Справа № 359/9749/22
Провадження № 1-кс/359/1878/2022
У Х В А Л А

Іменем України

22 грудня 2022 року cлідчий суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні без технічної фіксації в приміщенні суду клопотання слідчого СВ Бориспільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна в кримінальному провадженні № 0001605, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 грудня 2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, -

в с т а н о в и в :

21 грудня 2022 року слідчий СВ Бориспільського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_3 , за погодженням із прокурором Бориспільської окружної прокуратури, звернувся до суду з вказаним клопотанням, обґрунтовуючи його тим, що СВ Бориспільського РУП ГУ НП в Київській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0001605 від 20.12.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, за фактом того, що громадянин ОСОБА_4 в АДРЕСА_1 , на автомобілі марки «Hyundai Santa Fe», д.н.з. НОМЕР_1 , з причепом марки «ЛЕВ 183121», д.н.з. НОМЕР_2 , перевозить лісову деревину без відповідних документів. З метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення даного кримінального правопорушення, відшукання і вилучення предметів, а також інших речей, які мають значення для досудового розслідування та в подальшому можуть бути використані як докази під час судового розгляду, 19 грудня 2022 року проведено огляд місця події на земельній ділянці, що знаходиться за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Кучаків, вул. Гетьмана Івана, 57, в ході якого вилучено: автомобіль марки «Hyundai Santa Fe», д.н.з. НОМЕР_1 ; причіп марки «ЛЕВ» модель 183121, д.н.з. НОМЕР_2 , в середині якого знаходиться деревина приблизним об`ємом 3,500 кубів, які були поміщені до спеціального майданчику утримання транспортних засобів, що знаходиться за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Проліски, вул. Броварська, 2; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль марки «Hyundai Santa Fe», д.н.з. НОМЕР_1 , серія НОМЕР_3 ; товарно-транспорту накладну серії КВА № 285523 від 15.12.2022 року, та бирку чорного кольору НОМЕР_4 , які поміщено до спецпакету. З урахуванням того, що зазначене майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, може бути предметом злочину, зберегло на собі сліди злочину, а тому не накладення арешту може призвести до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування чи передачі речових доказів. Тому з метою збереження стану речових доказів старший слідчий просить накласти арешт на: автомобіль марки «Hyundai Santa Fe», д.н.з. НОМЕР_1 ; причіп марки «ЛЕВ» модель 183121, д.н.з. НОМЕР_2 , в середині якого знаходиться деревина приблизним об`ємом 3,500 кубів; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль марки «Hyundai Santa Fe», д.н.з. НОМЕР_1 , серія НОМЕР_3 ; товарно-транспорту накладну серії КВА № 285523 від 15.12.2022 року, та бирку чорного кольору UA ДАЛРУ 453149227.

У судове засідання слідчий та прокурор не з`явилися, повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи, причина неявки суду не відома. Разом з тим, прокурор ОСОБА_5 подав заяву, в якій просить розглядати вказане клопотання у його відсутності, клопотання підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити з підстав, викладених у клопотанні.

У судове засідання власник майна не з`явився, повідомлявся про час та дату розгляду клопотання завчасно та належним чином. Разом з тим, представник власника майна адвокат ОСОБА_6 подав заяву, в якій просить розглядати вказане клопотання у його відсутності, проти задоволення клопотання заперечує, оскільки автомобіль не являється знаряддям вчинення злочину, а лісопродукція, яка знаходилась в причепі не була вирубана ОСОБА_4 в лісопосадках, а була ним придбана. Тому адвокат ОСОБА_6 просив відмовити у задоволенні клопотання.

Враховуючи, що за змістом ч. 1 ст. 172 КПК України неприбуття осіб в судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання, то згідно з ч. 4 ст.107 КПК України фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали поданого клопотання, приходить до наступного висновку.

Встановлено, що до ЄРДР внесені відомості про те, що громадянин ОСОБА_4 в АДРЕСА_1 , на автомобілі марки «Hyundai Santa Fe», д.н.з. НОМЕР_1 , з причепом марки «ЛЕВ 183121», д.н.з. НОМЕР_2 , перевозить лісову деревину без відповідних документів. Вказані дії кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.

Внесення цих відомостей до ЄРДР підтверджується витягом з кримінального провадження № 0001605 від 20 грудня 2022 року.

19.12.2022 року в період часу з 19:40 год. по 19:59 год. слідчою Бориспільського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_7 проведено огляд місця події на земельній ділянці, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , в ході якого виявлено та вилучено: автомобіль марки «Hyundai Santa Fe», д.н.з. НОМЕР_1 , зареєстрований за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; причіп марки «ЛЕВ» модель 183121, д.н.з. НОМЕР_2 , зареєстрований за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в середині якого знаходиться деревина приблизним об`ємом 3,500 кубів; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль марки «Hyundai Santa Fe», д.н.з. НОМЕР_1 , серія НОМЕР_3 ; товарно-транспорту накладну серії КВА № 285523 від 15.12.2022 року, та бирку чорного кольору UA ДАЛРУ 453149227 (а.с.7-9, 10-13).

Відповідно до ч. 7 ст. 237 КПК України при огляді слідчий має право вилучати речі та документи, які мають значення для кримінального провадження. Вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Як убачається із матеріалів клопотання, накласти арешт на вилучене, під час огляду місця події, майно, необхідно з метою збереження речових доказів.

У статті 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України.

Відповідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

За змістом ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод і законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення повинні враховуватися: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину і достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у матеріалах клопотання слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У частині 1 ст. 173 КПК України закріплено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Зі змісту витягу з ЄРДР вбачається, що підставою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 246 КК України стало виявлення здійснення незаконної порубки дерев.

Відповідно ч. 1 ст. 246 КК України, кримінальна відповідальність передбачена за незаконну порубку дерев або чагарників у лісах, захисних та інших лісових насадженнях, перевезення, зберігання, збут незаконно зрубаних дерев або чагарників, що заподіяли істотну шкоду.

З об`єктивної сторони злочин виражається у незаконній порубці дерев і чагарників. При цьому кваліфікація таких дій за ст. 246 залежить від категорії захищеності лісу, а також інших об`єктів, де здійснюється порубка. Так, незаконна порубка у лісах, захисних та інших лісових насадженнях утворює склад цього злочину лише тоді, коли це заподіяло істотну шкоду.

Водночас, слідчим до клопотання не долучено жодних доказів на підтвердження того, що було вчинене кримінальне правопорушення, оскільки у клопотанні слідчим не розкрито суть об`єктивної сторони даного злочину, а саме в чому полягала незаконності вирубки дерев, де відбувалась така порубка, а також слідчий не зазначає, в якому розмірі та кому було заподіяно шкоду, внаслідок вирубки дерев.

Також, як вбачається із матеріалів клопотання, слідчий зазначив, що власником майна, на яке останній просить накласти арешт, є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Водночас в ході судового розгляду встановлено, що власником, зазначеного у клопотанні майна, є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказана обставина підтверджується копією свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль марки «Hyundai Santa Fe», д.н.з. НОМЕР_1 , серія НОМЕР_3 , та копією паспорту серії НОМЕР_5 .

Встановлено, що в порушення вимог ч. 2 ст. 171 КПК, слідчим було невірно встановлено власника майна та не надано будь-яких доказів на підтвердження обставин, викладених у клопотанні, що власником майна є ОСОБА_8 . Тобто слідчим не додано документів, які підтверджують обставини, зазначені у клопотанні, а саме право власності на майно, що належить арештувати.

Відповідно ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Виходячи з положень наведених норм права, майно, яке, на переконання органу досудового розслідування, має одну або декілька ознак, наведених в ст. 98 КПК України, може набути статусу речового доказу за рішенням слідчого.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 110 КПК України, рішення слідчого, прокурора приймаються у формі постанови.

Разом з тим, в матеріалах клопотання постанова про визнання речовими доказами: автомобіля марки «Hyundai Santa Fe», д.н.з. НОМЕР_1 , зареєстрованого за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; причепу марки «ЛЕВ» модель 183121, д.н.з. НОМЕР_2 , зареєстрованого за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в середині якого знаходиться деревина приблизним об`ємом 3,500 кубів; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль марки «Hyundai Santa Fe», д.н.з. НОМЕР_1 , серія НОМЕР_3 ; товарно-транспорту накладну серії КВА № 285523 від 15.12.2022 року, та бирку чорного кольору UA ДАЛРУ 453149227, - відсутня.

Відтак, відсутність постанови про визнання майна речовим доказом, як окремого процесуального документа, який фіксує висновок слідчого про набуття майном статусу речового доказу та мотиви з яких він дійшов такої думки, позбавляє слідчого суддю можливості провести аналіз та зробити висновок про відповідність цього майна положенням ст. 98 КПК України та наявність чи відсутність підстав для арешту майна саме з метою його збереження як речового доказу, оскільки слідчий суддя не наділений правом самостійного визначення підстав, передбачених ст. 98 КПК України та має здійснювати контроль правильності прийнятого слідчим рішення. Це в свою чергу свідчить про те, що майно, на яке просить слідчий накласти арешт, не має визначеного процесуального статусу у відповідності до вимог КПК.

Також у клопотанні не наведено жодних відомостей про те, що вказані предмети зберегли на собі сліди злочину, не вказано яким саме чином зазначені в клопотанні предмети можуть бути використані як докази факту чи обставин, що встановлюються під час даного кримінального провадження, відповідно до ст. 91 КПК.

Наведені слідчим у клопотанні про арешт майна загальні підстави, у зв`язку з якими майно відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, не може бути визнано достатнім для висновку, що це майно є речовим доказом, оскільки, згідно положень ст. 171 КПК України, наведені слідчим чи прокурором у клопотанні обставини мають бути доведені доказами, доданими до клопотання, тоді як само клопотання не є доказом будь-яких обставин.

Таким чином, слідчим, який вважає за потрібне звернутись до слідчого судді з клопотанням про арешт майна з метою забезпечити збереження його як речового доказу, першочергово мав би визнати майно, на яке він просить накласти арешт, речовим доказом у кримінальному провадженні шляхом винесення про це постанови, в якій зазначити підстави для визнання майна речовим доказом, з огляду на положення ст. 98 КПК України, проте таких дій вчинено не було, з огляду на відсутність у доданих до клопотання матеріалах постанови про визнання майна речовим доказом.

Також як вбачається зі змісту клопотання, будь-яких даних на обґрунтування законності підстав накладення арешту на майно, які б відповідали меті та завданням арешту та свідчили про наявність ризиків, передбачених абзацом 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, воно не містить, враховуючи, що відомості до ЄРДР внесені саме за ч. 1 ст. 246 КПК України.

Слідчий суддя акцентує увагу на тому, що склад кримінального правопорушення, передбаченого ст. 246 КК України, утворює незаконна порубка дерев або чагарників у лісах, захисних та інших лісових насадженнях, перевезення, зберігання, збут незаконно зрубаних дерев або чагарників, а обов`язковою ознакою цього складу злочину є заподіяння істотної шкоди. Таким чином, належним підтвердженням вчинення даного кримінального правопорушення є у першу чергу встановлення факту порубки дерев або чагарників у визначених законом місцях та її незаконності, і заподіяння цим істотної шкоди, але не виявлення факту перевезення деревини та її неналежного документального оформлення.

При цьому слідчий у клопотанні не зазначив, де саме, ким та за яких обставин було вчинено порубку деревини, чому вона вважається незаконною, яку шкоду при цьому було заподіяно, які саме сліди злочину залишилися безпосередньо на майні, на яке він просить накласти арешт, яку доказову інформацію вони містять або можуть містити, яким саме ризикам може запобігти заборона їх відчуження.

Також, як вбачається з витягу з ЄДРД, долученого до матеріалів клопотання підозрюваної особи станом на момент звернення до суду з клопотанням, і під час розгляду клопотання в суді, - не встановлено.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

В судовому засіданні слідчим суддею не встановлено, а слідчим не доведено наявності критеріїв, визначених у статті 98 КПК України, щодо майна, відносно якого с слідчий звернувся з клопотанням про арешт.

При цьому, необхідно звернути увагу на те, що накладення арешту на майно на підставі наведених у клопотанні підстав порушить «справедливий баланс» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини та юридичної особи.

Так, відповідно до положень ч. 1 ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Оцінюючи дотримання права на мирне володіння своїм майном, декларованого ч. 1 ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, слідчий суддя зважає на те, що суспільний інтерес у даному кримінальному провадженні не є виправданим, оскільки накладення арешту на майно фактично призведе до обмеження права власника на мирне володіння своїм майном без достатніх підстав, передбачених законом.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Отже, з матеріалів кримінального провадження не вбачається правова підстава та відсутні докази для накладення арешту на тимчасово вилучене майно: автомобіль марки «Hyundai Santa Fe», д.н.з. НОМЕР_1 , зареєстрований за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; причіп марки «ЛЕВ» модель 183121, д.н.з. НОМЕР_2 , зареєстрований за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в середині якого знаходиться деревина приблизним об`ємом 3,500 кубів; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль марки «Hyundai Santa Fe», д.н.з. НОМЕР_1 , серія НОМЕР_3 ; товарно-транспорту накладну серії КВА № 285523 від 15.12.2022 року, та бирку чорного кольору UA ДАЛРУ 453149227.

Враховуючи вищевикладене та з метою недопущення порушень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, клопотання про накладення арешту по вищевказаному кримінальному провадженню, задоволенню не підлягає, оскільки внесено без передбачених діючим законодавством обґрунтувань.

Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Як видно із клопотання, майно вилучено 19.12.2022, а згідно вказаної вище норми, клопотання про арешт майна повинно було бути подано до суду 20.12.2022. Водночас лопотання слідчого надійшло до суду 21.12.2022.

Таким чином, слідчим пропущено строк, визначений ч. 5 ст. 171 КПК України для звернення із клопотанням про арешт майна, а обґрунтованого клопотання про поновлення такого строку, матеріали клопотання не містять.

На підставі вищевикладеного слідчий суддя вважає, що в задоволенні клопотання про арешт майна слід відмовити.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 170-173, ч. 2 ст. 369, ч. 3 ст. 371, ст. 372 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в :

У задоволенні клопотання слідчого СВ Бориспільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна відмовити.

Повернути майно: автомобіль марки «Hyundai Santa Fe», д.н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору, зареєстрований за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; причіп марки «ЛЕВ» модель 183121, д.н.з. НОМЕР_2 , зареєстрований за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в середині якого знаходиться деревина приблизним об`ємом 3,500 кубів; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль марки «Hyundai Santa Fe», д.н.з. НОМЕР_1 , серія НОМЕР_3 ; товарно-транспорту накладну серії КВА № 285523 від 15.12.2022 року, та бирку чорного кольору UA ДАЛРУ 453149227, які було вилучено в ході проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_2 , власнику ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала слідчого судді окремому оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1