Справа № 953/2540/23
н/п 1-кп/953/795/23
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"10" квітня 2023 р. м. Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
та сторін кримінального провадження:
захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Ворожба Сумської області, громадянки України, з вищою освітою, одруженої, неповнолітніх дітей не має, працює директором ФГ «Вільховатка», зареєстрованої та фактично мешкає АДРЕСА_1 , раніше не судимої
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Вільхуватка Великобурлуцького району харківської області, громадянина України, із вищою освітою, одруженого, неповнолітніх дітей на утримані не має, не працюючого, зареєстрованого та фактично мешкає АДРЕСА_1 , раніше не судимого
у вчиненні кримінальних правопорушеннь (злочинів), передбачених ч.2 ст. 28 , ч.4 ст.111-1 КК України ,
В С Т А Н О В И В:
Ухвалою судді від 05 квітня 2023 року у даному кримінальному провадженні було призначено підготовче судове засідання.
В підготовче судове засідання з`явилися прокурор, захисники та обвинувачені.
Прокурором заявлено клопотання про продовження дії відносно обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб. Клопотання мотивоване тим, що під час досудового розслідування до обвинувачених був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, дія якого закінчується 11.04.2023 року, за час перебування обвинувачених під вартою ризики не зменшились, тому, на думку прокурора, застосування до обвинувачених жодного із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, обрання більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого. Також прокурор просить призначити справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.
Захисники адвокати ОСОБА_4 та ОСОБА_5 заперечували щодо призначення справи до розгляду, просили повернути обвинувальний акт прокурору, оскільки він грунтується на недопустимих доказах. Також заперечували щодо продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки клопотання не відповідає вимогам законодавства. Так прокурор подав суду аналогічне клопотання, яке вже подавав раніше на продовження строк у дії запобіжного заходу на стадії досудового слідства. Однак згідно до законодавства, сторона обвинувачення не може обґрунтовувати ризики одним й тими ж мотивами постійно. Крім того, прокурором не досліджено стану здоров`я обвинувачених, з урахуванням всіх обставин просять суд відмовити в задоволенні заявлених прокурором клопотань, обмежитись обранням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Обвинувачена ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підтримала промови своїх адвокатів.
Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, наголошує на тому, що під час розгляду клопотання та прийняття рішення, суд ураховує вимоги ст. 29 Конституції України, ст. 9 Загальної Декларації прав людини, ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст. 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. У цьому контексті має враховуватися, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнають судового переслідування.
Вирішуючи питання про необхідність продовження дії виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 та ОСОБА_6 суд приходить до висновку про існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які виправдовують прийняття такого рішення.
В контексті практики ЄСПЛ ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).
Обговорюючи питання про можливість усунення вказаних ризиків у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання обвинувачених під вартою, суд, вважає, що встановлені ризики є вагомими та не можуть бути усунуті у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання його під вартою.
Застосування до обвинувачених запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту та особистого зобов`язання не забезпечить належної поведінки, не зменшить наявність вищевказаних ризиків та не зможе перешкодити їх реалізації.
Захист в своїй промові посилався на наявність у ОСОБА_6 , ОСОБА_7 житла в м. Харків, де можливо їх перебування на домашньому арешті, при цьому суду не надано жодного підтверджуючого документу (свідоцтво про право власності, договір оренди та згода орендодавця на перебування обвинувачених в його квартирі протягом 2-х місяців.)
Не можливе і застосування до обвинувачених запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, оскільки на час розгляду клопотання до суду не надійшло жодної заяви від осіб, які заслуговують на довіру, про обрання відносно підозрюваного саме такого запобіжного заходу. Крім того, застосування вказаного запобіжного заходу не забезпечить належної поведінки, та не зменшить наявність вищевказаних ризиків та жодним чином не зможе перешкодити їх реалізації.
Суд вважає, що прокурором доведено недостатність застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним вище. Наявні наведені ризики є дійсними та тривають, і вони виключають на даний час можливість зміни міри запобіжного заходу обвинуваченому на більш м`який.
Обраний відносно обвинувачених запобіжний захід з урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення на даний час не виходить за межі розумного строку.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
На час розгляду цього клопотання, суд погоджується з доводами сторони обвинувачення, що наявний ризик переховування обвинувачених від суду, та впливу на свідків, тому підстави для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою наявні та актуальні, продовження саме такого запобіжного заходу є доцільним, жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
На підставі наведеного суд приходить до висновку щодо необхідності задоволення клопотання прокурора, оскільки останній довів обставини, які виправдовують обмеження права обвинуваченого перебувати на волі. Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України суд, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.
Однак, з огляду на характер кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого ст. 111-1 ч. 4 КК України, керуючись правилами п.5 ч.4 ст.183 КПК України, суд не визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні, тому що застава не зможе забезпечити виконання особою, що обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, покладених на нього обов`язків, та створить значний негативний резонанс у суспільстві.
Застосований запобіжний захід відносно обвинувачених кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу, відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується обвинуваченому, зокрема, не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя шляхом ухилення від суду вчинити інше кримінальне правопорушення.
Щодо клопотання сторони захисту про повернення обвинувального акту прокурору, слід зазначити наступне.
Пунктом 3 ч.3 ст.314 КПК України визначено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
У відповідності до ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.
Відповідно до ч.1 ст.293 КПК України одночасно з переданням обвинувального акта до суду прокурор зобов`язаний під розписку надати їх копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному та його захиснику.
Статтями 109 та 291 КПК України встановлено вичерпний перелік вимог до змісту обвинувального акта та його додатків. Повернення обвинувального акта прокурору зі стадії підготовчого провадження в суді першої інстанції, допускається лише у разі порушення прокурором чи слідчим цих вимог.
Відповідно до п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити, зокрема, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Крім цього, п.3 ч.4 ст.291 КПК України передбачено, що до обвинувального акта додається розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувальний акт стосовно ОСОБА_7 та ОСОБА_6 містить усі необхідні відомості, які передбачено статтею 291 КПК України.
Вказаний обвинувальний акт підписано слідчим, який його склав та прокурором, який обвинувальний акт затвердив, до обвинувального акту додано усі передбачені кримінальним процесуальним законом додатки.
Посилання сторони захисту на той факт, що даний обвинувальний акт складено на підставі недопустимих доказів, суд не може прийняти до уваги, оскільки в обвинувальному акті зазначається лише формулювання обвинувачення та відсутні будь які докази.
За таких обставин, визнати обґрунтованими наведені мотиви захисника суд не може, оскільки встановлення відповідності зазначених в обвинувальному акті відомостей не належить до повноважень суду під час підготовчого судового засідання та, в розумінні вимогст. 291 КПК України, не є підставою для повернення обвинувального акта прокурору для усунення недоліків.
При підготовці до судового розгляду прокурором також заявлені клопотання про розгляд справи у відкритому судовому засіданні та виклик в судове засідання осіб для допиту, проти яких не заперечували інші учасники процесу і які підлягають задоволенню.
Враховуючи думку сторін та те, що всі питання, пов`язані з підготовкою до судового розгляду, передбачені ст. 315 КПК України, вирішені, суд вважає за необхідне закінчити підготовче провадження, та призначити судовий розгляд кримінального провадження.
Керуючись ст. ст. 183, 193, 194, 197, 314-316, 334,372, 376, 395 Кримінального процесуального кодексу України, суддя,
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання прокурора щодо продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 задовольнити.
Продовжити відносно обвинуваченої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дію раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто по 08 червня 2023 року, включно.
Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дію раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто по 08 червня 2023 року, включно.
Визначити строк дії ухвали суду тривалістю по 08 червня 2023 року , включно.
Справу розглядати у відкритому судовому засіданні, суддею одноособово.
У судове засідання викликати учасників судового провадження.
Копію ухвали надіслати учасникам судового провадження для відома, начальнику Харківського слідчого ізолятора, де утримується обвинувачений для виконання.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1