УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.11.2022 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду міста Житомира ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000545 від 06.10.2022 передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до суду з клопотанням, в якому просить накласти арешт на мобільний телефон торгівельної марки «Nokia 2.4», ІМЕІ НОМЕР_1 , у корпусі темного кольору, та позбавити ОСОБА_5 та ПТ «Ломбард «Золота Скриня» Щербацький іКомпанія", користувачів і третіх осіб права володіти, розпоряджатись та користуватись вищевказаним майном.
Слідчий в судове засідання не з`явилась, надав заяву про розгляд клопотання без його участі.
Власник майна в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду клопотання.
Суд дослідивши матеріали клопотання, доходить наступного висновку.
Слідчим суддею встановлено, що СВ Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000545 від 06.10.2022 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 25.10.2022 року близько 19 години ОСОБА_6 , перебуваючи в кафе Доля, що по АДРЕСА_1 , де з під барної стійки таємно викрав чуже майно, яке належить ОСОБА_5 , а саме: мобільний телефон "Nокіа 2.4", чим спричинив останній матеріальної шкоди.
25.11.2022 року в ломбарді ПТ «Ломбард «Золота Скриня» Щербацький І Компанія» протоколом тимчасового доступу до речей і документів, був вилучений мобільний телефон «Nokia 2.4», ІМЕІ НОМЕР_1 .
Постановою про визнання предмету речовим доказом від 26.11.2022 року вказані предмети було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000545 від 06.10.2022 року.
За змістом п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ч. 3 ст. 170, ст. 98 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення та достатність доказів, що вказують на його вчинення; правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження тощо.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно зі статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
З огляду на завдання арешту майна та з метою забезпечення збереження речових доказів, а також зважаючи на наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.
Накласти арешт на на мобільний телефон торгівельної марки «Nokia 2.4», ІМЕІ НОМЕР_1 , у корпусі темного кольору.
Тимчасово, до скасування у вставленому КПК України порядку, позбавити ОСОБА_5 та ПТ «Ломбард «Золота Скриня» Щербацький і Компанія" права володіти, розпоряджатись та користуватись вищевказаним майном.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1