Справа №760/7131/23
Провадження №1-кс/760/3308/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2023 року м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Солом`янського УП ГУНП у м. Києві про відмову у визнанні потерпілим, -

в с т а н о в и в:

До провадження слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову слідчого Солом`янського УП ГУНП у м. Києві про відмову у визнанні потерпілим у рамках кримінального провадження №0000111 від 10.08.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 197-1 КК України.

В скарзі, ОСОБА_3 просить суд:

- скасувати постанову слідчого слідчого відділу Солом`янського УП ГУ НП в м. Києві старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_4 від 16.03.2023 про відмову визнання потерпілим;

- зобов`язати слідчого слідчого відділу Солом`янського УП ГУ НП в м. Києві, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000111 від 10.08.2021 розглянути клопотання ОСОБА_3 від 15.03.2023 про визнання потерпілою особою.

В обґрунтування доводів та вимог скарги особа, що подала скаргу посилається на те, що відмова визнанні потерпілим є невмотивованою, просить її скасувати.

Зазначає, що вона як член територіальної громади є потерпілою особою, права якої було порушено в результаті незаконної вирубки дерев у парку "Супутник". Також посилається на те, що їй було завдано моральної шкоди.

В судовому засіданні ОСОБА_3 скаргу підтримала, просила задовольнити.

Уповноважена особа органу досудового розслідування, в судове засідання не з`явилася, про розгляд скарги повідомлялася належним чином. Причини неявки суду не відомі.

Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України відсутність слідчого не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів скарги, що Солом`янським УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000111 від 10.08.2021.

Постановою слідчого слідчого відділу Солом`янського УП ГУ НП в м. Києві старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_4 від 16.03.2023 відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про залучення у якості потерпілого від 15.03.2023 по матеріалам кримінального провадження №0000111 від 10.08.2021.

Відповідно до ч.1 ст.55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Згідно з положеннями ч.2 ст.55 КПК України, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 5 ст. 55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Статтею 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 КПК України.

Частиною 1 статті 303 КПК України визначено перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які підлягають оскарженню під час досудового провадження, та осіб, які можуть оскаржувати такі рішення, дії або бездіяльність.

Встановлений даною нормою перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора під час досудового розслідування є вичерпним.

Як передбачено п.5 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність як рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

У відповідності до вимог ст.110 КПК України, постанова слідчого має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Як вбачається з оскаржуваної постанови від 16.03.2023, в постанові викладено обставини справи, обґрунтування слідчого щодо прийнятого рішення є мотивованими.

Зокрема, в постанові від 16.03.2023 свідчий посилається на те, що згідно ч.4 ст.83 Земельного кодексу України землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо) на праві власності належать територіальній громаді, а отже парк "Супутник" який розташований у Солом`янському районі міста Києва вздовж Уманської вулиці належить на праві власності територіальній громаді міста Києва. Тим самим шкода була завдана державним інтересам та інтересам територіальної громади міста Києва.

Також слідчий зазначає, що оскільки заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у ч.1 ст. 55 КПК України, слідчий або прокурор виносить вмотивовану потанову про відмову у визнанні потерпілим.

Слідчим суддею також встановлено, що скаржником не надано доказів нанесення їй моральної шкоди, яка також підлягає задоволенню.

Щодо посилання скаржника на те, що вона як член територіальної громади може оскаржити відповідну дію чи рішення суб`єкта владних повноважень, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно зі ст.6 ЗУ "Про місцеве самоврядування в Україні" первинним суб`єктом місцевого самоврядування, основним носієм його функцій і повноважень є територіальна громада села, селища, міста.

Статтею 1 ЗУ "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що територіальна громада це жителі, об`єднані постійним проживанням у межах села, селища, міста, що є самостійними адміністративно-територіальними одиницями, або добровільне об`єднання жителів кількох сіл, селищ, міст, що мають єдиний адміністративний центр.

Відповідно до ч.ч.2-4 ст.9 Статуту територіальної громади міста Києва місцеве самоврядування у місті Києві здійснюється територіальною громадою міста Києва як безпосередньо, так і через Київську міську раду, районні у місті Києві ради та їх виконавчі органи.

Система місцевого самоврядування у місті Києві включає:

- територіальну громаду міста Києва;

- Київську міську раду;

- Київського міського голову;

- виконавчий орган Київської міської ради;

- районні у місті Києві ради;

- виконавчі органи районних у місті Києві рад;

- органи самоорганізації населення.

Члени територіальної громади міста Києва мають право в установленому порядку організовувати і брати участь у загальних зборах, ініціювати розгляд у раді будь-якого питання місцевого значення, створювати органи територіальної самоорганізації населення.

Отже, вищезазначені органи уповноважені діяти від імені територіальної громади з метою захисту порушеного права територіальної громади в даному кримінальному провадженні.

Пунктом 18 ч.1 ст. 3 КПК України передбачено, що слідчий суддя - це суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Згідно з чч.1, 2 ст.9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до чч.1, 2, 6ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

При цьому, під час кримінального провадження слідчий зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, що закріплено ст.9 КПК України.

Частиною 1 ст.36, ч.5 ст.40 КПК України визначено, що прокурор та слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, що є принципом диспозитивності розгляду.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до чч.1, 2 ст. 307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу.

Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про:

1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора;

1-1) скасування повідомлення про підозру;

2) зобов`язання припинити дію;

3) зобов`язання вчинити певну дію;

4) відмову у задоволенні скарги.

Дослідивши матеріали скарги, заслухавши скаржника, слідчий суддя дійшов висновку, що постанова слідчого слідчого відділу Солом`янського УП ГУ НП в м. Києві старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_4 від 16.03.2023 про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0000111 від 10.08.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 197-1 КК України, є вмотивованою, тому скарга ОСОБА_3 не підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст.303, 304, 309, 369, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,-

у х в а л и в:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого Солом`янського УП ГУНП у м. Києві про відмову у визнанні потерпілим - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя - ОСОБА_1