Заводський районний суд м. Запоріжжя

Справа № 332/2547/22
Провадження №: 1-кп/332/65/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2023 р.м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 при секретарі - ОСОБА_2 , за участю: прокурора - ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Івано-Францівськ, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, стрільця 2 стрілецького відділення З стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , сержанта, раніше не судимого,

-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 110 від 17 червня 2022 року гр-на ОСОБА_5 призначено на посаду стрільця 2 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому було продовжено та який діє по теперішній час.

Відповідно до ст. 4 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (далі - Статуту), повсякденне життя і службова діяльність військовослужбовців регулюються Конституцією України, законами України, цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами.

Проходячи військову службу у зазначеній посаді, сержант ОСОБА_5 відповідно до вимог ст. ст. 2, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (надалі Статуту), ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків та виконувати завдання, пов`язані із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України.

Статтями 29, 31 Статуту також передбачене», що за своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців. Начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником.

Відповідно до ст. 35 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України накази віддаються, як правило, в порядку підпорядкованості. За крайньої потреби командир (начальник), старший за службовим становищем, ніж безпосередній начальник, може віддати наказ підлеглому, минаючи його безпосереднього начальника, про що повідомляє безпосереднього начальника підлеглого чи наказує підлеглому особисто доповісти своєму безпосередньому начальникові.

Наказ можна віддавати одному чи групі військовослужбовців усно або письмово, у тому числі з використанням технічних засобів зв`язку.

У відповідності до ст. 37 Статуту військовослужбовець після отримання наказу відповідає: "Слухаюсь" і далі виконує його. Для того, щоб переконатися, чи правильно підлеглий зрозумів відданий наказ, командир (начальник) може зажадати від нього стисло передати зміст наказу. Підлеглий має право звернутися до командира (начальника) з проханням уточнити наказ.

Військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін.

Разом з цим, сержант ОСОБА_5 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, же регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, порядок віддання та виконання наказів та відповідальність за невиконання наказів начальника, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військовий злочин за наступних обставин.

Так, 20 липня 2022 року, у пункті тимчасової дислокації військової частини, АДРЕСА_2 , командиром 3 стрілецького взводу З стрілецької роти лейтенантом ОСОБА_6 особовому складу вказаного взводу доведено письмовий наказ начальника, а саме бойове розпорядження командира НОМЕР_2 окремого батальйону територіальної оборони від 25 червня 2022 року, до складу якого входить військова частина НОМЕР_1 , про зайняття особовим складом 3 стрілецького взводу 3 стрілецької роти бойових позицій на взводному опорному пункті в районі населеного пункту Дорожнянка, АДРЕСА_3 , яке необхідно було виконати до 20 липня 2022 року.

20 липня 2022 року отримавши вказаний наказ, сержант ОСОБА_5 діючи умисно, в порушення статутних вимог, в умовах воєнного стану, з мотивів боягузтва, відкрито, у присутності інших військовослужбовців відмовився виконати усний наказ командира 3 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 та бойове розпорядження командира НОМЕР_2 окремого батальйону територіальної оборони від 25 червня 2022 року, щодо зайняття визначених позиції в районі населеного пункту Дорожнянка, Пологівського району, Запорізької області про що відкрито заявив своєму прямому начальнику ОСОБА_6 та не виконав ці накази, хоча ОСОБА_5 об`єктивно міг і повинен був їх виконати.

Вказані дії ОСОБА_5 органами досудового розслідування кваліфіковані за ч.4 ст. 402 КК України, як непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану.

25.10.2022 року між прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та обвинуваченим ОСОБА_5 в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469 та 472 КПК України, укладена угода про визнання винуватості. Згідно з даною угодою прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.4 ст. 405 КК України, обвинувачений у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення. Сторонами узгоджено, що з урахуванням щирого каяття при затвердженні угоди ОСОБА_5 буде призначене покарання за ч.4 ст.402 КК України із застосуванням ст.69 КК України у вигляді штрафу в сумі 3000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст.ст.468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні також просив вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду покарання, заявивши, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання. Захисник проти затвердження угоди не заперечував.

Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Враховуючи викладене, оскільки умови вказаної угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим відповідають вимогам КПК та КК України, суд, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

Судові витрати відсутні. Цивільний позов не заявлено. До набрання вироком законної сили запобіжний захід у вигляді застави відносно ОСОБА_5 слід залишити без змін. Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 394, 474 та 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити по кримінальному провадженні № 0000223угоду про визнання винуватості від 25.10.2022 року, укладену між прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та обвинуваченим ОСОБА_5 .

Визнати ОСОБА_5 винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.402 КК України, та призначити йому узгоджене покарання із застосуванням ст.69 КК України у вигляді 3000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 51000 грн.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід у вигляді застави відносно ОСОБА_5 залишити без змін.

Після вступу вироку в законну силу, заставу визначену ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 16.09.2022р.у розмірі 49620 грн., внесену за обвинуваченого ОСОБА_5 - заставодавцем ОСОБА_7 на депозитний рахунок ТУ ДСА України у Запорізькій області згідно квитанції № 0.0..1 від 19.09.2022р. повернути заставодавці ОСОБА_7 .

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1