Справа № 761/8942/23
Провадження № 1-кс/761/6039/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2023 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого у кримінальному провадженні № 120 221 000 000 003 31 від 06.06.2022 за ч. 2 ст. 307 КК України про накладення арешту на майно,

у с т а н о в и в:

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло погоджене прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 клопотання слідчого СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_4 про накладення у кримінальному провадженні № 120 221 000 000 003 31 від 06.06.2022 арешту на квартиру АДРЕСА_1 , що належить у рівних частках ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

На обґрунтування клопотання зазначено, що ОСОБА_6 , не пізніше 14 год. 00 хв. 26.07.2022 незаконно придбав психотропну речовину «амфетамін», масою не менше 3,38 г, яку розфасував у поліетиленовий пакет та почав незаконно її зберігати за адресою: АДРЕСА_2 , з метою подальшого збуту.

У подальшому, 26.07.2022, близько 14 год. 20 хв., знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_6 за грошові кошти у сумі 3 000 грн. збув ОСОБА_7 психотропну речовину «амфетамін».

Амфетамін згідно з Постановою Кабінету Міністрів № 770 від 06.05.2000 «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» є психотропною речовиною, обіг якої обмежено.

Відповідно до Таблиці ІІ «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу» від 16.08.2000 за № 512/4733 маса амфетаміну 3,38 г відноситься до великих розмірів.

Крім того, ОСОБА_6 пізніше 15 год. 00 хв. 16.11.2022 повторно придбав психотропну речовину «амфетамін», масою не менше 1,407 г, яку розфасував у поліетиленовий пакет та почав незаконно її зберігати за адресою: АДРЕСА_2 , з метою подальшого збуту в особливо великих розмірах.

У подальшому, 16.11.2022, знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_6 за грошові кошти у сумі 1 500 грн. збув ОСОБА_7 психотропну речовину «амфетамін».

Крім того, ОСОБА_6 пізніше 14 год. 00 хв. 22.02.2023 повторно придбав психотропну речовину «амфетамін», масою не менше 1,894 г, яку розфасував у поліетиленовий пакет та почав незаконно її зберігати за адресою: АДРЕСА_2 , з метою подальшого збуту.

У подальшому, 16.11.2022, знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_6 за грошові кошти у сумі 1 500 грн. повторно збув ОСОБА_7 психотропну речовину «амфетамін» в особливо великих розмірах.

ОСОБА_6 22.02.2023 повідомлено про підозру у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Відповідно до клопотання підставою для накладення арешту на майно підозрюваного є забезпечення виконання передбаченого ч. 2 ст. 307 КК покарання у виді конфіскації майна.

Встановлено, що у приватній власності ОСОБА_6 перебуває частка квартири АДРЕСА_1 .

У зв`язку з цим, слідчий просила накласти на вказану квартиру арешт з метою забезпечення виконання вироку у майбутньому, розгляд клопотання здійснити без повідомлення власника майна.

У судове засідання слідчий не з`явилася, звернулася до суду з заявою про розгляд клопотання за її відсутності.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, дійшов висновку про таке.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що право власності є непорушним, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Зазначене положення Конституції покладене в основу однієї з засад кримінального провадження, сутність якої відображена у ст. 16 КПК України та передбачає, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження можливе лише на підставі вмотивованого судового рішення, без наявності якого допускається лише тимчасове вилучення майна.

Наведена засада гарантує, що позбавлення права власності, невід`ємними складовими якого є можливість безперешкодного володіння, користування та розпорядження об`єктом права власності, допускається виключно у випадках та у спосіб, які передбачені відповідними правовими нормами.

Підстави та порядок встановлення тимчасового обмеження прав особи щодо реалізації нею усієї сукупності або ж окремих складових права власності під час досудового розслідування визначені кримінальним процесуальним законодавством.

Статтею 131 КПК арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, які у силу ч. 3 ст. 132 КПК застосовуються у разі доведення стороною обвинувачення трьох складових - обґрунтованої підозри вчинення кримінального правопорушення певного ступеню тяжкості; підтвердження того, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи особи; існування даних, що застосування ініційованого заходу забезпечить виконання поставленого завдання.

Досліджуючи існування на момент розгляду клопотання про накладення арешту зазначених складових, слідчий суддя відмічає, що наданими стороною обвинувачення матеріалами достатньою мірою підтверджується наявність у діях ОСОБА_6 ознак інкримінованого йому злочину.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому порядку позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно, зокрема, є доказом вчинення злочину.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

У силу ч. 2 ст. 170 КПК арешт майна допускається серед іншого з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, а також конфіскації майна як виду покарання.

Для реалізації встановленої законом мети відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК арешт накладається на майно підозрюваного, за наявності достатніх підстав вважати, що суд може призначити покарання у виді конфіскації майна.

У силу санкції ч. 2 ст. 307 КК, за якою ОСОБА_6 оголошено підозру, суд у разі визнання його винуватим у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, може застосувати покарання у виді конфіскації майна.

Крім того, ч.10, 11 ст. 170 КПК визначено, що арешт накладається, зокрема, на рухоме та нерухоме майно з метою заборони або обмеження користування та розпорядження ним у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що його незастосування призведе до втрати, зникнення, псування або передачі такого майна.

Отже, вказане нерухоме майно, що належить підозрюваному, може підлягати конфіскації у разі застосування судом цього виду покарання, що свідчить про наявність підстав для задоволення клопотання слідчого.

Водночас, враховуючи, що підозрюваному належить лише частка квартири АДРЕСА_1 , у розмірі , клопотання слідчого слід задовольнити частково.

Керуючись вимогами ст. 131, 132, 167, 168, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в:

Клопотання слідчого СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_4 задовольнити частково.

Накласти у кримінальному провадженні № 120 221 000 000 003 31 від 06.06.2022 за ч. 2 ст. 307 КК України арешт на об`єкт нерухомого майна частку квартири у розмірі за адресою: АДРЕСА_2 , що на праві власності належить ОСОБА_6 , із забороною відчужувати та розпоряджатися вказаним майном, проведення щодо нього будь-яких реєстраційних дій, без заборони використання цього житлового приміщення особами, які на законних підставах у ньому проживають.

У задоволенні решти вимог клопотання відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду упродовж п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований за клопотанням власника або володільця майна, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна.

Слідчий суддя ОСОБА_1