Єдиний унікальний номер 341/990/22
Номер провадження 1-кп/341/175/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2022 року м. Галич
Галицький районний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченої ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.06.2022 під № 0000066, за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , громадянка України, українка, розлучена, не працює, згідно зі статтею 89 КК України не судима,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України.
установив:
ОСОБА_4 вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжку) потерпілого ОСОБА_5 в умовах воєнного стану за наступних установлених судом обставин.
05.06.2022 близько 12:00 год ОСОБА_4 прийшла в гості до своїх знайомих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , що проживають у АДРЕСА_3 , де упродовж дня спільно із господарями вживали алкогольні напої.

Близько 21:00 год ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, вирішила залишитись ночувати.

При цьому ОСОБА_5 поставив заряджати свій мобільний телефон «Xiaomi Redmi 6А» у кімнаті, де мала ночувати ОСОБА_4 , а сам із дружиною ОСОБА_6 пішов у літню кухню, що знаходиться на подвір`ї вказаного господарства.

У цей час ОСОБА_4 , побачивши належний ОСОБА_5 мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 6А», вирішила вчинити його крадіжку.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що з 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переконавшись, що за її злочинними діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, діючи умисно, з корисливих мотивів, таємно викрала належний ОСОБА_5 мобільний телефон марки «Xiaomi» серії «Redmi 6 A» моделі «М1804С3СG», об`ємом пам`яті 2/16 GB чорного кольору, вартістю 904,0 гривні, у чохлі із написами «Designed by Redmi 6A» чорного кольору, вартістю 27,0 гривень, із картою пам`яті micro SDHC марки «Kingston» об`ємом 32 Gb, клас 10, вартістю 130,0 гривень та сім-картою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» вартістю 100,0 гривень.

З викраденим майном ОСОБА_4 втекла з місця вчинення правопорушення, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинила потерпілому матеріальні збитки на загальну суму 1161,0 гривень.
З огляду на викладене, суд визнає ОСОБА_4 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України, оскільки вона вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжку) потерпілого ОСОБА_5 в умовах воєнного стану.
Водночас розгляд кримінального провадження стосовно ОСОБА_4 здійснювався у межах пред`явленого їй обвинувачення.
Оскільки обвинувачена у судовому засіданні вину визнала та надала суду показання, аналогічні пред`явленому обвинуваченню, які відповідають фактичним обставинам справи і нею не оспорюються, за згодою всіх учасників судового розгляду і відповідно до частини 3 статті 349 КПК України суд обмежив обсяг досліджуваних доказів у цьому кримінальному провадженні, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, і обмежився допитом обвинуваченої, сумнівів у добровільності та правдивості позиції якої у суду немає, дослідженням документів, які характеризують особу обвинуваченої, стосуються речових доказів. Згода обвинуваченої щодо застосування положень частини 3 статті 349 КПК України зафіксована за допомогою технічного запису процесу судового засідання та письмовою розпискою особи.
Установлені судом обставини підтверджуються наступними доказами.
Показаннями допитаної у судовому засіданні обвинуваченої ОСОБА_4 , яка свою вину у вчиненому визнала, щиро розкаялась та пояснила, що дійсно вчинила крадіжку вищевказаного майна. Свою вину у вчиненому визнала повністю, щиро розкаялась. Пояснила, що перебувала у стані алкогольного сп`яніння. Телефон потерпілого таємно забрала, оскільки до цього ОСОБА_5 «втопив» телефон її хлопця. Підтвердила, що у викраденні телефона не зізнавалась, доки потерпілий не погрозив повідомити поліцію про її дії. Після цього вирішила телефон повернути, залишивши його біля магазину. Шкодує, що так вчинила, зобов`язалась більше такого не робити. До вчиненого нею кримінального правопорушення ставиться негативно, готова до покарання, яке просить призначити прокурор. Зазначила, що зробила для себе належні висновки, у майбутньому більше не буде викрадати чуже майно. У судовому засіданні попросила вибачення у потерпілого.

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 пояснив, що на цей час має претензії матеріального характеру до обвинуваченої та просить відшкодувати завдану йому моральну шкоду, про що подав до суду цивільний позов. Просить обвинувачену покарати відповідно до закону, покарання призначити, пов`язане із позбавленням волі.
Поданий у межах кримінального провадження цивільний позов ОСОБА_5 суд не прийняв до розгляду, оскільки ухвалою суду від 18.08.2022 справу призначено до судового розгляду на 06.10.2022. Присутньому потерпілому було роз`яснено право подати цивільний позов до початку судового розгляду справи. 06.10.2022 потерпілий, повідомлений належним чином, у судове засідання не прибув, причин своєї неявки суду не повідомив. 06.10.2022 суд, заслухавши думку учасників, на підставі приписів статті 325 КПК України вирішив розпочати судовий розгляд та з`ясування обставин у справі без потерпілого. Чергове засідання у справі призначено на 01.11.2022. Цивільний позов потерпілого надійшов до суду 13.10.2022, тобто після початку судового розгляду всупереч положенням статті 128 КПК України.
З огляду на викладене, суд не прийняв цивільний позов до розгляду. При цьому потерпілому роз`яснено його право пред`явити цивільний позов у порядку цивільного судочинства.
Отже, суд дійшов висновку про доведення повністю винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України.
У судовому засіданні прокурор просив врахувати, що обвинувачена щиро покаялась, активно сприяла розкриттю кримінального правопорушення, безробітна. Вважає, що під час призначення покарання обвинуваченій можливо застосувати положення статті 69 КК України та призначити покарання шляхом переходу до іншого, більш м`якого виду покарання, не зазначеного в санкції частини четвертої статті 185 КК України, у виді арешту.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої згідно зі статтею 66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченої відповідно до статті 67 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до змісту досудової доповіді органу пробації, беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченої ОСОБА_4 , історію правопорушення, а також високий рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та середній рівень ризику небезпеки для суспільства, орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк може становити небезпеку для суспільства та окремих осіб.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченій покарання, суд виходить з того, що відповідно до статті 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню винними та іншими особами нових кримінальних правопорушень, та враховує позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання, як втручання держави в приватне життя особи, повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи - воно має бути законним, пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).
Під час призначення покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд відповідно до статті 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке кваліфікується за частиною 4 статті 185 КК України, особу обвинуваченої, яка раніше згідно зі статтею 89 КК України не судима, вину визнала, наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання, та те, що обвинувачена на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо. Також, суд враховує те, що обвинувачена безробітна, у шлюбі не перебуває.

Крім того, суд враховує, що рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області від 13 червня 2019 року обвинувачену позбавлено батьківських прав щодо малолітньої доньки ОСОБА_7 , 2012 року народження. Указане характеризує обвинувачену як особу з низьким рівнем відповідальності та з відсутністю стійких соціальних зв`язків.

Вироком Галицького районного суду Івано-Франківської області від 05 жовтня 2021 року обвинувачену визнано винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 185 КК України, та призначено їй покарання у вигляді громадських робіт на строк 80 годин. Тобто, призначене у 2021 році покарання за вчинену крадіжку у виді громадських робіт не досягло своєї мети, свідчить про недостатній характер суворості такого виду покарання, оскільки ОСОБА_4 на шлях виправлення не стала і повторно вчинила крадіжку після погашення судимості.

Визначаючи міру покарання, суд враховує те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні крадіжки в умовах воєнного стану. При цьому суд бере до уваги те, що кримінальне правопорушення ОСОБА_4 вчинила за відсутності фактичних активних військових дій на території області, які б утворювали обставини, що сприяють вчиненню відповідного кримінального правопорушення або свідчать про особливий цинізм і суспільну небезпеку протиправних дій з боку обвинуваченої. Тобто, з огляду на обставини справи, характеристику ОСОБА_4 , суд дійшов висновку про те, що обвинувачена не становить для суспільства на стільки високу небезпеку, що вимагає особливої суворості покарання за вчинення крадіжки в умовах воєнного стану.

З огляду на викладене, зважаючи на позицію потерпілого, наявність двох пом`якшуючих обставин, суд дійшов висновку про наявність достатніх правових підстав для застосування положень статті 69 КК України та призначення покарання шляхом переходу до іншого, більш м`якого виду покарання, не зазначеного в санкції частини четвертої статті 185 КК України, у виді арешту, яке буде достатнім для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Цивільний позов у кримінальному провадженні у визначеному КПК України порядку не заявлявся.
Процесуальні витрати на проведення експертиз становлять 2368,34 грн, що підтверджено долученими довідками, і відповідно до вимог частини другої статті 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченої на користь держави.
Питання речових доказів суд вирішує на підставі статті 100 КПК України.
Керуючись статтями 124, 128, 368, 374, 376, 532 КПК України, статтями 66, 67, 69, 185 Кримінального кодексу України, суд
ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 185 КК України, та призначити їй покарання із застосуванням статті 69 КК України шляхом переходу до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції частини четвертої статті 185 КК України, у вигляді арешту на строк 4 (чотири) місяці.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 за цим вироком рахувати з часу фактичного затримання ОСОБА_4 після набрання вироком законної сили.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на проведення експертизи у розмірі 2368 (дві тисячі триста шістдесят вісім) гривень 34 копійки.
Речові докази у справі:
- сліди рук, оптичний диск, який опечатаний та прикріплений на аркуш білого паперу, залишити зберігати у матеріалах кримінального провадження, що залишились у прокурора;
- мобільний телефон марки «Хiaomi Redmi 6А» чорного кольру, силіконовий чехол чорного кольору, на екрані якого наявні тріщини; сімкарту мобільного оператора ПрАТ «Київстар»; карту пам`яті «Кingston» 32 GB вважати повернутими потерпілому ОСОБА_5 .
Вирок може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду через Галицький районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченій та прокурору.
Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

СуддяМикола МЕРГЕЛЬ