Справа №127/687/23
Провадження № 1-кп/127/16/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2023 року місто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

провівши підготовче судове засідання по кримінальному провадженню відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000921 від 12.08.2022 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_4 ,

потерпілої: ОСОБА_5 ,

захисника: ОСОБА_6 ,

обвинуваченого: ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Прокурор ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні просив суд постановити ухвалу про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту вважаючи, що під час досудового розслідування були дотримані всі вимоги КПК України, підстав для закриття та повернення обвинувального акту не вбачає та просив суд викликати у судове засідання потерпілу, обвинуваченого, захисника та свідків згідно реєстру матеріалів досудового розслідування.

Потерпіла ОСОБА_5 підтримала думку прокурора.

Захисник ОСОБА_6 заперечував щодо призначення обвинувального акту до судового розгляду, просив суд повернути обвинувальний акт прокурору, оскільки у обвинуваченого ОСОБА_3 відсутній умисел на вчинення злочину та у ході досудового розслідування було відмовлено захиснику у проведені судово-психіатричної експертизи обвинуваченого ОСОБА_3 .

Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав думку захисника.

Суд вислухавши думки учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження приходить до наступного висновку.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 314 КПК України серед інших рішень суд у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту або прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України, тобто за наявності таких порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.

Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ч. 2 ст. 291 КПК України, яка в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.

Посилання захисника ОСОБА_6 на невідповідність обвинувального акту вимогам ч. 2 ст. 291 КПК України не ґрунтується на вимогах закону, оскільки обвинувальний акт за обвинувачення ОСОБА_3 у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, відповідає вимогам, встановленим ч. 2 ст. 291 КПК України.

Підстави для повернення обвинувального акту прокурору чітко визначені КПК України, а тому посилання захисника ОСОБА_6 про те що обвинувальний акт підлягає поверненню у зв`язку із відсутністю у обвинуваченого ОСОБА_3 умислу на вчинення злочину та відмови захиснику у проведені судово-психіатричної експертизи обвинуваченого ОСОБА_3 не є підставою для повернення обвинувального акту прокурору та не ґрунтується на нормах КПК України.

З урахуванням вказаного суд вважає, що підстави для прийняття рішення, передбаченого п. п. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України, відсутні. Обвинувальний акт складено відповідно до вимог ст. 291 КПК України, а тому суд вважає за можливе призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, оскільки вказане кримінальне провадження підсудне Вінницькому міському суду Вінницької області.

З метою підготовки до судового розгляду суд вважає за доцільне визначити дату та місце проведення судового засідання, судовий розгляд проводити у відкритому судовому засіданні, судовий розгляд здійснювати суддею одноособово. Викликати у судове засідання прокурора, потерпілу, обвинуваченого, його захисника та свідків згідно реєстру матеріалів досудового розслідування.

Клопотань від учасників судового провадження про здійснення виклику певних осіб для допиту, витребування певних речей чи документів у ході підготовчого судового засідання не надходило.

Крім того, у ході підготовчого судового засідання прокурор ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотаннями про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 строком на 60 днів, оскільки, на думку прокурора, ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшились та продовжують існувати, а саме те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчинені тяжкого злочину, вчиненого в умовах воєнного стану, а тому він може і надалі продовжувати вчинювати злочини, може переховуватись від суду, а також обвинувачений ОСОБА_3 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Потерпіла ОСОБА_5 підтримала клопотання прокурора.

Захисник ОСОБА_6 заперечував щодо задоволення клопотання прокурора та просив суд змінити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 із тримання під вартою на домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав думку захисника, просив суд змінити йому запобіжний захід із тримання під вартою на домашній арешт.

Суд вислухавши думки учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, матеріали клопотання прокурора, приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Разом з тим, чинні норми КПК України передбачаються право суду вирішувати питання в підготовчому судовому засіданні, щодо продовження заходів забезпечення кримінального провадження в тому числі запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Реалізація такого права судом можлива за наявності клопотання прокурора або інших учасників судового провадження, що відповідає принципу незалежності та безсторонності суду.

Судом встановлено, що у межах даного кримінального провадження ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 13.08.2022 до обвинуваченого ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. В подальшому, ухвалами Вінницького міського суду Вінницької області від 11.11.2022 та від 05.01.2023 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 продовжувався.

При вирішенні заявленого клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує вимоги ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою злочину, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений, може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, при вирішенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 суд, крім наявності ризиків зазначених у ч. 1 ст. 177 КПК України, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити у сукупності всі обставини у тому числі зазначені у ч. 1 ст. 178 КПК України.

З урахуванням вказаного, суд вважає, що клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, оскільки останній обвинувачується у вчинені тяжкого злочину, вчиненого в умовах воєнного стану, до затримання не працював та не мав офіційного джерела доходу.

Суд вважає, що прокурором доведені ризики передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_3 обвинувачується у вчинені тяжкого злочину, вчиненого в умовах воєнного стану, а тому він може і надалі продовжувати вчинювати злочини, оскільки ОСОБА_3 до затримання не працював, не мав офіційного джерела доходу, не мав стійких соціальних зв`язків він може переховуватись від суду, оскільки ОСОБА_3 відоме місце проживання потерпілої та свідків у вказаному кримінальному провадженні він може чинити на них тиск, а також обвинувачений ОСОБА_3 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, клопотання прокурора та вислухавши думки учасників судового провадження, суд приходить до висновку, що обраний обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити, оскільки будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які існували на момент застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відповідно до ухвали суду не перестали існувати та не зменшились, а тому підстав для застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_3 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, у судовому засіданні встановлено не було.

При цьому, судом враховано вимоги ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», фактичні обставини справи, особу обвинуваченого ОСОБА_3 та характер висунутого обвинувачення, тяжкість покарання у їх взаємозв`язку з можливими ризиками по справі, а тому суд не вбачає ґрунтовних підстав для можливості застосування іншого запобіжного заходу, альтернативного триманню під вартою, як такого, що недостатній для запобіганню ризиків та забезпеченню виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Враховуючи викладене, суд вважає за доцільне клопотання прокурора задовольнити та продовжити застосований до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а у клопотанні захисника та обвинуваченого слід відмовити.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України на території України введено воєнний стан з 05:30 год. 24.02.2022.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 336 КПК України судове провадження може здійснюватися у режимі відеоконференції під час трансляції з іншого приміщення, у тому числі, яке знаходиться поза межами приміщення суду (дистанційне судове провадження), у разі необхідності вжиття таких заходів для забезпечення оперативності судового провадження.

Разом з тим, ч. 2 ст. 336 КПК України передбачено, що суд ухвалює рішення про здійснення дистанційного судового провадження за власною ініціативою або за клопотанням сторони чи інших учасників кримінального провадження. У разі якщо сторона кримінального провадження чи потерпілий заперечує проти здійснення дистанційного судового провадження, суд може ухвалити рішення про його здійснення лише вмотивованою ухвалою, обґрунтувавши в ній прийняте рішення. Суд не має права прийняти рішення про здійснення дистанційного судового провадження, в якому поза межами приміщення суду перебуває обвинувачений, якщо він проти цього заперечує, крім випадків здійснення дистанційного судового провадження в умовах воєнного стану.

Згідно ч. 6 ст. 336 КПК України якщо особа, яка братиме участь у судовому провадженні дистанційно, тримається в установі попереднього ув`язнення або установі виконання покарань, дії, передбачені ч. 4 ст. 336 КПК України, здійснюються службовою особою такої установи.

Відповідно до ч. 4 ст. 336 КПК України, якщо особа, яка братиме участь у судовому провадженні дистанційно, знаходиться у приміщенні, розташованому на території, яка перебуває під юрисдикцією суду, або на території міста, в якому розташований суд, судовий розпорядник або секретар судового засідання цього суду зобов`язаний вручити такій особі пам`ятку про її процесуальні права, перевірити її документи, що посвідчують особу, та перебувати поряд з нею до закінчення судового засідання.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 на даний час утримується в Державній установі «Вінницька установа виконання покарань (№ 1)», з метою забезпечення безпосередньої участі обвинуваченого ОСОБА_3 в судовому засіданні, суд дійшов висновку про доцільність здійснення розгляду кримінального провадження дистанційно в режимі відеоконференції з Державною установою «Вінницька установа виконання покарань (№ 1)».

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 314, 315, 316, 336, 370, 372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України у приміщенні Вінницького міського суду Вінницької області у залі судових засідань № 14 на 16 січня 2023 року о 12:00 год.

Судовий розгляд здійснювати у відкритому судовому засіданні, суддею одноособово.

У судове засідання викликати прокурора, потерпілу, захисника, обвинуваченого та свідків згідно реєстру матеріалів досудового розслідування.

Розгляд кримінального провадження провести в режимі відеоконференції з Державною установою «Вінницька установа виконання покарань (№ 1)» за участю обвинуваченого ОСОБА_3 .

У клопотанні захисника ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 із тримання під вартою на домашній арешт відмовити.

Клопотання прокурора ОСОБА_4 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 - задовольнити.

Продовжити ОСОБА_3 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 10.03.2023 включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення у частині продовження строку тримання під вартою, в решті ухвала оскарженню не підлягає.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду у частині продовження строку тримання під вартою не зупиняє її виконання.

Копію ухвали суду направити начальнику Державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№ 1)» для виконання та вручення обвинуваченому ОСОБА_3

Суддя: