Справа № 468/328/22-к
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К

іменем УКРАЇНИ

15.03.2023 року Баштанський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретарів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Баштанка кримінальне провадження № 0000209, по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Пржевальськ Киргизської РСР, громадянки України, з повною вищою освітою, непрацюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 , обвинуваченої ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

ВСТАНОВИВ:

24.08.2021 року близько 12.00 годин, водій ОСОБА_4 , керувала технічно справним автомобілем «KIA PICANTO» (н.з. НОМЕР_1 ), рухаючись в денний час доби по сухій асфальтованій ділянці об`їзної автодороги Н-11 «Дніпро-Миколаїв» зі сторони м. Миколаїв в бік м. Новий Буг. В цей час у зустрічному напрямку для автомобіля під керуванням ОСОБА_4 , по об`їзній дорозі Н-11 «Дніпро-Миколаїв» зі сторони м. Новий Буг в бік м. Миколаїв рухався автомобіль ВАЗ 2108 (н.з. НОМЕР_2 ) під керуванням водія ОСОБА_7 , в якому на задньому пасажирському сидінні перебувала ОСОБА_6

Рухаючись в зазначених умовах, водій автомобіля «KIA PICANTO» (н.з. НОМЕР_1 ) ОСОБА_4 , грубо порушуючи вимоги Правил дорожнього руху: п. 11.3 «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху», п. 10.1 «на дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водій зустрічного напрямку мають перевагу», проявила неуважність, не стежила за дорожньою обстановкою, яка склалася, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, внаслідок чого на відстані 30 метрів від повороту в бік с. Привільне Баштанського району Миколаївської області на заокругленій частині об`їзної дорозі Н-11 «Дніпро-Миколаїв» здійснила виїзд на зустрічну смугу для руху, де в подальшому допустила контактування передньою лівою частиною автомобіля «KIA PICANTO» (н.з. НОМЕР_1 ) із середньою частиною передньої лівої двері автомобіля «ВАЗ-2108» (н.з. НОМЕР_2 ), який рухався на зустрічній смузі для руху.

Внаслідок зіткнення автомобілів «KIA PICANTO» (н.з. НОМЕР_1 ) та ВАЗ 2108 (н.з. НОМЕР_2 ) пасажир автомобіля ВАЗ 2108 (н.з. НОМЕР_2 ) ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у вигляді множинних переломів ребер (справа 2,3,4,5,9, зліва 1-12), зі зміщенням уламків, які ускладнились розвитком лівобічного гемопневмотораксу, компресійного перелому тіла 5 грудного хребця без зміщення уламків у хребцевий канал, переломів поперекових відростків 4-7 грудних хребців, перелому тіла лопатки зі зміщенням уламків, які відносяться до категорії тяжких тілесних пошкоджень за ознакою небезпеки для життя.

Таким чином, судом в межах судового розгляду, визначених ст. 337 КПК України, встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 скоїла кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення ОСОБА_4 визнала повністю, підтвердивши обставини, викладені в обвинувальному акті, зокрема те, що 24.08.2021 року близько 12.00 годин на ділянці об`їзної автодороги Н-11 «Дніпро-Миколаїв» зі сторони м. Миколаїв в бік м. Новий Буг, вона керувала автомобілем «KIA PICANTO» та не вибрала безпечної швидкості, оскільки не знала, що попереду буде поворот, рухаючись зі швидкістю приблизно 90 км/год., та їй назустріч виїхав автомобіль ВАЗ-2108, з яким відбулось зіткнення її автомобіля, від чого автомобіль ВАЗ з`їхав в кювет. Далі на місце прихала швидка медична допомога та забрала потерпілих до лікарні. Обвинувачена також пішла до лікарні, щоб дізнатись про стан здоров`я потерпілих. В подальшому вона сплачувала кошти на відшкодування шкоди потерпілій через її сина.

Крім власного визнання обвинуваченою своєї вини, її винуватість у скоєному підтверджується також іншими дослідженими у судовому засіданні доказами в їх сукупності.

З показань потерпілої ОСОБА_6 слідує, що 24.08.2021 року вона їхала в автомобілі ВАЗ-2108 з м. Новий Буг по об`їзній вулиці м. Баштанка. Вона сиділа на задньому пасажирському сидінні за водієм. Вона помітила, що назустріч їм виїхав автомобіль білого кольору, далі в їх автомобілі стало темно. Потерпіла прийшла до свідомості в розбитому автомобілі та її забрала швидка медична допомога. Потерпіла 9 днів перебувала в реанімації, потім лікувалась в стаціонарному відділенні, заново вчилась ходити. На теперішні час їй важко ходити, дихати, відчуває біль, її зір погіршився. Син потерпілої її повідомляв, що обвинувачена перераховувала їй кошти. В розмір заподіяної моральної шкоди в позовній заяві потерпіла включила також вартість пошкодженого автомобіля.

Свідок ОСОБА_7 вказав, що 24.08.2021 року приблизно о 15.45 год. він на автомобілі ВАЗ-2108 їхав з м. Новий Буг по об`їзній дорозі м. Баштанка на її заокругленій ділянці. Автомобіль, який рухався йому назустріч «не вписався» в поворот та виїхав на його смугу руху. Свідок намагався увести свій автомобіль вправо, але все ж відбувся удар ковзання у лівий бік його автомобіля. Після ДТП він витягнув з автомобіля потерпілу. В подальшому обвинувачена перераховувала гроші на лікування потерпілої, але коли остання припинила стаціонарне лікування, вони припинили просити у обвинуваченої грошові кошти.

Свідок ОСОБА_8 вказала, що 24.08.2021 року близько 16.00 год. вона в якості пасажира сиділа на задньому сидінні автомобіля ВАЗ-2108 та на об`їзній дорозі м. Баштанка задрімала, тому моменту ДТП не бачила, лише почула сильний удар, в машині стало темно та вона перекинулась в полі. Їй було важко дихати та її відвезли до лікарні. До лікарні також приходила обвинувачена та цікавилась її станом здоров`я.

Згідно з протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 24.08.2021 року, схемою та и та фототаблицею до нього - місцем події є ділянка дороги Н-11 «Дніпро-Миколаїв» біля повороту до с. Привільного, на якій виявлені автомобілі «KIA PICANTO» н.з. НОМЕР_1 , ВАЗ 2108 н.з. НОМЕР_2 та «HYUNDAI MATRIX»» д.н. НОМЕР_3 з механічними пошкодженнями.

Відповідно до висновку експерта по дослідженню технічного стану автомобіля № 21-708 від 29.11.2021 року система рульового керування, ходова частина та робоча гальмівна система автомобіля «KIA PICANTO» н.з. НОМЕР_1 на момент ДТП знаходились в працездатному стані та не мали несправностей.

Відповідно до висновку експерта по дослідженню технічного стану автомобіля № 21-707 від 26.11.2021 року система рульового керування, ходова частина та робоча гальмівна система автомобіля ВАЗ 2108 н.з. НОМЕР_2 на момент ДТП знаходились в працездатному стані та не мали несправностей.

Згідно з висновком транспортно-трасологічної експертизи № 21-706 від 30.11.2021 року в первинне контактування сталося передньою частиною зліва автомобіля «KIA PICANTO» н.з. НОМЕР_1 із серединою лівої двері автомобіля ВАЗ 2108 н.з. НОМЕР_2 при русі зустрічними напрямками. Неможливо встановити де відносно меж проїзної частини відбулось зіткнення даних автомобілів.

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 21.01.2022 року, схеми та фототаблиці до нього, свідок ОСОБА_7 на місці в присутності понятих розповів та показав обставини ДТП, а також за результатами слідчого експерименту були проведені відповідні заміри.

Із висновку автотехнічної експертизи по дослідженню механізму та обставин дорожньо-транспортної пригоди від 17.02.2022 року №22-84 слідує, що за умов, викладених в постанові про призначення експертизи, дії водія автомобіля «KIA PICANTO» н.з. НОМЕР_1 не відповідали вимогам п. 10.1, 11.3 ПДР і з технічної точки зору знаходились у причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди. За умов, викладених в постанові про призначення експертизи, водій автомобіля ВАЗ 2108 н.з. НОМЕР_2 не мав технічної можливості попередити ДТП.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №1410 від 29.12.2021 року, ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у вигляді множинних переломів ребер (справа 2,3,4,5,9, зліва 1-12), зі зміщенням уламків, які ускладнились розвитком лівобічного гемопневмотораксу, компресійного перелому тіла 5 грудного хребця без зміщення уламків у хребцевий канал, переломів поперекових відростків 4-7 грудних хребців, перелому тіла лопатки зі зміщенням уламків, які могли утворитись в умовах ДТП 24.08.2021 року та відносяться до категорії тяжких тілесних пошкоджень за ознакою небезпеки для життя.

Таким чином, вказані вище докази свідчать про винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

При призначенні обвинуваченій ОСОБА_4 покарання суд враховує особу винної, яка вперше притягується до кримінальної відповідальності, за місцем проживання та останнім місцем роботи характеризується позитивно, характер вчиненого нею кримінального правопорушення, що віднесений до категорії тяжких злочинів, обставини вчинення кримінального правопорушення.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої, суд визнає її щире каяття та добровільне часткове відшкодування завданої шкоди.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченої, відсутні.

У досудовій доповіді орган з питань пробації прийшов до висновку про можливість виправлення обвинуваченої без ізоляції від суспільства.

З врахуванням наведених обставин, при наявності обставин, які пом`якшують та за відсутності обставин, які обтяжують покарання, з врахуванням досудової доповіді органу з питань пробації про можливість виправлення обвинуваченої без ізоляції від суспільства, позиції потерпілої щодо небажання суворого покарання обвинуваченої, позиції прокурора щодо можливості звільнення обвинуваченої від відбування основного покарання з випробовуванням, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченої ОСОБА_4 без відбування покарання і доцільність застосування ст.75 КК України, ухваливши звільнення її від відбування основного покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням та з покладанням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

При вирішенні питання щодо доцільності призначення обвинуваченій додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд враховує вказані вище обставини, що враховувались при призначенні основного покарання, наявність пом`якшуючих покарання обставин та відсутність обтяжуючих покарання обставин, а також те, що обвинувачена має на утриманні матір похилого віку і посвідчення водія необхідне обвинуваченій для утримання сім`ї, тому суд вважає, що в даному випадку відсутня необхідність у призначенні обвинуваченій додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Потерпілою ОСОБА_6 в кримінальному провадженні подано позов до ОСОБА_4 та ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про стягнення зі співвідповідачів завданої матеріальної шкоди в сумі 25 341, 94 грн. та моральної шкоди в сумі 200 000 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Згідно зі ст. 1166 ЦК України шкода, заподіяна особі або майну громадянина, підлягає відшкодуванню особою, яка заподіяла шкоду, у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч.5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до положень стст. 6, 9, 22, 23, 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування. У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. У зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна», що підтверджується матеріалами справи та визнається усіма учасниками.

З наявної в матеріалах справи копії поліса обов`язкового страхування №ЕР.205477352 слідує, що розмір страхового відшкодування за шкоду завдану здоров`ю застрахованим транспортним засобом ОСОБА_4 визначений в 260 000 грн. (а.с. 85).

Відповідно до постанови Верховного Суду від 03.05.2018 року №372/1010/16-ц відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виник обов`язок з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Крім того, відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного суду від 04.07.2018 року по справі № 755/18006/15-ц, відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Аналіз процитованих норм та правових позицій Верховного Суду вказує на безпідставність вимог позивача про одночасне стягнення з відповідачів завданої обвинуваченою шкоди, оскільки шкода була нею завдана як особою, яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, за такого в межах сум страхового відшкодування відповідальність несе юридична особа - страховик (ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна»), а суми, які перевищують розмір страхового відшкодування, має сплатити обвинувачена.

З наданих потерпілою ОСОБА_6 чеків вбачається, що частина з них є фіскальними чеками, зміст яких підтверджує факт придбання відповідних медичних засобів, і витрачені за даними чеками суми підтверджують розмір матеріальної шкоди завданої здоров`ю потерпілої. Загалом такими чеками підтверджені придбання медичних засобів на загальну суму 14997,78 грн. Частина чеків є лише доказами безготівкової оплати ліків через платіжні термінали та за своїми датами і сумами співпадають з вказаними вище фіскальними чеками. Отже такі чеки не можуть бути повторно враховані для визначення розміру заподіяної матеріальної шкоди і загалом сума за вказаними чеками становить 5511,78 грн. Крім того, одна квитанція від 15.09.2021 року на суму 100 грн. стосується оплати телекомунікаційних послуг (а.с. 63), отже взагалі не стосується матеріальної шкоди, завданої здоров`ю потерпілої. Також чек №1544 від 14.09.2021 року про безготівкову оплату 4726,06 грн. через платіжний термінал взагалі не містить опису того, на придбання яких товарів чи послуг витрачені вказані кошти, а тому у суду відсутні достатні підстави для включення даної суми в розмір матеріальної шкоди, завданої здоров`ю потерпілої.

Отже загалом підтверджена відповідними доказами матеріальна шкода, заподіяна здоров`ю потерпілої ОСОБА_6 становить 14997,78 грн., що не перевищує лімітів відповідальності страховика та мала бути сплачена страховиком на користь потерпілої.

Той факт, що потерпіла не зверталась безпосередньо до страховика за отриманням страхового відшкодування, не перешкоджає розгляду таких вимог судом та стягненню зі страховика таких складових матеріальної шкоди, оскільки відповідно до постанов Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 року по справі № 465/4621/16-к та від 11.12.2019 року по справі №465/4287/15 для розгляду позову потерпілого про стягнення страхового відшкодування не обов`язкове попереднє звернення потерпілого до страховика із заявою про виплату такого страхового відшкодування в порядку, визначеному ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

При цьому, суд не погоджується з викладеною у відзиві позицією цивільного відповідача ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» щодо того, що вказана вище шкода була відшкодована обвинуваченою, отже страховик не зобов`язаний відшкодовувати її потерплій, а відповідно до п 36.4 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» має бути компенсована ним обвинуваченій.

По-перше, за загальним правилом, визначеним п 36.4 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому. Виключенням з цього загального правила є можливість здійснення страховиком компенсації витрат страхувальника або особи, відповідальність якої застрахована, але виключно за попереднього погодження здійснення таких витрат із страховиком. Натомість суду не надано доказів того, що обвинувачена попередньо погоджувала зі страховиком сплату відповідних сум, які крім того, сплачувались не власне потерпілій, а її сину. Більше того, у призначеннях платежу у наданих обвинуваченою квитанціях про оплату коштів на рахунок ОСОБА_7 вказано, що вони призначались також і на відшкодування заподіяної ОСОБА_6 моральної шкоди без будь-якого їх відокремлення чи пропорції.

По-друге, у випадку, якщо суд зарахує сплачені безпосередньо обвинуваченою ОСОБА_4 на користь потерпілої кошти в рахунок виконання зобов`язань страховика ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна», то він фактично відступить від процитованого вище правового висновку Великої Палати Верховного суду від 04.07.2018 року по справі № 755/18006/15-ц, фактично поклавши обов`язок з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування, натоміть закон не допускає можливість суду першої інстанції відійти від відповідних правових висновків Верховного Суду.

За такого, оскільки підтверджена документами фактично завдана матеріальна шкода потерпілій не перевищує лімітів відповідальності страховика, то вся вона має бути сплачена на користь потерпілої саме страховиком.

Сплачені ж добровільно обвинуваченою на користь потерпілої кошти мають бути зараховані на відшкодування завданої останній моральної шкоди.

Вирішуючи вимоги потерпілої про стягнення з відповідачів на її користь моральної шкоди, завданої ушкодженням її здоров`я, суд виходить з наступного.

Внаслідок кримінального правопорушення потерпілій були заподіяні численні тілесні ушкодження, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, за такого, їй була завдана моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, які потерпіла зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я. При цьому, наслідки отримання вказаних тілесних ушкоджень є довготривалими в часі. Одночасно з цим суд враховує і заявлені потерпілою при допиті в суді пояснення про те, що до визначеної нею суми моральної шкоди в розмірі 200 000 грн. включена і шкода, завдана пошкодженням автомобіля, що не має під собою будь-яких правових підстав.

З врахуванням вказаних обставин та з врахуванням передбачених ст. 23 ЦК України вимог розумності і справедливості суд вважає, що з відповідальних осіб на користь потерпілої слід стягнути 100 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням її здоров`я.

При цьому, відповідно до ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Згідно з постановою Верховного Суду від 01.07.2021 року по справі №182/3734/15-к розмір вказаної моральної шкоди слід розраховувати саме від суми страхової виплати, а не від страхової суми.

Оскільки, як розраховано вище судом, сума страхової виплати, яка мала бути сплачена страховиком позивачу ОСОБА_6 , становить 14997,78 грн., то визначені ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» 5% моральної шкоди становлять 749,89 грн. (14997,78 грн. х 5%).

Решта визначеного судом вище розміру моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я потерпілої ОСОБА_6 , в сумі 99250,11 грн. (100 000 грн. 749,89 грн.) підлягає відшкодуванню на користь потерпілої ОСОБА_6 обвинуваченою.

При цьому, з врахуванням описаного вище та того, що обвинувачена сплатила потерпілій в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням її здоров`я 34655,79 грн., що підтверджується відповідними квитанціями, то з обвинуваченої на користь потерпілої необхідно стягнути 64594,32 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я потерпілої (99250,11 грн. 34655,79 грн.).

Відповідно до ч.2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

В зв`язку із зазначеним з обвинуваченого підлягають стягненню на користь держави витрати за проведення експертиз в сумі 7224,77 грн.

Заходи по арешту майна, вжиті за ухвалою слідчого судді Баштанського районного суду Миколаївської області від 16.09.2021 року №468/1103/21-к згідно зі ст. 174 КПК України належить скасувати.

Відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України, речові докази: автомобіль «KIA PICANTO» (н.з. НОМЕР_1 ) підлягає поверненню власнику ОСОБА_4 , автомобіль марки «ВАЗ-2108» (н.з. НОМЕР_2 ) належить поверненню володільцю ОСОБА_7 .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 370,374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України, і призначити їй покарання у виді трьох років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст.ст.75,76 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання, якщо вона протягом однорічного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_6 14997 (чотирнадцять тисяч дев`ятсот дев`яносто сім) гривень 78 копійок в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я потерпілої.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_6 749 (сімсот сорок дев`ять) гривень 89 копійок в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я потерпілої.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 64594 (шістдесят чотири тисячі п`ятсот дев`яносто чотири) гривні 32 копійки в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я потерпілої.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати за проведення експертних досліджень в сумі 7224 (сім тисяч двісті двадцять чотири) гривень 77 копійок.

Заходи по арешту майна, вжиті за ухвалою слідчого судді Баштанського районного суду Миколаївської області від 16.09.2021 року №468/1103/21-к - скасувати.

Речові докази:

-автомобіль «KIA PICANTO» (н.з. НОМЕР_1 ) - повернути власнику ОСОБА_4 ,

-автомобіль марки «ВАЗ-2108» (н.з. НОМЕР_2 ) - повернути володільцю ОСОБА_7 .

На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів.

Суддя