Справа № 134/1311/21
Провадження №11-кп/801/432/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

з секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю захисника ОСОБА_6 в режимі

відеоконференції,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Крижопільського районного суду Вінницької області від 28.03.2023 про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч. 1 ст. 115 КК України, в кримінальному провадженні № 0000055,

В С Т А Н О В И В:

Під час розгляду Вінницьким міським судом кримінального провадження за №0000055 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого на строк 60 днів, оскільки наявні ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе їм запобігти.

Ухвалою Крижопільського районного суду Вінницької області від 28.03.2023 задоволено клопотання прокурора, продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 строк тримання під вартою на 60 днів, до 26.05.2023.

Своє рішення місцевий суд мотивував наявністю ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України та відсутністю правових підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу.

В поданій апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 вважає ухвалу суду необґрунтованою та незаконною. Просить скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора, змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Захисник вважає, що пред`явлене ОСОБА_7 обвинувачення необґрунтоване, базується лише на припущеннях, а ризики, на які вказує прокурор, не існують. Вказує, що ОСОБА_7 третій рік перебуває під вартою, в 2015-2016 роках брав безпосередню участь в антитерористичній операції, внаслідок поранення став особою з інвалідністю 2-ї групи, проходив реабілітацію, має постійне місце проживання, перебуває в фактичному шлюбі, має на утриманні неповнолітню дитину, підтримує родинні зв`язки.

Заслухавши доповідача, виступ захисника на підтримку апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно приписів ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Вимогами ст. 197 КПК України передбачено, що строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею, за умови доведення прокурором в клопотанні, поданому до суду в порядку ст. 199 КПК України, обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Такий вид запобіжного заходу як тримання під вартою за положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України, є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Метою запобіжного заходу у виді тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Дані вимоги закону при розгляді питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 місцевим судом були дотримані в повному обсязі.

При розгляді в суді першої інстанції клопотання про продовження запобіжного заходу прокурор довів обставини, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати існування реальних ризиків того, що обвинувачений може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, що застосований до нього запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою не забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Апеляційний суд вважає, що з моменту взяття обвинуваченого під варту та до моменту вирішення вказаного клопотання, не змінилися обставини, які стали підставою для обрання щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та не змінились обставини, які дають суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого може забезпечити і більш м`який запобіжний захід.

Наведені прокурором підстави для продовження строку тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та мотивовані.

Посилання в апеляційній скарзі захисника на недоведеність зазначених в ухвалі ризиків є безпідставним.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного/обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний/обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Доводи викладені в апеляційній скарзі не зменшують доведених стороною обвинувачення ризиків, і не є підставою для обрання щодо обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою.

Рішення суду першої інстанції щодо необхідності задоволення клопотання прокурора є правильним, оскільки доведено об`єктивне існування обставин, які виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_7 перебувати на волі.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Доводи захисника про необґрунтованість висунутого обвинувачення та недопустимість доказів не є предметом розгляду даного провадження і можуть бути заявлені під час судового розгляду кримінального провадження по суті.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченому, які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваного рішення, колегією суддів не встановлено.

На підставі викладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення місцевого суду є законним та обґрунтованим, ухвалене у відповідності до вимог закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом.

За таких обставин апеляційна скарга сторони захисту задоволенню не підлягає, а ухвалу суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422-1 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Крижопільського районного суду Вінницької області від 28.03.2023 про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набуває законної сили з моменту оголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4