Справа №295/220/23
УХВАЛА

Іменем України

06.01.2023 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчої ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Житомирі клопотання старшої слідчої СВ відділу поліції №1 Житомирського РУП Головного управління Національної поліції в Житомирській області капітана поліції ОСОБА_7 , погоджене прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

В С Т А Н О В И В :

Слідча за погодженням із прокурором звернулася із указаним клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що 04.01.2022 близько 02 години ночі ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходився в будинку АДРЕСА_1 , разом з потерпілим ОСОБА_8 , де між останніми на ґрунті раптових неприязних відносин відбувся конфлікт, в ході якої у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на умисне спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне протиправне спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , ОСОБА_5 у вищевказаний день, час та місці взяв зі столу кухонний ніж та, підійшовши до ОСОБА_8 , зі значною силою прикладання умисно наніс два удари ножом в грудну клітину праворуч, внаслідок чого спричинив ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді колото-різаної рани по передній поверхні грудної клітки справа по середньо-грудинній лінії, яке відноситься до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, та проникаючого поранення грудної клітки справа із наявною колото-різаною раною в проекції 4-го міжребер`я справа по білягрудинній лінії, рановий канал якої проникав в плевральну порожнину з ушкодження нижньої частини правої легені, яке відноситься до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення.

04.01.2023 вказана подія внесена до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000007 та розпочате досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

04.01.2023 ОСОБА_5 було затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні вказаного вище кримінального правопорушення, про що цього ж дня складено протокол затримання.

04.01.2022 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Як слідує зі змісту клопотання, вина ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, підтверджується:

- рапортомповідомленням на лінію 102 від 05.01.2022 (ЄО107);

- протоколом огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 ;

- протоколом огляду місця події за адресою: АДРЕСА_2 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 04.01.2023;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 04.01.2023;

- висновком судово-медичної експертизи потерпілого ОСОБА_8 від 04.01.2023;

- протоколом затримання особи від 04.01.2023;

- протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 04.01.2023;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 04.01.2023;

- повідомленням про підозру ОСОБА_12 від 06.12.2022 року;

- іншими матеріалами кримінального провадження;

З метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, запобігання спробам ОСОБА_5 переховуватися від органів досудового розслідування, незаконно впливати на потерпілого та свідків в даному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення та вагомість здобутих слідством доказів вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, котре відноситься до категорії тяжкого злочину, а також недостатність обрання більш м`яких запобіжних заходів для запобігання указаним вище ризикам, слідча за погодженням з прокурором просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

В судовому засіданні слідча та прокурор підтримали клопотання, просили його задовольнити.

Прокурор в обґрунтування існуючих ризиків додав, що підозрюваний не має міцних соціальних зв`язків, не працює, з огляду на показання може переховуватися від органу досудового розслідування, раніше притягався до кримінальної відповідальності за нанесення умисних тяжких тілесних ушкоджень, також відносно ОСОБА_5 наразі в суді перебуває обвинувальний акт за ч. 4 ст. 185 КК України. Просив обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави. Вважає, що інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти указаним ризикам.

У свою чергу захисник ОСОБА_6 зазначила, що ОСОБА_5 по останньому вироку суду був достроково звільнений, що позитивно його характеризує, її підзахисний сам викликав поліцію. Має доньку, яка перебуває в ЗСУ. На переконання сторони захисту, підозра не є обґрунтованою. Відтак, на думку захисника, можна застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Підозрюваний ОСОБА_5 додав, що до затримання неофіційно працював вантажником на Житньому ринку. Фактично був затриманий 04.01.2023 близько 03:30 год. У вчиненому щиро кається, злочин вчинив в стані сильного емоційного хвилювання. Зазначив, що раніше до нього застосовувався домашній арешт, який він не порушував. За словами підозрюваного, н а утриманні у нього є домашні тварини і за ними ніхто не зможе доглядати у разі застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Просив обрати цілодобовий домашній арешт.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

За змістом ст.ст. 131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

За змістом статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема, переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та/або вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у інкримінованому вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх обставин підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Окрім цього, згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до вимог п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

У справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

На переконання слідчого судді, надані стороною обвинувачення докази доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Крім того, слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

На думку слідчого судді, наведені у клопотанні та озвучені в судовому засіданні доводи свідчать про те, що на даний час існують ризики, на які посилалась сторона обвинувачення та котрі є підставою для обрання відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Зокрема, мова йде про ризики впливу на потерпілого та свідка, а також вчинення іншого кримінального правопорушення. Аналізуючи указані ризики, слідчим суддею в першу чергу звернуто увагу, що ОСОБА_5 офіційно не працює, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, при цьому двічі за вчинення передбаченого статтею 121 КК України злочину, потерпілий та свідок проживають в одному населеному пункті із підозрюваним.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , наявність вагомих доказів вчинення ним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, враховуючи його вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків в місці фактичного постійного проживання, репутацію та майновий стан підозрюваного, ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, слідчий суддя дійшов висновку про доцільність обрання відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та неможливість на даний час застосувати до підозрюваного інший (альтернативний) запобіжний захід ніж тримання під вартою, оскільки зміна запобіжного заходу на більш м`який не забезпечить запобігання ризикам, наведеним у клопотанні.

Твердження підозрюваного про те, що він щиро розкаюється у вчиненому, заслуговують на увагу слідчого судді, однак враховуючи всі встановлені в судовому засіданні обставини справи, вони не можуть бути підставою для обрання більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

На підставі п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя не вбачає підстав для визначення розміру застави у кримінальному провадженні.

Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту його фактичного затримання, що передбачено ч. 2 ст. 197 КПК України.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 184, 186, 193, 194, 196, 197, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання задовольнити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави строком на 60 днів, обчислюючи строк тримання під вартою з моменту фактичного затримання із 03 год. 30 хв. 04 січня 2023 року.

Строк дії ухвали встановити до 03 год. 30 хв. 04 березня 2023 року.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а особою, яка перебуває під вартою протягом 5 днів з моменту вручення їй копії ухвали.

Слідчий суддя