УХВАЛА

14 грудня 2022 року

м. Київ

справа №522/2146/17

провадження № 13-66зво22

Велика Палата Верховного Суду у складі:

судді-доповідачаОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18

розглянула заяву захисника ОСОБА_19 про перегляд за виключними обставинами ухвал Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 29 серпня 2016 року, Приморського районного суду м. Одеси від 11 грудня 2017 року, 11 жовтня та 5 грудня 2022 року, Одеського апеляційного суду від 24 листопада 2022 року щодо ОСОБА_20 і

ВСТАНОВИЛА:

Як убачається з матеріалів провадження за заявою та наявних у Верховному Суді даних, згаданими ухвалами вирішено питання про обрання та продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_20 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених пунктами 2, 9 ч. 2 ст. 115 та ч. 4 ст. 152 Кримінального кодексу України.

Наразі кримінальне провадження щодо ОСОБА_20 перебуває на розгляді у Приморському районному суді м. Одеси.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд, міжнародна судова установа) в остаточному рішенні від 10 листопада 2022 року у справі «Мінський та інші проти України» (заява № 33518/20 та 2 інші, у тому числі ОСОБА_20 ) констатував порушення щодо останнього статей 3, 13 та пунктів 1, 3, 5 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція). У зв`язку із цим ЄСПЛ присудив справедливу сатисфакцію - 9 800 євро, які держава-відповідач має сплатити ОСОБА_20 .

Посилаючись на вказане рішення міжнародної судової установи, захисник ОСОБА_19 звернувся до Великої Палати Верховного Суду (далі - Велика Палата) із заявою про перегляд на підставі п. 2 ч. 3 ст. 459 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) зазначених ухвал, які просить скасувати, відмовити в задоволенні клопотань сторони обвинувачення і звільнити ОСОБА_20 з-під варти. На думку захисника, саме такий захід індивідуального характеру може забезпечити відновлення порушених конвенційних прав обвинуваченого.

Велика Палата, перевіривши подану заяву, дійшла висновку, що у відкритті провадження за нею належить відмовити з огляду на таке.

За змістом рішення ЄСПЛ у справі «Мінський та інші проти України», установлені порушення міжнародних зобов?язань України щодо ОСОБА_20 стосуються неналежних умов тримання під вартою (ст. 3 Конвенції), відсутності в національному законодавстві ефективного засобу юридичного захисту (ст. 13 Конвенції), незаконного позбавлення волі, включаючи свавільне затримання та тримання під вартою без судового рішення з 27 по 29 серпня 2016 року (п. 1 ст. 5 Конвенції), надмірної тривалості тримання під вартою на стадії досудового розслідування (п. 3 ст. 5 Конвенції), відсутності або неналежності компенсації за незаконний арешт або тримання під вартою (п. 5 ст. 5 Конвенції). За завдану вказаними порушеннями шкоду міжнародна судова установа визначила для заявника справедливу сатисфакцію - 9 800 євро. У цьому рішенні Суду не йдеться про необхідність вжиття інших, ніж виплата коштів, заходів індивідуального характеру; не міститься висновку про те, що в основі констатованих порушень Конвенції були такі недоліки, які би ставили під сумнів майбутній результат кримінального провадження.

У подібних ситуаціях, з урахуванням Рекомендації № R (2000) 2 Комітету міністрів Ради Європи від 19 січня 2000 року, засобами компенсації можуть бути: сплата присудженого відшкодування шкоди, аналіз причин порушення Конвенції та пошук шляхів їх усунення, вжиття інших заходів загального характеру, виконання яких покладається на компетентні органи державної влади.

Крім того, рішення національних судів, які захисник ОСОБА_19 просить переглянути, є процедурними та не стосуються суті обвинувачення. При цьому ухвали від 29 серпня 2016 року, 11 грудня 2017 року, 11 жовтня 2022 року вже вичерпали свою дію, а ухвали від 24 листопада та 5 грудня 2022 року не були предметом дослідження ЄСПЛ. Разом із цим під час розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції сторона захисту не позбавлена процесуальної можливості ініціювати в порядку ст. 331 КПК питання про зміну чи скасування запобіжного заходу.

Отже, звертаючись до Великої Палати, захисник повною мірою не зважив на врегульовані законодавством підстави для здійснення кримінального провадження за екстраординарною процедурою, залишив поза увагою практику Касаційного кримінального суду Верховного Суду щодо предмета перегляду за правилами глави 34 КПК (постанова об`єднаної палати цього суду від 3 лютого 2020 року, справа № 522/14170/17) й висунув вимоги, які перебувають поза зв`язком з позицією міжнародної судової установи в рішенні на користь ОСОБА_20 .

З огляду на викладене відсутні правові підстави для відкриття провадження за зверненням захисника ОСОБА_19 про перегляд оспорюваних ухвал за виключними обставинами.

Тому заява з усіма доданими до неї матеріалами підлягає поверненню її авторові.

Наведений висновок відповідає усталеній практиці Верховного Суду (наприклад, ухвали Великої Палати від 26 серпня, 17 вересня 2021 року, 12 травня, 6 червня, 2 листопада 2022 року, провадження № 13-150зво21, 13-141зво21, 13-14зво22, 13-25зво22, 13-44зво22 відповідно).

Керуючись статтями 459, 462, 464 КПК, Велика Палата Верховного Суду

ПОСТАНОВИЛА:

Відмовити у відкритті провадження за заявою захисника ОСОБА_19 про перегляд за виключними обставинами ухвал Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 29 серпня 2016 року, Приморського районного суду м. Одеси від 11 грудня 2017 року, 11 жовтня та 5 грудня 2022 року, Одеського апеляційного суду від 24 листопада 2022 року.

Заяву й усі додані до неї матеріали повернути особі, яка їх подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач ОСОБА_1

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_10

ОСОБА_3

ОСОБА_11 ОСОБА_4

ОСОБА_12 ОСОБА_5

ОСОБА_13 ОСОБА_6

ОСОБА_14 ОСОБА_7

ОСОБА_15 ОСОБА_8

ОСОБА_16 ОСОБА_9

ОСОБА_17 ОСОБА_18