Справа № 182/8671/21
Провадження № 1-кп/0182/524/2023
У Х В А Л А

Іменем України

14.02.2023 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Нікополь Дніпропетровської області клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у кримінальному провадженні №0000580 від 27.07.2021 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Нікополь Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживав: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 Кримінального кодексу України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 (доставленого під вартою),

захисника адвоката ОСОБА_5

в с т а н о в и в:

1.В провадженні Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебуває вказане кримінальне провадження.

2.Прокурором заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів щодо обвинуваченого ОСОБА_3 , оскільки ризики переховування від суду, незаконного впливу на потерпілу і вчинення іншого кримінального правопорушення, продовжують існувати. Своє клопотання прокурор обґрунтовує тим, що ОСОБА_3 обвинувачується у скоєнні умисного тяжкого злочину за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі від 5 до 8 років, він повною мірою усвідомлює невідворотність покарання і настання для нього передбачених законом обмежень його прав та свобод, також не має міцних соціальних зв`язків. Вважає, що менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

3.Обвинувачений ОСОБА_3 заперечив проти заявленого клопотання та просив змінити запобіжний захід з тримання під вартою на нічний домашній арешт за адресою місця реєстрації, оскільки хоче добровольцем вступити до лав ЗСУ, а також має можливість влаштуватись на роботу. Запевняв суд про те, що переховуватись від суду чи впливати на потерпілу не збирається.

4.Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 підтримав клопотання підзахисного, зауваживши, що вказані ризики є необґрунтованими та недоведеними. Також послався на практику ЄСПЛ та відсутність доказів доведення ризиків наведених прокурором. Просив встановити домашній арешт з 21:00 год. до 05:00 год.

5.Прокурор щодо заявленого стороною захисту клопотання про зміну запобіжного заходу на домашній арешт заперечив та підтримав раніше заявлене клопотання.

6.Вислухавши думку сторін кримінального провадження суд приходить до наступних висновків.

7.Згідно з вимогами ст.331 КПК України під час судового засідання суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати чи обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

8.Щодо обвинуваченого ОСОБА_3 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який було продовжено строком не більш ніж на 60 діб, до 16.02.2023 року включно із можливістю внесення застави у розмірі 30 (тридцять) прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

9.При вирішенні заявленого клопотання прокурора суд встановлює, чи дотепер наявна обґрунтована підозра та ризики, які виправдовують подальше тримання під вартою (або у разі зміни запобіжного заходу - застосування іншого запобіжного заходу).

10.Обґрунтованість підозри має оцінюватися на кожному етапі - від початкового періоду після затримання особи, так і в подальшому, коли тримання під вартою продовжується. Збереження обґрунтованості підозри є необхідною умовою законності продовження тримання під вартою. Відповідно, хоча під час затримання та застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою повинна бути обґрунтована підозра; у випадках тривалого тримання під вартою також має бути доведено, що підозра зберігається та залишається обґрунтованою протягом усього періоду тримання під вартою. (Рішення у справі Ilgar Mammadov проти Азербайджану, заява № 15172/13 від 22 травня 2014 року, параграф 90) Також, необхідно належним чином оцінити наявність ризиків, які виправдовують продовження тримання під вартою, та які можна обґрунтувати конкретними обставинами справи, а не абстрактними формулюваннями, надаючи належну оцінку індивідуальним обставинам підозрюваного. Наведення таких аргументів може виправдовувати тримання під вартою (Рішення Великої Палати у справі Buzadji проти Республіки Молдова від 5 липня 2016 року, заява № 23755/07, параграф 88). Такі аргументи не можуть використовувати формалістичну та абстрактну мову, також не дозволяється щоразу при розгляді питання про тримання під вартою використовувати ідентичні або стереотипні формулювання, автоматично продовжувати тримання під вартою (Рішення у справі Lisovskij проти Литви від 2 травня 2017 року, заява № 36249/14, параграф 77).

11.Суд зазначає, що протягом періоду часу, що минув, досі є достатні підстави вважати, що наявна обґрунтована підозра, крім того стороною захисту не спростовується питання обґрунтованості підозри. Суд також зазначає, що оскільки обставини не змінилися, ризик переховування від суду залишився. Втім, необхідно оцінювати не лише наявність обґрунтованої підозри та ризиків, а й доцільність застосування тримання під вартою до обвинуваченого на цьому етапі провадження.

12.Фактично, суд повинен встановити, чи є запобіжний захід пропорційним для запобігання ризику або ризикам, на які вказує сторона обвинувачення, з метою захисту прав обвинуваченого та дотримання принципу верховенства права. Тримання під вартою вважається «позбавленням волі» в розумінні статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Метою цієї статті є захист від самовільного та необґрунтованого позбавлення волі. Тому, суд повинен всебічно оцінити обставини, на які посилаються сторона обвинувачення та сторона захисту.

13.Оцінка відповідних і достатніх підстав тримання під вартою має бути здійснена без відриву від фактичної тривалості попереднього ув`язнення. Ця оцінка здійснюється з необхідною ретельністю під час провадження у справі (Рішення у справі Gabor Nagy проти Угорщини-2 від 11 квітня 2017 року, заява № 73999/14, параграф 77). При цьому, потрібно завжди виходити з презумпції звільнення особи з-під варти (Рішення Великої Палати у справі Buzadji проти Республіки Молдова від 5 липня 2016 року, заява № 23755/07, параграфи 89, 91). Мають бути переконливо продемонстровані конкретні факти справи, для того, щоби переважати правило поваги до особистої свободи, а також щоби виправдати подальше тримання під вартою (наприклад, Рішення у справі Ilijkov проти Болгарії від 26 липня 2001 року, заява № 33977/96, параграф 84). Питання тривалості тримання під вартою не може оцінюватися абстрактно.

14.Щодо посилання сторони обвинувачення на існування ризику впливу на потерпілу та вчинення іншого кримінального правопорушення, то обґрунтування носить не конкретний характер та жодних доказів на підтвердження факту його існування до суду не надано. Крім того потерпіла вже допитана судом. З цих підстав, ці ризики не враховуються судом при вирішенні питання про наявність підстав для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, як недоведені.

15.Судом під час розгляду клопотань допитаний ОСОБА_6 який, пояснив, що ОСОБА_3 до затримання у нього працював та проявив себе з позитивного боку. Запевнив суд, що у разі зміни запобіжного заходу обвинуваченому, то він прийме ОСОБА_3 на роботу.

16.Суд зазначає, що хоча за час перебування особи під вартою ризик переховування від суду не зменшився, також не було встановлено інших обставин, які виправдовують подальше тримання під вартою, що в контексті тривалого тримання під вартою має враховуватися як обставина на користь звільнення. Суд звертає увагу на те, що тримання під вартою є найсуворішим запобіжним заходом, а тому станом на зараз, з урахуванням тривалості тримання під вартою обвинуваченого, його стану здоров`я, постійного місця проживання, відсутності нових обставин, які виправдовують подальше тримання, цей захід не є пропорційним.

17.Разом з тим, суд вважає, що оскільки ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, не зменшився, запобігти заявленому прокурором ризику, можливо шляхом застосування до ОСОБА_3 альтернативного запобіжного заходу у виді домашнього арешту, який дозволить забезпечити виконання ним своїх процесуальних обов`язків у цьому провадженні, оскільки це є основною метою застосування запобіжного заходу.

18.При цьому, покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, в умовах здійснення нагляду з боку працівників поліції надасть додаткових гарантій дотримання обвинуваченим ОСОБА_3 належної процесуальної поведінки та покладеного обов`язку явки до суду.

19.При розгляді даного клопотання судом враховується також введення воєнного стану в Україні та зокрема комендантської години на території м. Нікополь. Тому суд приходить до висновку про часткове задоволення клопотання сторони захисту, а саме застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту у певний час доби, а в задоволенні клопотання прокурора слід відмовити.

Керуючись статтями 177, 182, 183, 331, 376, 371, 372 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

1.В задоволенні клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 - відмовити.

2.Клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника про зміну запобіжного заходу задовольнити частково.

3.Змінити обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід, застосувавши до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у відповідний час доби з 20 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин наступної доби за адресою: АДРЕСА_1 , на строк не більш ніж 60 діб, до 13 квітня 2023 року включно.

4.Покласти на ОСОБА_3 на строк до 13 квітня 2023 року наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до суду,

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України;

- утриматися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні.

5.В іншій частині клопотання - відмовити.

6.Контроль за поведінкою обвинуваченого ОСОБА_3 , який перебуває під домашнім арештом, покласти на процесуального керівника у даному кримінальному провадженні.

7.Виконання ухвали покласти на відділення Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області за місцем проживання обвинуваченого.

8.Звільнити ОСОБА_3 з-під варти негайно в залі суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголошено 17.02.2023.

Суддя: ОСОБА_1