Єдиний унікальний номер справи 937/4933/21
Номер провадження 1-і/333/11/23
У Х В А Л А

Іменем України

13 січня 2023 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд міста Запоріжжя в складі: суддя ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Запоріжжя в режимі відеоконференції клопотання прокурора Мелітопольської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000404 від 07.04.2021 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України,

за участі прокурора ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

в с т а н о в и в :

09 січня 2023 року до Комунарського районного суду міста Запоріжжя надійшло клопотання прокурора Мелітопольської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000404 від 07.04.2021 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що на розгляді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області перебуває кримінальне провадження №0000404 від 07.04.2021 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.

Розпорядженням голови Верховного Суду від 14.09.2022 №49/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ судів Запорізької області» змінено територіальну підсудність Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області на Комунарський районний суд м. Запоріжжя.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16.11.2022 року ОСОБА_4 продовжено термін дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 14.01.2023.

На даний час продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які існували на час застосування даного запобіжного заходу та його продовження, а саме залишаються актуальними ризики переховування обвинуваченого від суду, незаконного впливу на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні та вчинення інших кримінальних правопорушень.

З наведених підстав прокурор просить продовжити ОСОБА_4 строк запобіжного заходу ще на 60 діб.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримала та зазначила, що продовження строку тримання під вартою необхідне для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_4 клопотання не визнав, просив змінити його на більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, суду пояснив, що готовий понести покарання, в м. Запоріжжя йому є де проживати та працювати, а саме: у друга родини, однак він не зміг повідомити його про дату судового засідання, щоб останній міг надати згоду на проживання обвинуваченого у себе.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 проти клопотання прокурора заперечував, вказавши, що прокурором не доведено, що продовжують існувати ризики, зазначені в ухвалі суду, на теперішній час кримінальне провадження взагалі не розглядається, оскільки матеріали справи знаходяться на окупованій території, тобто порушується право обвинуваченого на справедливий суд та розумність строків розгляду справи. Також зазначив, що обвинувачений хворіє на тяжку хворобу, в умовах СІЗО належну медичну допомогу не отримує.

Вивчивши клопотання прокурора, вислухавши пояснення учасників провадження, судом встановлено наступне.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

За змістом ст.199 КПК, розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд має з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд, крім наявності ризиків зазначених у ст.177 КПК, зобов`язаний оцінити та врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК, зокрема тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, міцність його соціальних зв`язків, та дані, які його характеризують.

Органом досудового розслідування ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, який є тяжким злочином, відносно нього обрано запобіжний захід у виді тримання від вартою, строк якого закінчується 14.01.2023 р.

Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК, судом встановлено, що заявлені ризики того, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого, вчинити інше кримінальне правопорушення об`єктивно існують і для їх запобігання необхідно продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 .

На підтвердження існування вказаних ризиків свідчать ті обставини, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину і за його вчинення передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 10 років.

Крім того, встановлено, що обвинувачений офіційно не працевлаштований, не має постійного щомісячного джерела доходу, неодружений, не має місця можливого проживання на підконтрольній території України, доказів зворотнього стороною захисту суду не надано. Вказані обставини свідчать про відсутність соціальних чинників стримуючого характеру.

Наведені обставини у своїй сукупності дають достатні підстави для висновку, що ОСОБА_4 , будучи обізнаним про суворість покарання, яке може бути йому призначено у разі визнання його винуватим, опинившись на волі, потенційно може переховуватись від суду або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Крім того, суд вважає, що у кримінальному провадженні дійсно існує ризик того, що перебуваючи на волі, обвинувачений матиме змогу незаконно впливати на потерпілу та свідків у даному кримінальному провадженні, виходячи з наступного.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_4 обвинувачується в умисному пошкодженні чужого майна, вчинене шляхом підпалу.

Перевірка доведеності пред`явленого обвинувачення здійснюється судом під час його розгляду по суті. За змістом ст.ст. 23, 95 КПК України показання потерпілих та свідків у кримінальному провадженні суд отримує усно безпосередньо у судовому засіданні і саме такими показаннями може обґрунтовувати свої висновки.

Оскільки судовий розгляд, зі слів прокурора, ще не завершено, потерпіла та свідки підтверджують факт вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, то залишається існувати ризик незаконного впливу обвинуваченого на потерпілу та свідків, який, на переконання суду, з урахуванням конкретних обставин вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, є суттєвим.

Також, те, що ОСОБА_4 неодноразово судимий, свідчить про можливість останнього вчинити інше кримінальне правопорушення, тобто, доведено існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Таким чином, враховуючи дані про особу обвинуваченого, приймаючи до уваги наявність ризиків, суд вважає за необхідне клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити та продовжити йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на два місяці, з урахуванням положень ст. 315 КПК України.

Необхідність арешту обвинуваченого, що обмежує його особисту недоторканість, відносно ОСОБА_4 не буде суперечити нормі ст. 5 ч. 1 п. «b» Європейської конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», за якою особи можуть бути арештовані для виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом. Такі обов`язки передбачено в чинному кримінально-процесуальному законодавстві України, зокрема, в ст. 177 КПК України.

Сама по собі тривалість тримання особи під вартою не може бути безумовною підставою для зміни запобіжного заходу за відсутності інших достатніх та вагомих підстав для прийняття такого рішення.

Щодо клопотання обвинуваченого та сторони захисту про обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, то суд вважає, що ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, який є надзвичайно вагомим, а відтак жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не може запобігти встановленим під час розгляду клопотання вказаним ризикам. Крім того, стороною захисту не надано суду жодних доказів на підтвердження можливості проживання ОСОБА_4 на підконтрольній Україні території.

Отже запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 є доцільним у даному випадку та відповідає принципу винятковості цього запобіжного заходу.

Керуючись ст. 177-178, 183, 199, 331 КПК України, суд

У х в а л и в:

Клопотання прокурора Мелітопольської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000404 від 07.04.2021 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України - задовольнити.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 тримання під вартою в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор», продовжити до 14 березня 2023 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Виконання ухвали доручити начальнику Державної установи «Запорізький слідчий ізолятор».

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору і направити начальнику Державної установи «Запорізький слідчий ізолятор» для виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1