Справа № 465/7795/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/5/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові справу за апеляційною скаргою прокурора Франківської окружної прокуратури міста Львова ОСОБА_6 на вирок Франківського районного суду м. Львова від 10 листопада 2022 року відносно обвинуваченого ОСОБА_7 ,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

встановила:

цим вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,

засуджено за ч.1 ст. 125 КК України до штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.; за ч.1 ст. 121 КК України до п`яти років позбавлення волі; за ч.2 ст. 121 КК України до семи років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України ОСОБА_7 призначено покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді семи років позбавлення волі.

Відповідно до ч.4 ст. 70 КК України визначено остаточне покарання ОСОБА_7 шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, з врахуванням вироку Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 25 травня 2020 року у виді семи років позбавлення волі.

Зараховано до остаточного покарання відбуте ОСОБА_7 покарання за вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 25 травня 2020 року у виді позбавлення волі строком три роки два місяці.

У відповідності до вимог ч.3 ст. 72 КК України постановлено покарання у виді штрафу виконувати самостійно.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишено ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 постановлено рахувати з моменту затримання, тобто з 07 вересня 2019 року.

Вирішено питання із заходами забезпечення кримінального провадження та речовими доказами.

Згідно вироку суду, ОСОБА_7 06 липня 2019 року близько 22:30 год., перебуваючи в квартирі АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, маючи умисел на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень та усвідомлюючи наслідки таких дій, тримаючи в правій руці кухонний ніж, наніс ОСОБА_9 два ножові поранення в черевну частину тіла чим заподіяв згідно висновку експерта проникаючу колото-різану рану живота з пошкодженням петлі тонкого кишківника та внутрішньочеревну кровотечу, що відносяться до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.

Крім цього, ОСОБА_7 06 вересня 2019 року близько 22:30 год., перебуваючи в квартирі АДРЕСА_2 , на ґрунті тривалих неприязних сімейно-побутових відносин з ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , маючи умисел на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, та усвідомлюючи, що внаслідок таких дій може настати смерть потерпілого, наніс ОСОБА_10 молотком численні удари по голові, чим заподіяв згідно висновку експерта відкриту черепно-мозкову травму у вигляді вдавлених та багато уламкових переломів склепіння та основи черепа, ран на голові, крововиливів у м`які тканини голови з їх внутрішньої поверхні, крововиливів під оболонки і у речовину головного мозку, яка ускладнилася розвитком набряку набухання та компресією головного мозку, та 12 вересня 2019 року спричинили смерть останнього.

Окрім цього, ОСОБА_7 06 липня 2019 року близько 22:45 год., перебуваючи в квартирі АДРЕСА_2 , на ґрунті особистих тривалих неприязних сімейно-побутових відносин, маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень, та усвідомлюючи наслідки таких дій, тримаючи лівою рукою за волосся ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а в правій руці викрутку, запхав стрижень такої у ліве око, після чого продовжив наносити удари викруткою в області грудної клітки та спини ОСОБА_11 чим заподіяв останній згідно висновку експерта рвані рани нижньої та верхньої повік лівого ока, множинні колоті рани грудної клітки та спини, які відносяться до легкого ступеня тяжкості.

В апеляційній скарзі прокурор Франківської окружної прокуратури міста Львова ОСОБА_6 не оспорюючи висновків суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 та кваліфікації його дій вважає, що вирок суду підлягає зміні, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Звертає увагу, що місцевий суд призначив обвинуваченому ОСОБА_7 остаточне покарання за сукупністю трьох злочинів, передбачених ч.2 ст. 121, ч.1 ст. 121, ч.1 ст. 125 КК України шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим, однак, додатково прийняв рішення про самостійне виконання призначеного останньому покарання за ч.1 ст. 125 КК України у виді штрафу, на підставі ч.3 ст. 72 КК України.

Акцентує, що положеннями ч.3 ст. 72 КК України передбачено, що основне покарання у виді штрафу при призначенні його за сукупністю злочинів складанню з іншими видами покарань не підлягає і виконується самостійно.

Наголошує, що у даному випадку застосовано принцип поглинення, а не складання покарань.

Просить змінити вирок Франківського районного суду м. Львова від 10 листопада 2022 року, виключивши покликання про самостійне виконання на підставі ч.3 ст. 72 КК України призначеного ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст. 125 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить вісімсот п`ятдесят гривень.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу сторони обвинувачення, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Ст. 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні зазначених у вироку суду кримінальних правопорушеннях, відповідає фактичним обставинам справи і є обґрунтованим.

Наведеним у вироку доказам місцевий суд дав належну правову оцінку, вірно кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.1 ст. 121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, яке є небезпечним для життя в момент заподіяння потерпілому ОСОБА_9 ; за ч.2 ст. 121 КК України як умисне нанесення потерпілому ОСОБА_10 тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть останнього та за ч.1 ст. 125 КК України, як умисне нанесення потерпілій ОСОБА_11 легкого тілесного ушкодження.

Оскільки фактичні обставини кримінального провадження ніким не оспорюються, суд не проводить детальний їх аналіз і відповідно до ст. 404 КПК України перевіряє вирок місцевого суду лише в межах апеляційної скарги.

Згідно п.4 ч.1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п.п.2, 3 ч.1 ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є застосування закону, який не підлягає застосуванню та неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.

Ч.1 ст. 70 КК України передбачено, що остаточне покарання за сукупністю злочинів може визначатися шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24 жовтня 2003 року, суд вправі визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим при призначенні за окремі злочини, що входять у сукупність, покарання як одного виду, так і різних.

Положеннями ч.3 ст. 72 КК України передбачено, що основне покарання у виді штрафу при призначенні його за сукупністю злочинів складанню з іншими видами покарань не підлягає і виконується самостійно.

Так, вироком Франківського районного суду м. Львова від 10 листопада 2022 року обвинуваченому ОСОБА_7 призначено остаточне покарання у виді семи років позбавлення волі за сукупністю інкримінованих злочинів, шляхом поглинення менш суворих покарань (в.т.ч. штрафу за ч.1 ст. 125 КК України), більш суворим.

Крім цього, судом першої інстанції додатково постановлено виконувати самостійно покарання у виді штрафу.

Разом з тим, обмеження щодо застосування положень ст. 70 КК України кримінальний закон встановлює лише у випадках призначення покарань за сукупністю злочинів шляхом складання основного покарання у виді штрафу з іншими видами покарань, відтак, у разі призначення за один із злочинів навіть такого виду покарання, яке не підлягає складанню (ч.3 ст. 72 КК України), закон не виключає можливості його поглинення більш суворим видом покарання, призначеним за інший злочин.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає слушними доводи апеляційної скарги сторони обвинувачення та приходить до висновку про безпідставність застосування судом положень ч.3 ст. 72 КК України, так як у даному випадку остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_7 призначено згідно вимог ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, а не шляхом складання призначених покарань.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що місцевий суд неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, у зв`язку з чим вирок суду підлягає зміні.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи, які були б підставою для скасування постановленого судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 409, 413, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

постановила:

апеляційну скаргу прокурора Франківської окружної прокуратури міста Львова ОСОБА_6 задоволити.

Вирок Франківського районного суду м. Львова від 10 листопада 2022 року відносно обвинуваченого ОСОБА_7 в частині призначеного покарання змінити.

Виключити із мотивувальної та резолютивної частин вироку покликання про самостійне виконання на підставі ч.3 ст. 72 КК України призначеного ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст. 125 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить вісімсот п`ятдесят гривень.

В решті вирок залишити без зміни.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4