Справа № 183/4072/22
№ 1-кп/183/710/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2023 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду кримінальне провадження №0000391 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Кулар, Усть-Янського району, Якутія, громадянина України, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, стрільця-санітара 1 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.409, ч.4 ст.402 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, проходячи її на посаді стрільця-санітара 1 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 6, 11, 16, 28, 29, 30, 31, 32, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, в умовах воєнного стану, з мотивів небажання виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України у безпосередньому зіткненні з противником, приблизно о 13 годині 00 хвилин 22 травня 2022 року, перебуваючи у м. Сєвєродонецьку Луганської області, де він повинен був виконувати обов`язки по несенню військової служби, для здійснення відсічі російської агресії, діючи з прямим умислом, в умовах воєнного стану, з мотивів небажання виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України у безпосередньому зіткненні з противником, з метою відмови від несення обов`язків військової служби, самовільно залишив територію місця базування підрозділу в АДРЕСА_2 та убув до АДРЕСА_4, де перебував до 28 травня 2022 року, при цьому в період часу з 22 травня 2022 року по 28 травня 2022 року солдат ОСОБА_3 військову службу не ніс, обов`язків військової служби щодо проведення вогневої підтримки та оборони і охорони в межах і навколо визначеного району в АДРЕСА_2 з метою недопущення подальшого прориву російсько-окупаційними військами, у порушення вимог наказу командира, не здійснював, тим самим відмовився від несення обов`язків військової служби.

Далі, солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та проходячи її на посаді стрільця-санітара 1 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 6, 11, 16, 28, 29, 30, 31, 32, 35, 36, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, в умовах воєнного стану, з мотивів небажання виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України у безпосередньому зіткненні з противником, приблизно о 10 годині 28 хвилин 28 травня 2022 року, перебуваючи в пункті тимчасової дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_1 по АДРЕСА_3 , отримавши законний усний наказ свого прямого начальника - заступника командира батальйону з озброєння - начальника технічної частини військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_6 вибути на бойові позиції до АДРЕСА_2 та забезпечити успішне виконання поставленого завдання підрозділу, відмовився виконати зазначений наказ начальника, чим підірвав бойову готовність та боєздатність підрозділу, що могло призвести до прориву російсько-окупаційними військами оборони Збройних Сил України на зазначеній ділянці оборони.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 4 ст. 409 КК України, як відмова від несення обов`язків військової служби, вчинена в умовах воєнного стану, а також за ч.4 ст.402 КК України - непокора, тобто умисне невиконання наказу, вчинене в умовах воєнного стану.

В судовому засіданні прокурор просила затвердити надану до суду угоду про визнання винуватості укладену між прокурором Луганської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_4 та обвинуваченим за участю захисника, відповідно до якої ОСОБА_3 повністю визнав свою вину, щиро розкаявся у вчиненому кримінальному правопорушенні, активно сприяв розкриттю злочину, взяв зобов`язання беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні зазначених злочинів, передбачених ч.4 ст.409, ч.4 ст.402 КК України та щиро покаятися, прокурор та обвинувачений в присутності захисника, узгодили покарання обвинуваченому передбачене ч.4 ст.409, ч.4 ст.402 КК України із застосуванням ст.ст.69,60 КК України, а саме перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за ці кримінальні правопорушення, та погоджуються на призначення останньому покарання у виді арешту з триманням на гауптвахті.

На підставі ст.ст. 60, 69 КК України сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_3 за вчинені кримінальні правопорушення, що передбачені за ч. 4 ст. 409 КК України, із застосуванням ст.ст.60,69 КК України, у виді арешту з триманням на гауптвахті строком на 5 (п`ять) місяців та за ч. 4 ст. 402 КК України, із застосуванням ст.ст.60,69 КК України, у виді арешту з триманням на гауптвахті строком на 5 (п`ять) місяців 19 днів.

На підставі ст.ст. 70, 72 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, дійшли згоди на призначення ОСОБА_3 остаточного покарання за вчинені кримінальні правопорушення, передбачені ч. 4 ст. 409 та ч.4 ст. 402 КК України, у виді арешту з триманням на гауптвахті строком на 5 (п`ять) місяців 19 днів. В строк відбуття покарання зарахувати строк тримання під вартою ОСОБА_3 з моменту затримання, а саме з 28 травня 2022 року по 16 листопада 2022 року.

Обвинувачений ОСОБА_3 , визнаючи себе винуватим, просив задовольнити угоду про визнання винуватості укладену між ним та прокурором.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 також просив задовольнити угоду про визнання винуватості між його підзахисним та прокурором.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 474 КПК України, якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.

У обвинуваченого в судовому засіданні з`ясовані всі питання, визначені ст. 474 КПК України та роз`яснені наслідки укладення та затвердження угоди, відповідно до п.1 ч.1 ст. 473 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, угода відповідає вимогам КПК України та закону.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 є встановленою, його дії належить кваліфікувати за ч. 4 ст. 409 КК України, як відмова від несення обов`язків військової служби, вчинена в умовах воєнного стану, а також за ч.4 ст.402 КК України - непокора, тобто умисне невиконання наказу, вчинене в умовах воєнного стану.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує, що скоєні ним злочини відноситься до категорії тяжких, однак обставин, обтяжуючих його покарання згідно ст. 67 КК України не встановлено.

Крім того, обвинувачений вину визнав повністю, є особою, що раніше не судима, на обліках у лікарів нарколога, психіатра, фтизіатра не перебуває, характеризується позитивно, є учасником бойових дій, має тяжке хронічне захворювання ока.

Щире каяття ОСОБА_3 та активне сприяння розкриттю злочину визнаються обставинами, що пом`якшують його покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Аналізуючи сукупність зазначених обставин суд, вважає можливим призначити обвинуваченому узгоджене сторонами покарання із застосуванням ст. 69 КК України, а саме: призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі встановленої в санкції статті Особливої частини цього Кодексу за цей злочин, а також застосувати ст.60 КК України, враховуючи, що ОСОБА_3 є військовослужбовцем.

На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, особу винного, а також всі обставини по справі, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376, 475 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватим у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.409 та ч.4 ст.402 КК України.

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 25 квітня 2023 року в присутності захисника між прокурором Луганської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

Призначити ОСОБА_3 покарання:

- за ч.4 ст.409 КК України, із застосуванням ст.69, ст.60 КК України у виді арешту з триманням на гауптвахті строком на 5 (п`ять) місяців;

- за ч.4 ст.402 КК України, із застосуванням ст.69, ст.60 КК України у виді арешту з триманням на гауптвахті строком на 5 (п`ять) місяців 19 днів.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_3 визначити покарання у виді арешту з триманням на гауптвахті строком на 5 (п`ять) місяців 19 днів.

Зарахувати в строк відбуття покарання ОСОБА_3 його тримання під вартою в період з 28 травня 2022 року по 16 листопада 2022 року включно.

Копію вироку вручити обвинуваченому ОСОБА_3 , негайно.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд протягом 30 днів лише з підстав, передбачених ч.3 ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1