Справа № 452/3636/22
УХВАЛА

Іменем України

12 січня 2023 року м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

в складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3

потерпілих: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

обвинуваченого: ОСОБА_7

захисника: ОСОБА_8

під час проведення підготовчого судового засідання на підставі обвинувального акта у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР 30.09.2022 року за №0000492, щодо:

- ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Підбуж Львівської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, -

встановив:

30.11.2022 року до Самбірського міськрайонного суду Львівської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР 30.09.2022 року за №0000492,за обвинуваченням ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України.

Ухвалою від 01.12.20200 року у справі було призначено підготовче судове засідання.

У підготовчому судовому засіданні захисник надав суду угоду про примирення, укладену 22.12.2022 року між потерпілими ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_7 ..

В угоді зазначено, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 , 30.09.2022, приблизно о 01:30 год., керуючи технічно-справним автомобілем марки «KIA Sorento», реєстраційний номер НОМЕР_1 , без передбаченого законом дозволу, а саме не маючи права керувати транспортними засобами, в якому перевозив пасажирів неповнолітню ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, рухаючись автодорогою Н-13 сполученням Львів-Самбір-Ужгород в напрямку м. Самбір Львівської області, проїжджаючи ділянку даної автодороги, що між с. Хлопчиці та

с. Луки Самбірського району, Львівської області, на ділянці яка має поворот дороги праворуч відносно напрямку його руху, порушив вимоги Р. 1 п.п. 1.2, 1.5, 1.10 (в частині визначення термінів «дорожні умови», «дорожня обстановка», «безпечна швидкість»); Р. 2 п. 2.3 б), д); Р. 12 п.п. 12.1, 12.2 та 12.9 б), Р.13 п.п. 13.1 та вимоги дорожнього знаку 3.29 Розділу 33 «Дорожні знаки» Правил дорожнього руху (далі - ПДР), затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, які виразилися в тому, що він проявив неуважність до дорожньої обстановки та дорожніх умов, рухаючись в темну пору доби на ділянці спуску з заокругленням дороги праворуч відносно напрямку його руху з перевищенням максимально допустимої на ділянці дороги швидкістю (50 км/год. згідно вимог дорожнього знаку 3.29 ПДР України), не справився з керуванням транспортного засобу, та без причин технічного характеру допустив виїзд за межі проїзної частини дороги ліворуч, допустив зіткнення із дорожнім огородженням та подальшим перекиданням автомобіля у кювет.

Внаслідок порушення ОСОБА_7 правил безпеки дорожнього руху, потерпілий ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, підвивиху у лівому атлантоаксіальному суглобі, зламу лівих поперечних відростків 3.4.5-го грудних хребців, зламу лівих 6-12-го та правих 1.2 та 7-9-го ребр, забою правої легені, правобічного обмеженого пневмотораксу, перелому кісток тазу, які згідно висновку судово-медичної експертизи, відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості за ознакою довготривалості розладу здоров`я; потерпілий ОСОБА_5 , отримав тілесні ушкодження у вигляді закритих переломів 5,6,7,8,9-го ребер зліва з верхівковим лівобічним гемопневмотораксом, заритого перелому правої виличної кістки, виличної дуги, стінок правої гайморової пазухи, струсу головного мозку, навколоорбітальної гематоми праворуч, які згідно висновку судово-медичної експертизи, відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за ознакою довготривалості розладу здоров`я; потерпілий ОСОБА_10 , отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому акроміального кінця ключиці зліва зі зміщенням відламків, закритого перелому ості лівої лопатки зі зміщенням відламків, забою грудної клітки, попереку зліва, забою правого стегна, множинних саден обличчя, які відносяться до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості за ознакою довготривалості розладу здоров`я.

Згідно з умовами даної угоди, потерпілі та обвинувачений визнають правильність правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 286-1 КК України, а саме: порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керувала транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілим середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Обвинувачений в повному обсязі визнав свою винуватість у вказаному діянні за обставин, викладених в повідомленні про підозру та в обвинувальному акті, та щиро розкаюється. Потерпілі також не оспорюють зазначених обставин кримінального правопорушення.

В якості обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, в угоді зазначені наступні обставини щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку.

Відповідно до умов даної угоди, між сторонами досягнута домовленість про призначення ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки.

При цьому, як зазначено в угоді, визначаючи міру покарання обвинуваченому, сторони врахували наступне: тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, обставини його вчинення, дані про особу обвинуваченого, який на обліку у психіатричному та наркологічному кабінетах не перебуває, за місцем реєстрації характеризується позитивно, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, є інвалідом третьої групи, обставини, що пом`якшують покарання.

Також в угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені положеннями ст. 473 КПК України, наслідки її невиконання.

Вирішуючи питання про затвердження угоди між потерпілими та обвинуваченим, суд виходить з наступного.

Можливість укладення у кримінальному провадженні угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим передбачена ст. 468 КПК України.

Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Так, кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_7 визнав себе винуватим, згідно зі ст. 12 КК України належить до категорії нетяжких злочинів.

Тому, з огляду на положення ч. 3 ст. 469 КПК України, законодавчо визначених перешкод для укладення угоди про примирення у даному кримінальному провадженні немає.

Разом з цим, п. 1 ч. 7 ст. 474 КПК України визначено, що суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону та відмовляє в затвердженні угоди, якщо умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 Кримінального кодексу України суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Частиною 2 тієї самої статті КК України визначено, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з положень ст. 50 КК України, рішення суду про призначення покарання, з-поміж інших завдань, повинно досягти мети виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно ч. 3 ст. 65 КК України, підстави для призначення більш м`якого покарання, ніж це передбачено відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу за вчинене кримінальне правопорушення, визначаються статтею 69 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Отже, необхідною умовою застосування ст. 69 КК України має бути наявність кількох (двох і більше) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Санкцією ч. 1 ст. 286-1 КК України передбачене покарання у виді позбавленням волі на строк до трьох років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від трьох до п`яти років.

Як вбачається з угоди, при узгодженні покарання обвинуваченому, сторони виходили з тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке у відповідності до ст. 12 КК України є нетяжким злочином, обставин його вчинення, даних про особу обвинуваченого, який на обліку у психіатричному та наркологічному кабінетах не перебуває, за місцем реєстрації характеризується позитивно, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, є інвалідом третьої групи, обставин, що пом`якшують покарання, а саме: щирого каяття обвинуваченого, активного сприяння розкриттю злочину, добровільного відшкодування завданого збитку.

На підставі наведених даних сторони дійшли згоди про можливість застосування вимог ст. 69 КК України та визначення обвинуваченому покарання за вчинений злочин, передбачений ч. 1 ст. 286-1 КК України нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції статті.

Однак, на думку суду, визначивши обвинуваченому в угоді основне покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн., сторони не зазначили переконливих та достатніх даних про те, які з наведених в ній пом`якшуючих обставин є такими, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення.

Суд вважає, що такі обставини, як щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю злочину, добровільного відшкодування завданого збитку є достатніми лише для вирішення питання щодо призначення йому покарання у розмірі нижчої межі, встановленої в санкції ч. 1 ст. 286-1 КК України, а не є тими обставинами, що свідчать про те, що внаслідок їх настання ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення істотно знизилася.

Крім того, за змістом кримінального закону ступінь тяжкості вчиненого злочину передбачає не тільки врахування самої категорії тяжкості, визначеної ст. 12 КК України, а й індивідуальних особливостей злочинного діяння.

На думку суду, при укладенні угоди та визначенні обвинуваченому міри покарання не знайшов належної оцінки факт суспільної небезпеки вчиненого злочину, а саме конкретні обставини вчиненого злочину, який обвинувачений вчинив у стані алкогольного сп`яніння.

З огляду на наведене, на думку суду, визначене сторонами в угоді покарання не відповідає загальним засадам призначення покарання, є явно м`яким і не буде сприяти досягненню мети, визначеної у ст. 50 КК України, що дає підстави для висновку про невідповідність угоди вимогам кримінального закону і як наслідок для прийняття рішення про відмову в її затвердженні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 369, 375, 474 КПК України

постановив:

У затвердженні угоди про примирення, укладеної 22.12.2022 року між потерпілими ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_7 у кримінальному провадженні відомості про яке внесено до ЄРДР 30.09.2022 року за №0000492 відмовити.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя