УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.03.2023 м. Бар Вінницької області

Барський районний суд Вінницької області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бар Вінницької області клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000156 від 19.08.2022, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився в с. Попівці, Барського району Вінницької області, фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 15, частиною 1 статті 115 Кримінального кодексу України,

УСТАНОВИВ:

У судовому засіданні прокурор подав клопотання про продовження запобіжного заходу щодо обвинуваченого у виді домашнього арешту.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років, що зумовлює необхідність продовження йому запобіжного заходу.

В обґрунтування ризиків для кримінального провадження прокурор у клопотанні зазначив, що існують ризики, що ОСОБА_4 незаконно буде впливати на свідків, експертів, спеціаліста в цьому кримінальному провадженні. Даний ризик доводиться тим, що ОСОБА_4 вчинив насильницький злочин, який має високу суспільну небезпеку, що може свідчити про ризик фізичного та морального впливу на свідка та потерпілого у вказаному кримінальному провадженні, що може виражатися у тиску змінити покази або іншому у іншому вигляді. Крім того, існує ризик вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. Даний ризик доводиться тими обставинами, що обвинувачений вчинив насильницький злочин, що може свідчити про схильність останнього до вчинення нових, у тому числі насильницьких, кримінальних правопорушень.

На думку сторони обвинувачення, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, вид передбаченого покарання, єдиним запобіжним заходом, який забезпечить належну поведінку обвинуваченого та виконання ним процесуальних обов`язків, є запобіжний захід у виді домашнього арешту. Застосування до обвинуваченого іншого більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти вказаним ризикам, зокрема,особисте зобов`язання є недостатньо суворим запобіжним заходом, враховуючи тяжкість вчиненого злочину та міру можливого покарання, особу підозрюваного, його репутацію та соціальні зв`язки. Застосування особистої поруки є неможливим, оскільки в обвинуваченого відсутні поручителі, які заслуговують на довіру. У разі сплати застави обвинувачений зможе продовжити злочинну діяльність.

У судовому засіданні прокурор доповнив, що продовжує існувати ризик впливу на потерпілого, а також ризик вчинення нового кримінального правопорушення.

Сторона захисту не заперечувала проти продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді домашнього арешту, однак просила застосувати домашній арешт лише на нічний період доби.

Вислухавши учасників розгляду, дослідивши доводи клопотання, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до статті 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Відповідно до частини 2 статті 181 КПК України, домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно з пунктами 1, 3 частини 1 статті 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні.

Відповідно до положень КПК щодо застосування запобіжних заходів прокурор має довести наявність ризиків, які дають суду достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, які передбачені частиною 1 статті 177 КПК України, зокрема, що ризик вчинення таких дій є реальним, тобто є обґрунтовані підстави для висновку, що є достатня ймовірність, що такі дії можуть бути вчинені.

Судом встановлено, що ухвалою Барського районного суду Вінницької області від 26.01.2023 до ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на період доби із 13 години 00 хвилин до 09 години 00 хвилин наступної доби із забороною залишати у вказаний період доби місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , який закінчується 26.03.2023.

Вирішуючи питання про доведеність зазначених прокурором ризиків, суд враховує, що ОСОБА_4 пред`явлено обвинувачення у вчиненні закінченого замаху на вбивство, що є особливо тяжким злочином, який передбачено частиною 1 статті 115 КК України і санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.

Обвинувачений не має постійного місця роботи, не навчається.

Під час судового розгляду, а саме допиту свідка ОСОБА_7 , остання повідомила, що після початку судового розгляду обвинувачений приходив до потерпілого у стані сп`яніння і просив його розповідати у суді те, що він каже. Вказане підтвердив потерпілий. Обвинувачений визнав, що під час дії запобіжного заходу і покладеного на нього ухвалою суду обов`язку утриматися від спілкування з потерпілим, обвинувачений приходив до нього додому і просив розповісти все, як було.

З огляду на тяжкість покарання, передбаченого санкцією інкримінованої статті, а також те, що у кримінальному провадженні судом ще не допитані всі свідки, показання обвинуваченого різняться від показань потерпілого, що збільшує ймовірність намагань вплинути на них, враховуючи, що обвинувачений спілкувався з потерпілим і переконував його,я к потрібно надавати показання у суді, суд вважає, що стороною обвинувачення доведено, що вказаний ризик впливу на потерпілого та свідків не перестав існувати. Крім того, примушування свідка і потерпілого до відмови від давання показань, а також до давання завідомо неправдивих показань само по собі може становити склад кримінального правопорушення.

Наведені обставини суд вважає достатніми для обґрунтування висновку про необхідність продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді домашнього арешту на період доби з 13 години 00 хвилин до 09 години 00 хвилин наступної доби.

Суд також вважає доведеним, що застосування більш м`яких заходів не зможе запобігти вказаним ризикам, оскільки саме домашній арешт може звести до мінімуму ризик незаконного впливу на потерпілого та свідків, а також ризик вчинення іншого кримінального правопорушення.

Крім цього суд враховує, що на сухопутній території Жмеринського району Вінницької області наразі не ведуться активні бойові дії, відтак перешкоди для застосування домашнього арешту відсутні.

Згідно з частиною 2 статті 392 КПК України ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною 1 цієї статті (вироку, ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру), окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною 1 цієї статті.

Оскільки судом під час судового провадження в суді першої інстанції обрано запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, ухвала суду про його застосування окремому оскарженню не підлягає.

Керуючись статтями 176-178, 181, 186-187, 205, 314-316, 395 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту на період доби із 13 години 00 хвилин до 09 години 00 хвилин наступної доби із забороною залишати у вказаний період доби місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язок утримуватися від спілкування з потерпілим ОСОБА_6 .

Визначити строк дії ухвали - два місяці, тобто до 22.05.2023 включно.

Ухвала набирає законної сили негайно після оголошення, підлягає негайному виконанню після її оголошення і окремому оскарженню не підлягає.

Копію ухвали для виконання надіслати ВП №1 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області.

Повний текст ухвали оголошено 23.03.2023.

Головуюча суддя ОСОБА_1