ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1542/23 Справа № 183/2781/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 березня 2023 року у кримінальному провадженні № 0000892 про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Грозний Чеченської Республіки, громадянина російської федерації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 п. 1 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

перекладача ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И Л А:

За ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 березня 2023 року продовжений строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 по 04 травня 2023 року включно.

В обґрунтування прийнятого рішення, суд, враховуючи дані про особу обвинуваченого, який є громадянином російської федерації, мешкає без реєстрації в м. Києві, не має стійких соціальних зв`язків, після вчинення злочину покинув місце його вчинення та переховувався від органів досудового розслідування з метою уникнення кримінальної відповідальності, дійшов висновку про продовження існування ризику переховування обвинуваченого від суду, враховуючи також ймовірну тяжкість покарання, яке загрожує йому у разі визнання ОСОБА_5 винуватим у вчиненні, в тому числі, особливо тяжкого злочину.

В апеляції:

- захисник ОСОБА_6 просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвалу суду, скасувати її та змінити запобіжний захід обвинуваченому на більш м`який у вигляді цілодобового домашнього арешту. В разі відсутності підстав для зміни ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на інший більш м`який запобіжний захід, визначити розмір застави, передбачений п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 214720,00 грн.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку вказує, що повний текст оскарженої ухвали оголошений 10.03.2023 року, який 13.03.2023 року надісланий судом першої інстанції стороні захисту. 14.03.2023 року стороною захисту подана апеляційна скарга, яка 15.03.2023 року апеляційним судом повернута з підстави пропуску строку на апеляційне оскарження.

Вказує, що для написання та аргументації свої вимог сторона захисту повинна була отримати повний текст ухвали від 06.03.2023 року та, враховуючи введений воєнний стан, що вважає поважною причиною пропуску строку.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що на даний час відсутні підстави для продовження застосування ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Вказує, що обвинувачений раніше до кримінальної чи адміністративної відповідальності не притягався, має постійне місце проживання, де характеризується добре, громадський порядок та спокій не порушує, на утриманні має малолітню дитину та батьків похилого віку.

Зазначає, що ОСОБА_5 утримується під вартою вже майже 1 рік 3 місяці та з плином часу ризики, які існували на момент застосування запобіжного заходу, значно зменшуються або ж взагалі зникають.

Вважає, що оскільки протягом розгляду клопотання доведено обґрунтованість обвинувачення та наявність існування ризиків, але не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для їх запобігання, наявні всі підстави для застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, а саме, у вигляді домашнього арешту в певний період часу за місцем свого проживання.

З урахуванням наведених мотивів, оскільки не визначення розміру застави не є обов`язком суду, а його правом, суд вправі визначити розмір застави обвинуваченому при продовженні застосування йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Вирішуючи питання поновлення строку на апеляційне оскарження, колегія суддів вважає, що обставини, наведенні в клопотанні захисником обвинуваченого, через які він пропустив строк на подачу апеляційної скарги можливо визнати поважними та такими що не перешкоджають поновленню цього строку.

Отже, з метою забезпечення доступу до правосуддя, колегія суддів вважає за необхідне поновити захиснику обвинуваченого ОСОБА_5 адвокату ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 березня 2023 року.

Прокурор в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце апеляційного розгляду, враховуючи вимоги ч. 4 ст. 422-1 КПК України (в редакції Закону України № 1027-IX від 02.12.2020 р.) розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без його участі.

Вислухавши захисника та обвинуваченого, які кожен окремо та разом просили задовольнити апеляційну скаргу, перевіривши матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 331 КПК під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.

Зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді судом першої інстанції клопотання прокурора дотримані.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , суд першої інстанції в достатній мірі дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано дійшов висновку про існування обставин, які виправдовують подальше перебування обвинуваченого під вартою.

Суд першої інстанції врахував наявність об`єктивних причин, які не дозволяють закінчити судовий розгляд з ухваленням вироку до спливу строку тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, а також існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, можливості переховуватися від суду.

З таким висновком погоджується й колегія суддів, оскільки враховуючи характер та тяжкість покарання, що кореспондується з характером суспільного інтересу, даних про обвинуваченого, іншими обставинами у їх сукупності, дає підстави вважати, що продовжує існувати вказаний вище ризик.

Колегія суддів також зважає, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 п. 1 ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України, один з яких відноситься до категорії особливо тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років або довічним позбавленням волі, а отже, будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованих йому злочинів та покарання, яке загрожує йому у разі визнання його винуватим, враховуючи, що ОСОБА_5 є громадянином російської федерації, мешкає без реєстрації в м. Києві, не має стійких соціальних зв`язків, після вчинення злочину покинув місце його вчинення та переховувався від органів досудового розслідування з метою уникнення кримінальної відповідальності, а тому існує реальний ризик того, що він може здійснити спроби переховування від суду, чим перешкоджатиме кримінальному провадженню. Крім того, докази, зібрані сторонами кримінального провадження, мають бути досліджені на більш пізніх етапах судового розгляду справи, а тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо того, що визначений судом ризик є обґрунтованими.

Таким чином, продовження існування зазначених вище обставин у їх сукупності, виправдовують подальше перебування обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, що відповідає і є співрозмірним тяжкості і характеру діянь, які інкримінуються останньому, та більш м`які запобіжні заходи, як на це вказує захисник в апеляційній скарзі, не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_5 , а тому продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою є найбільш прийнятним за наявних умов.

Оцінюючи вищевказані обставини, колегія суддів також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Європейський Суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Посилання захисника на особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної чи адміністративної відповідальності не притягався, має постійне місце проживання, де характеризується добре, громадський порядок та спокій не порушує, на утриманні має малолітню дитину та батьків похилого віку, не спростовує висновків суду першої інстанції про наявність достатніх підстав для тримання ОСОБА_5 під вартою, вказані обставини не можуть бути достатнім важелем для зменшення встановлених ст. 177 КПК України ризиків. Крім того, судом першої інстанції встановлено, що докази здійснення обвинуваченим утримання малолітньої дитини та батьків похилого віку стороною захисту не надано як і доказів того, що вказані особи наразі перебувають на території України.

При вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_5 встановлено, що обставини вчинення інкримінованих йому злочинів не змінились, ризики не зменшилися, а тому підстав для визначення йому альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави не вбачається.

В той же час, тривалість перебування обвинуваченого під вартою за доводами захисника хоча і має місце, проте колегія суддів враховує об`єм матеріалів, які досліджуються судом, кількість епізодів, а також поведінку учасників кримінального провадження, проте ця обставина у даному випадку не свідчить, що вона перешкодила чи могла перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Колегія суддів звертає увагу, що на даний час судом першої інстанції ще не прийнято остаточного рішення й судовий розгляд триває, разом з цим, з огляду на положення ст. 28, ч. 1 ст. 318 КПК України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, слід дотримуватись розумних строків розгляду цього провадження та вжити термінових заходів щодо дотримання вищенаведених вимог кримінального процесуального закону.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає ухвалу суду першої інстанції законною, обґрунтованою, вмотивованою, підстави для її скасування відсутні, тому апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Поновити захиснику обвинуваченого ОСОБА_5 адвокату ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 березня 2023 року.

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 березня 2023 року, якою продовжений строк тримання під вартою обвинуваченого за ч. 2 ст. 15 п. 1 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні № 0000892, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4