Комінтернівський районний суд м.Харкова
Номер провадження № 1-кс/641/32/2023 Справа № 641/134/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2023 рокуКомінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання прокурора Слобідської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000006 від 07.01.2023, за ознаками кримінального правопорушення - проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

До суду надійшло вказане клопотання в обґрунтування якого прокурор посилається на те, що 06.01.2023 до ЧЧ відділу поліції № 2 Харківського РУП № 1 ГУ НП в Харківській області надійшло повідомлення від служби "102" про те, що 06.01.2023 о 17:48 за адресою: м. Харків, вул. Аскольдівська, біля будинку 6В, екіпаж патрульної поліції № 2103, виявив гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який при собі мав речовину схожу на наркотичну.

07.01.2023 відомості про вказане кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000006 за попередньою правою кваліфікацією ч. 1 ст. 309 КК України.

06.01.2023 в період часу з 19:31 по 19:50 дізнавачем СД ОСОБА_5 під безперервну відео фіксацію проведено огляд місця події на відкритій ділянці місцевості за адресою: м. Харків, вул. Аскольдівська, біля будинку 6В, в ході якого у ОСОБА_4 виявлено та вилучено одну пігулку в обрізаному блістері білого кольору та полімерний зіп-пакет з розірваним згортком фольги всередині якого знаходиться кристалоподібна речовина білого кольору. В подальшому вказане поміщено до 1 сейф пакету «KIV2120849», опечатано, нанесено пояснювальний напис та засвідчено підписами учасників слідчої дії.

Власник майна: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Постановою ст. дізнавача СД ВП № 2 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області від 09.01.2023, одну пігулку в обрізаному блістері білого кольору та полімерний зіп-пакет з розірваним згортком фольги всередині якого знаходиться кристалоподібна речовина білого кольору, які було виявлено та в подальшому вилучено у ОСОБА_4 , визнано в якості речового доказу у кримінальному провадженні.

Прокурор вважає що одна пігулка в обрізаному блістері білого кольору та полімерний зіп-пакет з розірваним згортком фольги всередині якого знаходиться кристалоподібна речовина білого кольору, мають суттєве доказове значення у кримінальному провадженні, оскільки є предметом злочину, а також з метою проведення в подальшому судових експертиз, а тому на них необхідно накласти арешт.

Прокурор та володілець майна в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду клопотання були повідомлені належним чином. При цьому прокурором подано заяву про розгляд клопотання без його участі.

Слідчий суддя, розглянувши клопотання, дослідивши додані до клопотання документи, дійшов наступного.

Згідно ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Відповідно до ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

З аналізу норм п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Разом із тим, статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Як зазначено у клопотанні, вилучені речі мають вагоме значення для досягнення мети доказування у даному кримінальному провадженні, а саме, мають силу речових доказів та зберегли на собі сліди злочину.

Європейський суд з прав людини, неодноразово підкреслював, що у разі, коли держави вважають за потрібне вдаватися до таких заходів, як обшуки з метою отримання доказів вчинення протиправних діянь, вилучення майна або арешт майна, Суд оцінюватиме, чи були підстави, наведені для виправдання таких заходів, відповідними та достатніми, і чи було дотримано принцип пропорційності, а також, зокрема, чи були у справі також інші докази на той час вчинення протиправних діянь та на рішення ЄСПЛ у справі «Новоселецький проти України» (Заява №47148/99, рішення від 22.02.2005, остаточне рішення від 22.05.2005) Європейський суд з прав людини вказує, що у кожній справі, в якій йде мова про порушення вищезгаданого права (володіння своїм майном), суд повинен перевірити дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи, особливо враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар.

Відповідно до пунктів 69,73 рішення Європейського суду з прав людини від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції" (Sporrong and Lonnroth v. Sweden) будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу доКонвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

З матеріалів вбачається, що є достатні підстави вважати, що речі, вказані у клопотанні відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а тому на думку суду, є достатньо підстав вважати, що вилучені у ОСОБА_4 одна пігулка в обрізаному блістері білого кольору та полімерний зіп-пакет з розірваним згортком фольги всередині якого знаходиться кристалоподібна речовина білого кольору, мають доказове значення у кримінальному провадженні та на них необхідно накласти арешт з метою забезпечення збереження та проведення експертних досліджень.

Крім того, слід зазначити щодо вимог прокурора у клопотанні про визначення місця зберігання тимчасово вилученого майна, що це питання вирішується слідчим або прокурором відповідно до ч. 4 ст. 168 КПК України.

Керуючись вимогами ст. ст. 98, 170-175, 309 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора Слобідської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно задовольнити частково.

Накласти арешт на одну пігулку в обрізаному блістері білого кольору та полімерний зіп-пакет з розірваним згортком фольги всередині якого знаходиться кристалоподібна речовина білого кольору, які поміщені до одного сейф пакету «KIV2120849», який опечатано та на якому нанесено пояснювальний напис з засвідченням підписами учасників слідчої дії, вилучене у ОСОБА_4 в ході огляду місця події 06.01.2023 на відкритій ділянці місцевості за адресою: м. Харків, вул. Аскольдівська, біля будинку 6В,з метою забезпечення збереження речових доказів та запобігання можливості їх приховування, пошкодження, знищення, використання, передачі та відчуження.

Вимогу прокурора щодо визначення місця зберігання арештованого майна залишити без задоволення.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Виконання ухвали покладається на прокурора Слобідської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 ..

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя- ОСОБА_1