Дата документу 14.11.2022 Справа № 937/9077/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/1294/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №937/9077/20Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2022 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 (з доповненням) на ухвалу Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 05 жовтня 2022 року про продовження строку тримання під вартою

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мелітополь Запорізької області, зареєстрований у АДРЕСА_1

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.187, ч.3 ст.187, ч.1 ст.263 КК України,

ВСТАНОВИЛА
Вказаною ухвалою районного суду до 04.12.2022 року включно продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 .

В апеляційній скарзі та доповненні до неї обвинувачений просив ухвалу суду скасувати та обрати щодо нього запобіжний захід у виді домашнього арешту чи особистого зобов`язання. Свої вимоги мотивував тим, що він є особою з інвалідністю 3 групи, страждає туберкульозом легенів, проте в умовах слідчого ізолятору не отримує необхідного лікування, через що погіршується стан його здоров`я. Доводи і ризики, на які посилався прокурор в обґрунтування необхідності продовження строку тримання його під вартою, є безпідставними і нічим не доведені.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги (з доповненням); з`ясувавши позицію обвинуваченого та його захисника, які повністю підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги та наполягали на її задоволенні; прокурора, яка заперечила проти апеляційної скарги та просила ухвалу суду залишити без змін; перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

На розгляді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області перебувало кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні передбачених ч.2 ст.187, ч.3 ст.187, ч.1 ст.263, ч.1 ст.258-3 КК кримінальних правопорушень та за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні передбачених ч.2 ст.187, ч.3 ст.187, ч.1 ст.263 КК кримінальних правопорушень.

Розпорядженням Верховного Суду територіальна підсудність судових справ Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області на час воєнного стану визначена за Комунарським районним судом м.Запоріжжя.

Прокурор звернулась до суду з клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку тримання під вартою.

Суд першої інстанції, продовжуючи строк тримання під вартою обвинуваченого, виходив з того, що у справі існує ризик того, що ОСОБА_8 , перебуваючи на волі, може переховуватися від суду, а тому для запобігання зазначеного ризику необхідно продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою.
Колегія суддів погоджується із таким рішенням суду першої інстанції виходячи з такого.
Відповідно до вимог ст.177 КПК підставою для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачується.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим ст.177 КПК.

За змістом ст.199 КПК, розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд має з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд, крім наявності зазначених у ст.177 КПК ризиків, зобов`язаний оцінити та врахувати й передбачені ст.178 КПК обставини, зокрема тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, міцність його соціальних зв`язків, наявність у обвинуваченого постійного місця роботи та дані, які його характеризують.

На переконання колегії суддів, рішення суду про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 ґрунтується на зазначених вимогах процесуального закону.

Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності передбачених ст.177 КПК ризиків, суд першої інстанції правильно встановив, що заявлений ризик переховування від суду об`єктивно існує і для його запобігання необхідно продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_8 .

На підтвердження вказаного ризику свідчить те, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні ряду злочинів проти громадської безпеки, проти власності, серед яких є тяжкі та особливо тяжке, в тому числі пов`язані із погрозою небезпечного для життя і здоров`я особи насильства, і за їх вчинення передбачено максимальне покарання лише у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років з конфіскацією майна.

Зазначений вище ризик підсилюється тим, що обвинувачений раніше 4 рази притягався до кримінальної відповідальності, місця проживання на підконтрольній території України не має, офіційно не працевлаштований. Перелічені вище обставини у своїй сукупності свідчать про відсутність стримуючих факторів належної процесуальної поведінки ОСОБА_8 .

Такі обставини, на переконання колегії суддів, дають достатні підстави для висновку, що ОСОБА_8 , будучи обізнаним про суворість покарання, яке може бути йому призначено у разі визнання його винуватим, опинившись на волі, з метою перешкоджання встановленню істини у справі потенційно може переховуватися від суду. При цьому районний суд правильно визначився з тим, що заявлений ризик не зменшився та продовжує існувати та вказує на відсутність підстав для застосування до обвинуваченого іншого більш м`якого запобіжного заходу.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо погіршення стану здоров`я враховуючи наявні матеріали провадження та безпосередньо під час апеляційного розгляду, на переконання колегії суддів, не знайшли свого підтвердження.
Відтак, з урахуванням конкретних обставин даного кримінального провадження, колегія суддів, усупереч доводам апеляційної скарги обвинуваченого, вважає, що прокурор довів обставини, які виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_8 перебувати на волі, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання зазначеного вище ризику.

На переконання колегії суддів, рішення суду про продовження строку тримання ОСОБА_8 під вартою відповідає характеру і тяжкості інкримінованих діянь, даним про особу обвинуваченого та не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя, а також відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Даних, які би безумовно унеможливлювали подальше утримання ОСОБА_8 під вартою, надані матеріали провадження не містять.

Отже колегія суддів, виходячи з наведених в апеляційній скарзі обвинуваченого (з доповненням) мотивів, не знаходить законних та обґрунтованих підстав для скасування оскаржуваної ухвали чи зміни запобіжного заходу обвинуваченому за наслідками апеляційного розгляду.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою безумовне скасування ухвали суду першої інстанції, при апеляційному розгляді не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 (з доповненням) залишити без задоволення.

Ухвалу Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 05 жовтня 2022 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4