УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29.11.2022 Справа №607/17055/22

Провадження 1кс/607/5466/2022
Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника власника майна, адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області клопотання прокурора Тернопільської окружної прокуратури Тернопільської області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000140 від 27 червня 2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 Кримінального кодексу України,
В С Т А Н О В И В :
Прокурор Тернопільської окружної прокуратури Тернопільської області ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області в межах кримінального провадження № 0000140 від 27 червня 2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 Кримінального кодексу України (далі КК України) про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, під час проведення обшуку автомобіля марки «VOLKSWAGEN LT 35», номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 , а саме: флешнакопичувач «Toshiba» 16 Gb; флешнакопичувач 4 Gb; блокнотзаписник червоного кольору з надписом «Oneday»; блокнотзаписник бежевого кольору з надписом «Elephant»; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу Volkswagen LT 35, р.н. НОМЕР_2 ; арешт на автомобілі марки «VOLKSWAGEN LT 35», номерний знак НОМЕР_1 , накласти шляхом заборони його відчуження, розпорядження та/або користування майном.

Клопотання мотивоване тим, що слідчим управлінням ГУНП в Тернопільській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000140 від 27 червня 2022 року за фактами організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України та сприянні шляхом надання засобів в незаконному переправлені осіб через державний кордон України, вчиненого з корисливих мотивів.

Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 2102IX, затверджено Указ Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», відповідно до якого в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який продовжено до 05 год. 30 хв. 21 листопада 2022 року.

Частиною 29 постанови Кабінету Міністрів України № 57 від 27 січня 1995 року «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» встановлено, що у разі введення в Україні воєнного стану пропуск через державний кордон водіїв транспортних засобів суб`єктів господарювання, які мають ліцензію на право провадження господарської діяльності з міжнародних перевезень вантажів та пасажирів автомобільним транспортом (далі ліцензіати), здійснюється уповноваженими службовими особами Держприкордонслужби за умови виконання правил перетину державного кордону України та за наявності інформації про особу у відповідній інформаційній системі, адміністратором якої є Укртрансбезпека.

Інформація про водіїв, зазначених в абзаці першому цього пункту, вноситься до відповідної інформаційної системи, адміністратором якої є Укртрансбезпека, на підставі заявки ліцензіата.

Перетин державного кордону здійснюється особою, зазначеною в абзаці першому цього пункту, лише на транспортному засобі, який є засобом провадження господарської діяльності ліцензіата, повна маса якого становить 3500 кілограмів та більше.

На одному транспортному засобі державний кордон можуть одночасно перетинати: один водій на вантажному транспортному засобі ліцензіата; два водії на пасажирському транспортному засобі (автобусі) ліцензіата.

В ході досудового розслідування встановлено, що група осіб, за попередньою домовленістю, з корисливих мотивів, шляхом внесення недостовірної інформації до інформаційної системи «Шлях», а саме про те, що особи є водіями транспортних засобів суб`єктів господарювання, які мають ліцензію на право провадження господарської діяльності з міжнародних перевезень вантажів та пасажирів, а також наданням таких транспортних засобів, організовують та сприяють у незаконному переправлені осіб через державний кордон України.

Під час проведення слідчих та негласних слідчих (розшукових) дій встановлено, що до вказаного кримінального правопорушення причетний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

22 листопада 2022 року під час проведення обшуку автомобіля марки «VOLKSWAGEN LT 35», номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 , в ході якого виявлено та вилучено:

флешнакопичувач «Toshiba» 16 Gb;

флешнакопичувач 4 Gb;

блокнотзаписник червоного кольору з надписом «Oneday»;

блокнотзаписник бежевого кольору з надписом «Elephant»;

свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу Volkswagen LT 35, р.н. НОМЕР_2 .
З огляду на вказане, прокурор просив клопотання задоволити.
Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримала та просила задоволити з підстав, у ньому наведених. Додатково пояснила, що автомобіль Volkswagen LT 35, р.н. НОМЕР_2 є знаряддям вчинення злочину, оскільки на ньому здійснювалося незаконне переправлення осіб через державний кордон України.
Представник власника майна, адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні щодо задоволення клопотання заперечив, вказавши, що автомобіль, на який прокурор просить накласти арешт, є спільною сумісною власністю подружжя, ОСОБА_5 є його титульним власником, оскільки вказаний у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу. На цьому транспортному засобі дружина ОСОБА_5 довозить дитину у дитячий садочок, а тому позбавлення права користування ним створить незручності людям, які проживають у сільській місцевості, обмежить їх у праві пересування. На обгрунтування своїх доводів адвокат ОСОБА_4 надав копії паспортів громадян України ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , копію свідоцтва про реєстрацію шлюбу вказаних осіб, копію свідоцтва про народження дитини ОСОБА_7 та довідку про те, що остання відвідує дитячий садочок. Окрім цього, адвокат ОСОБА_4 вважає, що автомобіль та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу не мають ознак речового доказу та не містить жодних слідів вчинення кримінального правопорушення. Щодо решти речей, то за повідомленням ОСОБА_5 на флеш накопичувачах записана музика, а записники не містять інформації, яка б була потрібною органу досудового розслідування.
Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.
За змістом ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
У відповідності до ч.ч. 13 ст. 642 КПК України третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будьяка фізична або юридична особи. Третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна. Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, має права та обов`язки, передбачені цим Кодексом для підозрюваного, обвинуваченого, в частині, що стосуються арешту майна. Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, повідомляється про прийняті процесуальні рішення в кримінальному провадженні, що стосуються арешту майна, та отримує їх копії у випадках та в порядку, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінальноправового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будьякої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Стаття 98 КПК України визначає, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно ч. 1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених ст. ст. 160166, 170174 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Згідно ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Згідно ч. 4 ст. 170 КПК Україниу випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України. Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за ціною, вищою чи нижчою за ринкову вартість, і знала або повинна була знати, що таке майно відповідає будьякій з ознак, передбачених пунктами 14 частини першої статті 962 Кримінального кодексу України.

Частиною 5 ст. 170 КК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінальноправового характеру у виді конфіскації майна.
У судовому засіданні встановлено, що групою слідчих у складі слідчих СУ ГУНП в Тернопільській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000140 від 04 травня 2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 КК України.
Як вбачається з протоколу обшуку від 22 листопада 2022 року в період часу з 15 год. 21 хв. по 18 год. 19 хв. 22 листопада 2022 року проведено обшук автомобіля марки «VOLKSWAGEN LT 35», номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 , в ході якого виявлено та вилучено:

-флешнакопичувач «Toshiba» 16 Gb;

-флешнакопичувач 4 Gb;

-блокнотзаписник червоного кольору з надписом «Oneday»;

-блокнотзаписник бежевого кольору з надписом «Elephant»;

-свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу Volkswagen LT 35, р.н. НОМЕР_2 ;
-автомобіль марки «VOLKSWAGEN LT 35», номерний знак НОМЕР_1 .

Постановою заступника начальника відділу СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_8 від 23 листопада 2022 року усі вищевказані речі та документи визнано речовими доказами.
Згідно реєстраційної картки транспортного засобу ОСОБА_5 належить автомобіль Volkswagen LT 35, р.н. НОМЕР_2 , відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів серії НОМЕР_3 .
За таких обставин, беручи до уваги, що майно, на яке прокурор просить накласти арешт може бути використане як доказ факту чи обставин кримінального правопорушення, відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, тому з метою запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження є необхідність у накладенні на нього арешту.

Отож, при винесенні ухвали слідчим суддею у відповідності до вимог КПК України, були враховані наведені в клопотанні правові підстави для арешту майна, зокрема відповідність майна критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, враховано достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, доведеність мети застосування арешту майна, а саме збереження речових доказів, розумність та співрозмірність обмеження права власності, необхідність виконання завдань у даному кримінальному провадженні.

Крім того, матеріали клопотання свідчать про те, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання зникнення майна, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Доводи адвоката ОСОБА_4 , що автомобіль не має ознак речового доказу та не містить жодних слідів вчинення кримінального правопорушення спростовуються відомостями, які містяться у листі відділу кримінального аналізу кримінальної поліції ГУНП в Тернопільській області № 1201/12/0122 від 01 листопада 2022 року щодо перетину ОСОБА_9 державного кордону України у період липняжовтня 2022 року на автомобілі Volkswagen LT 35, р.н. НОМЕР_2 .
Щодо посилання адвоката на перебування автомобіля у спільній сумісній власності подружжя, слідчий суддя встановив, що дійсно між ОСОБА_5 та ОСОБА_10 , укладено шлюб, про що зроблений актовий запис про шлюб № 61, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_4 , виданим 06 листопада 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шумського районного управління юстиції у Тернопільській області.

Згідно реєстраційної картки транспортного засобу ОСОБА_5 набув автомобіль Volkswagen LT 35, р.н. НОМЕР_2 у власність на підставі договору КП, укладеного в ТСЦ № 6145/2021/2611989 від 01 червня 2021 року, тобто під час перебування у шлюбі із ОСОБА_6 .

Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом (частини 1 та 3 статті 368 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (ч. 2 ст. 60 СК України).

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (ч. 1 ст. 61 СК України).

У постанові від 04 жовтня 2022 року у справі № 752/7440/18 колегія суддів Першої судової палати ККС ВС зазначила, що спори щодо виділення частки майна із спільної сумісної власності вирішуються у інший спосіб, при цьому в межах кримінального провадження є неприпустимим вирішення спору про право власності на майно, в тому числі і яке перебуває у спільній сумісній власності подружжя, шляхом поділу його з виділенням часток.

Виходячи з вищенаведеного, слідчий суддя дійшов висновку, що ОСОБА_5 набув автомобіль у власність під час перебування у шлюбі із ОСОБА_6 ; це майно не є річчю індивідуального користування та не виключено з цивільного обороту; відомостей про поділ майна та розмір часток кожного з подружжя немає, відтак оскільки зареєстроване за ОСОБА_5 майно, на яке прокурор просить накласти арешт, також належить і його дружині ОСОБА_6 на праві спільної сумісної власності, а в межах кримінального провадження поділ майна з виділенням часток є неприпустимим, то перешкод для накладення арешту на автомобіль немає.

Презумпція спільної сумісної власності подружжя щодо автомобіля марки та моделі «VOLKSWAGEN LT 35», номерний знак НОМЕР_1 , не спростовує доводів прокурора про те, що вказаний транспортний засіб є знаряддям вчинення злочину, оскільки на ньому здійснювалося незаконне переправлення осіб через державний кордон України.
При цьому, накладення арешту на автомобіль не є припиненням права власності/позбавленням права власності на це майно, а є лише тимчасовим обмеженням права власності на майно, яке полягає у тимчасовій забороні відчужувати, розпоряджатися та/або користуватися таким майном, що за своєю суттю не призведе до суттєвих наслідків, що можуть позначитися на інтересах власника майна, третіх осіб.

Разом з тим слідчий суддя відхиляє покликання прокурора на можливість накладення арешту на майно з підстав, передбачених п.п. 2 та 3 ч. 2 ст. 170 КПК України (з метою спеціальної конфіскації та конфіскації майна як виду покарання), оскільки нею не надано доказів набуття ОСОБА_5 статусу підозрюваного у даному кримінальному провадженні, що виключає ймовірність застосування щодо його майна спеціальної конфіскації та конфіскації майна як виду покарання.

Одночасно слідчий суддя роз`яснює, що згідно ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Керуючись ст.ст. 98, 167, 170 173, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,
П О С Т А Н О В И В :
Клопотання прокурора Тернопільської окружної прокуратури Тернопільської області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000140 від 27 червня 2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 Кримінального кодексу України задовольнити.
Накласти арешт на речі та майно, які були вилучені під час проведення обшуку автомобіля марки «VOLKSWAGEN LT 35», номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 , а саме: флеш-накопичувач «Toshiba» 16 Gb; флеш-накопичувач 4 Gb; блокнот-записник червоного кольору з надписом «Oneday», блокнот-записник бежевого кольору з надписом «Elephant»; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки та моделі «VOLKSWAGEN LT 35», номерний знак НОМЕР_1 , а також на автомобіль марки та моделі «VOLKSWAGEN LT 35», номерний знак НОМЕР_1 , шляхом заборони його відчуження, розпорядження та/або користування.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню прокурором у цьому кримінальному провадженні.
Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою при оголошенні ухвали протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали складено та проголошено 02 грудня 2022 року о 16 год. 15 хв.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду
Тернопільської області ОСОБА_11 ОСОБА_12