У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 січня 2023 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора, який здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва прокурор відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Київської міської прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна в рамках досудового розслідування внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000385 від 29.09.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 305 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва надійшло клопотання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, подане в рамках кримінального провадження № 000385 від 29.09.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 305 КК України.

Подане клопотання обґрунтовується тим, що Слідчим управлінням Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 000385 від 29.09.2022 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 305 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, через митний кордон України у міжнародному поштовому відправленні № СС238924368СА, яке 20.09.2022 надійшло з Канади до України на ім`я ОСОБА_4 на адресу: АДРЕСА_1 , здійснено контрабандне переміщення, з приховуванням від митного контролю, особливо небезпечного наркотичного засобу канабісу масою брутто 896 г.

Як вказує прокурор у клопотанні, відповідно до висновку спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень держмитслужби №-0187 від 28.09.2022 у вищевказаному поштовому відправленні міститься особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, обіг якого заборонено.

Згідно листа ГВ «Д» УЗНД ГУ СБУ у м. Києві та Київській області на виконання доручення слідчого, наданого в порядку ст. 40 КПК України, оперативним підрозділом отримано інформацію щодо контрабанди особливо небезпечного наркотичного засобу канабісу, обіг якого заборонено, з використанням міжнародних поштових перевізників.

Прокурор у клопотанні вказує, що до вказаного контрабандного каналу причетний громадянин України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Також відомо, що громадянин ОСОБА_4 , неодноразово користувався послугами міжнародних поштових операторів для отримання відправлень з особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом.

У зв`язку із цим, 21.12.2022 за місцем фактичного проживання ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , на виконання ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 06.12.2022 було проведено обшук, в ході якого вилучено мобільний телефон марки Редмі Ноте 11 Про, іме1: НОМЕР_1 з сім карткою № НОМЕР_2 .

В ході огляду вказаного мобільного телефону, встановлено, що він має значення для досудового розслідування вказаного кримінального провадження.

Прокурор зазначає, що надалі 21.12.2022 вказані предмети визнано речовими доказами, про що слідчим винесено відповідну постанову.

В клопотанні поставлено питання про накладення арешту на вилучене майно, з метою забезпечення його збереження як речового доказу, що вилучене 21.12.2022 під час обшуку, проведеного на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва за адресою: м. Київ, вул. Жолудева, буд. 5, кв. 5.

В судове засідання прокурор та слідчий не з`явилися, 02.0.2023 прокурором ОСОБА_3 було продано до суду заяву про розгляд клопотання без його участі, клопотання підтримав та просив його задовольнити.

На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України слідчий суддя розглядає клопотання без повідомлення власника майна з метою забезпечення арешту майна.

Згідно ст. 172 КПК України неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно до ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

Дослідивши матеріали клопотання та докази по даних матеріалах, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно з положеннями ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутись прокурор, слідчий за погодженням з прокурором.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є арешт майна.

Так, з матеріалів клопотання вбачається, що ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 06.12.2022 надано дозвіл на проведення обшуку у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , де фактично проживає громадянин України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою відшукання та вилучення особливо небезпечного наркотичного засобу, у тому числі особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено канабіс, а також обладнання для фасування особливо небезпечних засобів та психотропних речовин.

Надано дозвіл на огляд та копіювання інформації з ПЕОМ (комп`ютерів, ноутбуків), планшетів, мобільних телефонів, електронних носіїв інформації (оптичні диски, флеш накопичувачі, переносні носії інформації) сім-картки, із залученням відповідних фахівців та спеціалістів, а у разі якщо доступ до вищевказаних електронних інформаційних систем або їх частин обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту на вилучення вищевказаної комп`ютерної техніки та носіїв інформації.

21.12.2022 на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 06.11.2022, проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого було вилучено: мобільний телефон марки Редмі Ноте 11 Про, іме1: НОМЕР_1 з сім карткою № НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_4 .

Відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України вилученні речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Враховуючи, що ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 26.12.2022, не було прямо надано дозвіл на відшукання вказаних речей, тому вони вважаються тимчасово вилученим майном.

Відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України вилученні речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94,132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення та достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону.

При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Частина 1 ст. 98 КПК України регламентує, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Постановою старшого слідчого слідчого управління ГУ СБ України у м. Києві та Київській обл. ОСОБА_5 від 21.12.2022 мобільний телефон мобільний телефон марки Редмі Ноте 11 Про, іме1: НОМЕР_1 з сім карткою № НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_4 було визнано речовим доказом кримінальному провадженні № 000385 від 29.09.2022.

Враховуючи викладене вище, слідчий суддя приходить до висновку про доцільність накладення арешту на речі та предмети, які вилучені 21.12.2022 за результатами обшуку на підставі ухвали слідчого судді у приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого було вилучено: мобільний телефон марки Редмі Ноте 11 Про, іме1: НОМЕР_1 з сім карткою № НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_4 .

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, а вказане вище тимчасово вилучене майно арешту, з метою забезпечення збереження речових доказів.

Керуючись ст.ст. 98, 100, 131, 132, 170-173, 309 372 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене 21.12.2022 у ході проведеного обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон марки Редмі Ноте 11 Про, іме1: НОМЕР_1 з сім карткою № НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_4 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1