ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 688/534/22

Провадження № 11-кп/4820/679/22

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькомув режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001064 від 27.12.2021 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Шепетівського міськрайонного від 15 липня 2022 року , -
в с т а н о в и л а:

Вироком Шепетівського міськрайонного від 15 липня 2022 року

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та проживаючого в АДРЕСА_1 , громадянина України, з неповною середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, не судимого в силу ст. 89 КК України,

визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 121 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п?ять) років 6 (шість) місяців.
До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_6 залишено попередній тримання під вартою.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 ухвалено рахувати з 27.12.2021 року (фактичного затримання), зарахувавши у строк відбування покарання строк тримання під вартою з 27.12.2021 до 15.07.2022, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_6 про відшкодування майнової шкоди та моральної шкоди, завданої здоров?ю задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 майнову шкоду в сумі 28 063,59 грн та 250 000 грн моральної шкоди, а всього 278 063 (двісті сімдесят вісім тисяч шістдесят три) грн 59 коп. В решті позову відмовлено.
Речові докази, які знаходяться в кімнаті зберігання речових доказів Шепетівського РУП: зразок крові та нігті ОСОБА_6 , зразок крові потерпілого ОСОБА_8 , дерев`яну швабру, електричний чайник, скляну стопку, наволочку, цвяховиймач (фомку), рушник, марлевий тампон зі змивом речовини бурого кольору зовні схожої на кров, покривало синього кольору, підодіяльник синього кольору, виріз шматка килима з речовиною бурого кольору зовні схожої на кров знищено; штани темного кольору та светр, на яких наявна кров повернуто ОСОБА_6 .
Арешт, накладений на речові докази ухвалою слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 28.12.2021 скасувано.

За вироком суду 26 грудня 2021 року близько 22 год, ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись за місцем свого проживання, що за адресою АДРЕСА_1 , вступив у словесний конфлікт з потерпілим ОСОБА_8 , який виник на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, під час якого умисно спричинив останньому тілесні ушкодження за наступних обставин.
Так, ОСОБА_6 , перебуваючи у вказаному місці, у зазначений день та час, реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на умисне спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому з мотивів особистих неприязних відносин, знаходячись в приміщені кухні житлового будинку, умисно наніс почергово дерев`яною шваброю, електричним чайником близько двадцяти ударів по голові, обличчю, лівій половині грудної клітки, лівій кисті, обох верхніх кінцівках, лівій поперековій ділянці ОСОБА_8 , з них не менше чотирнадцять ударів по голові та обличчю, не менше двох ударів по лівій половині грудної клітки, не менше одного удару по лівій кисті, та не менше трьох ударів по обох верхніх кінцівках та лівій поперековій ділянці потерпілого ОСОБА_8 . Внаслідок указаних умисних та злочинних дій ОСОБА_6 спричинив потерпілому ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді відкритого перелому кісток склепіння черепа в лівій лобно-скронево-тім`яній ділянці із забоєм головного мозку, восьми ран в лівій тім`яно-скроневій ділянці голови, трьох ран в тім`яно-потиличній ділянці голови, множинних переломів кісток лицевого черепа (виличної кістки зліва, стінок лівої орбіти, верхньої щелепи, вінцевого відростка лівої гілки нижньої щелепи, кісток носа), трьох ран на поверхні обличчя, синців навколо обох очей, переломів п`яти ребер (7,8,9,10,11- го) лівої половини грудної клітки з лівобічним пневмотораксом, підшкірної емфіземи та синців на поверхні грудної клітки, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент їх спричинення; рани лівої кисті, яка відносяться до тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, як таке, що спричинило короткочасний розлад здоров`я; забоїв м`яких тканин обох верхніх кінцівок, підшкірної гематоми лівої поперекової ділянки, які відносяться до тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості.

Обвинувачений ОСОБА_6 у поданій ним апеляційній скарзі, як видно з її змісту, просить змінити вирок Шепетівського міськрайонного суду від 15 липня 2022 року відносно нього та перекваліфікувати його дії з ч.1 ст.121 КК України на ст.124 КК України.

Вказує, що суд не взяв до уваги, що обвинувачений ОСОБА_6 є інвалідом та у нього не було можливості когось покликати на допомогу. В силу ст. 89 КК України обвинувачений раніше не судимий, має соціальні зв`язки з рідними.

Не взято до уваги і той факт, що потерпілий перший почав бити обвинуваченого і не залишив вибору ОСОБА_6 окрім як захищатися. А тому обвинувачений захищався як міг. Потерпілий ОСОБА_8 перебував в стані алкогольного сп`яніння та був агресивно налаштований на позбавлення життя обвинуваченого.

Крім того, згідно висновків експертизи встановлено, що кров може належати як потерпілому так і обвинуваченому.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримання вимог поданої обвинуваченим апеляційної скарги, думку прокурора про законність вироку суду, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вина обвинуваченого ОСОБА_6 , у вчиненому злочині при викладених у вироку обставинах доведена зібраними по справі та дослідженими в судовому засіданні доказами.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні апеляційного суду вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України визнав частково. Суду дав показання, що 26 грудня 2021 року близько 21-22 год до нього прийшов ОСОБА_8 , з яким вони товаришували давно, та пригостив горілкою. Під час спільного розпиття алкогольних напоїв вночі між ними виникла сварка щодо відмови Ребекевши підписати заяву ОСОБА_9 про те, що його родичі не доглядають за його батьками. Після того, як ОСОБА_10 в грубі спалив цей документ, ОСОБА_9 раптово накинувся на нього та вдарив долонею по носу, внаслідок чого почалася носова кровотеча. Коли кровотеча зупинилася, ОСОБА_9 вдруге вдарив долонею по носу та кровотеча з носу знову почалася. Він виганяв потерпілого, але той при виході з будинку наніс йому ще один удар кулаком в око та по тулубу, потім взяв фомку, яка знаходилася у кутку в коридорі та замахнувся нею та вдарив по голові неробочою частиною фомки, внаслідок чого йшла кров. Йому завадила вішалка, а тому удар був несильний. Тоді обвинувачений взяв швабру та наніс нею 2-3 рази або більше по голові потерпілого. Після першого удару потерпілий розгубився, але фомку з рук не випустив, намагався нею завдавати удари та захищатися, відходив назад та активних дій не чинив щодо нього. Потім бійка перейшла у спальню кімнату, де вони билися хаотично на дивані та обвинувачений більше 10 разів вдарив потерпілого чайником по голові та тулубу, поки він не впав на диван, а звідти на підлогу. Він хотів, щоб потерпілий випустив з рук фомку, бо боявся, що той його покалічить, оскільки сильніший за нього, займався спортом та раніше був судимий за аналогічний злочин, а у нього хвора нога. Бив потерпілого, щоб захиститися від нього, від страху не міг зупинитися. Після бійки він сховав фомку під грубку та через годину пішов до сусідки, щоб та викликала для потерпілого швидку допомогу. Категорично заперечив, що бив потерпілого фомкою. Потерпілий відмовився від госпіталізації, коли приїхала швидка допомога, претензій до нього не мав. Потім вони вдвох лежали на дивані, потім ще випивали горілку. Зранку коли приїхала дружина потерпілого, то він погодився на госпіталізацію. Всього на двох вони випили 1,250 л самогону. Кров у веранді належить йому, на фомці теж. Кров потерпілого лише у спальні. У вчиненому щиро розкаявся. Визнав цивільний позов частково, лише в частині витрат на лікування потерпілого.

Вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується:

- показаннями потерпілого ОСОБА_8 , наданими у судовому засіданні суду першої інстанції, про те, що 26 грудня 2021 року в селі Судилків збирав підписи проти своїх родичів, які не доглядають батька. Близько 16 години на велосипеді приїхав до обвинуваченого, зайшов до нього і він йому підписав заяву, сиділи розмовляли близько години, конфлікту не було. Раптово відчув удар по голові позаду та втратив свідомість. Прийшов до тями в реанімації через декілька днів, нічого не пам?ятає. Цивільний позов підтримав, пояснивши, що за станом здоров?я не може працювати, забезпечувати сім?ю, переніс два оперативних втручання на голові, встановлена металева пластина на все життя, погіршився слух, зараз лікується в домашніх умовах;

- показаннями свідка ОСОБА_11 , яка в судовому засіданні суду першої інстанції показала, що є дружиною потерпілого. 26.12.2021 чоловік перебував в селі Судилків та з 17 години вона не могла до нього додзвонитися. Близько 4-30 год її подзвонила братова ОСОБА_12 та повідомила, що ОСОБА_13 передала, що до неї прийшов ОСОБА_10 і просив викликати швидку допомогу для ОСОБА_9 . Зранку поїхала до лікарні, але їй сказали, що чоловіка не госпіталізували, а він перебуває у Ребекевши. Вона поїхала туди та застала чоловіка, який був весь у крові, запухлий, не міг розмовляти та пересуватися, важко дихав, хрипів, стогнав. Бачила кров на дивані, на стіні біля дивану, на дверях у спальню кімнату;

- показаннями свідка ОСОБА_14 , яка у судовому засіданні суду першої інстанції показала, що вранці 27.12.2021 їздила разом з ОСОБА_11 до будинку Ребекевши в с. Судилків, шукати ОСОБА_8 . Бачила його в крові, сидів на дивані, спершись об стіну, хрипів, обличчя не було видно через кров. Ребекевша сказав, що він впав з мостику та прийшов до нього в такому стані. Бачила кров на дверях у спальню кімнату, чайник в крові, ганчірки на підлозі в кухні в крові, мокру підлогу в кухні;

- показаннями свідка ОСОБА_15 , яка суду першої інстанції показала, що проживає по сусідству з ОСОБА_10 , 27.12.2021 він постукав до неї близько 4-5 годин ранку та попросив викликати швидку допомогу, бо хтось побив ОСОБА_9 . Бачила, що у Ребекевши була кров біля рота та носа. Вона подзвонила до родички ОСОБА_9 ОСОБА_16 , щоб перевірити, чи дійсно ОСОБА_17 немає вдома. Вони викликали швидку та поліцію та близько 5-30 год вона зустріла поліцейських та пішла разом з ними до будинку Ребекевши. В будинку побачила ОСОБА_9 , який був у крові та сидів на підлозі в кімнаті, ОСОБА_10 лежав на дивані в тій же кімнаті. Близько 07 години разом з сином знову пішла до будинку Ребекевши, через вікно бачила ОСОБА_9 , який сидів за столом та не зміг відкрити їм двері, покликав ОСОБА_10 . Коли вони зайшли до хати, то декілька хвилин поговорили з ними на кухні. ОСОБА_9 був в крові, повідомив, що відмовився від госпіталізації. Після цього вона знову подзвонила до його родички і сказала, що швидка допомога його не забрала. Біля 08 години бачила машину швидкої допомоги та ОСОБА_10 повідомив їй, що ОСОБА_9 госпіталізували;

- показаннями свідка ОСОБА_18 , яка дала суду показання, що є дружиною брата ОСОБА_11 . Близько 04 години 27.12.2021 до неї подзвонила ОСОБА_15 , яка проживає в с. Судилків і повідомила, що ОСОБА_10 просив її викликати швидку допомогу, бо у нього вдома перебуває побитий ОСОБА_19 . Вона передала це для дружини ОСОБА_9 ОСОБА_20 , яка викликала туди швидку з проханням, щоб її зустріла ОСОБА_21 . Потім ОСОБА_21 повідомила, що бачила ОСОБА_9 в крові, а ще пізніше подзвонила і сказала, що його не госпіталізували. Тоді вона знову подзвонила до ОСОБА_20 і все їй розказала;

- показаннями свідка ОСОБА_22 , яка дала суду показання, що проживає в с. Судилків, в кінці грудня 2021 року близько 15 години до неї заходив ОСОБА_23 та просив підписати заяву, що дружина його брата не доглядає його батьків. Він ходив по сусідах, але ніхто цю заяву не підписував;

- показаннями свідка ОСОБА_24 , яка дала суду показання, що в кінці грудня 2021 року як фельдшер виїжджала на виклик в с. Судилків. У будинку перебували працівники поліції та двоє чоловіків, які були у стані алкогольного сп?яніння, хворий перебував під стіною в кімнаті на ліжку, обличчя і голова були в крові, рани на голові та грудній клітці, на обличчі були симптоми окулярів крововиливи жовто-зеленого кольору, що характерно при струсу мозку, запечена кров на обличчі. При цьому хворий відмовлявся їхати до лікарні, не давав поміряти тиск. Бачила сліди крові на підлозі, сліди застілля. Оскільки законодавством не передбачено примусової госпіталізації, вона заміряла тиск, пульс, перевірила вміст цукру у крові, дала глюкозу, отримавши письмову відмову від госпіталізації, поїхала. Власник будинку казав їй, що вони побилися через жінку;

- показаннями свідка ОСОБА_25 , який дав суду показання, що як фельдшер виїжджав на повторний виклик в с. Судилків в кінці грудня 2021 року близько 08 години. Бачив рани, гематоми, рубані садна на голові та обличчі хворого, все було в крові. Хворий сказав, що впав. У будинку чув стійкий запах алкоголю. Доставив хворого до лікарні;

Об`єктивно вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, підтверджується наступними доказами:

- даними протоколу огляду місця події з фото-таблицями та відеозаписом до нього від 27.12.2021, згідно якого зафіксоване місце вчинення злочину будинок по АДРЕСА_1 ; вилучені наволочка, підодіяльник, покривало, рушник, стопка, швабра, електричний чайник, металевий цвяховиймач (фомка) все зі слідами крові; зафіксовані сліди крові на килимі, стіні, дверях кімнати, та взяті змиви з дверей у кімнаті, здійснено виріз килима;

- даними протоколу затримання ОСОБА_6 від 27.12.2021, відповідно до якого під час його затримання було вилучено одяг та взуття останнього зі слідами крові;

- даними протоколу медичного обстеження від 27.12.2021, згідно якого у ОСОБА_6 виявлено алкогольне сп?яніння 1,72%;

- даними висновку судово-медичної експертизи №471 від 31.12.2021, з якого слідує, що у ОСОБА_6 виявлені такі тілесні ушкодження: синець на лівій щічній ділянці, садно на лобно-тім`яній ділянці голови по центру, синець та садно на бічній поверхні живота зліва. Дані тілесні ушкодження утворилися від травмуючої дії тупих твердих предметів, могли виникнути в строк та при обставинах, вказаних в постанові та обстежуваним, за своїм характером відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості;

- даними висновку судово-медичної експертизи №41 від 18.02.2022, з якого слідує, що у ОСОБА_26 виявлені такі тілесні ушкодження: а/ відкритий перелом кісток склепіння черепа в лівій лобно-скронево-тім`яній ділянці із забоєм головного мозку, вісім ран в лівій тім`яно-скроневій ділянці голови, три рани в тім`яно-потиличній ділянці голови, множинні переломи кісток лицевого черепа (виличної кістки зліва, стінок лівої орбіти, верхньої щелепи, вінцевого відростка лівої гілки нижньої щелепи, кісток носа), три рани на поверхні обличчя, синці навколо обох очей. Дані тілесні ушкодження утворилися від, щонайменше, чотирнадцяти ударних травмуючих дій тупих твердих предметів, могли виникнути незадовго до госпіталізації в строк та при обставинах, вказаних в постанові та обстежуваним, в сукупності відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент їх спричинення. Поділ кожного окремо з даних тілесних ушкоджень за ступенем тяжкості є недоцільним, так як вони розташовані на одній анатомічній ділянці (голові); б/ переломи п`яти ребер (7,8,9,10,11-го) лівої половини грудної клітки з лівобічним пневмотораксом, підшкірною емфіземою та синцями на поверхні грудної клітки. Дані тілесні ушкодження утворилися від, щонайменше, двох ударних травмуючих дій тупих твердих предметів, могли виникнути незадовго до госпіталізації в строк та при обставинах, вказаних в постанові та обстежуваним, в сукупності відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент їх спричинення. Поділ кожного окремо з даних тілесних ушкоджень за ступенем тяжкості є недоцільним, так як вони розташовані на одній анатомічній ділянці (грудній клітці); в/ рана лівої кисті. Дане тілесне ушкодження утворилося від, щонайменше, однієї ударної дії тупого твердого предмета, могло виникнути незадовго до госпіталізації в строк та при обставинах, вказаних в постанові та обстежуваним, за своїм характером відноситься до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, як таке, що спричинило короткочасний розлад здоров`я; г/ забої м`яких тканин обох верхніх кінцівок, підшкірна гематома лівої поперекової ділянки. Дані тілесні ушкодження утворилися від, щонайменше, трьох ударних травмуючих дій тупих твердих предметів, могли виникнути незадовго до госпіталізації в строк та при обставинах, вказаних в постанові та обстежуваним, за своїм характером відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості. Всі тілесні ушкодження, що мали місце у ОСОБА_26 , ймовірно, утворилися протягом короткого часу, в швидкій послідовності одне за одним. Утворення даних тілесних ушкоджень внаслідок падіння з висоти власного зросту або самоспричинення виключено. Тілесні ушкодження у вигляді рани на поверхні лівої кисті та забоїв м`яких тканин обох верхніх кінцівок могли утворитися при самозахисті. Під час утворення даних тілесних ушкоджень гр-н ОСОБА_27 міг перебувати в положеннях стоячи, сидячи, лежачи або близьких до них. Не виключається можливість утворення тілесних ушкоджень внаслідок ударів дерев`яною шваброю, електричним чайником;

- даними висновків судової імунологічної експертизи №969 та №968 від 30.12.2021 згідно яких кров ОСОБА_6 та ОСОБА_8 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0.

-даними висновків судово-імунологічних експертиз №14, №16 від 28.01.2022, №45, №46, №47, №48 від 02.02.2022, №49, №50, №51, №52, №70 від 10.02.2022, згідно яких на поверхні дерев?яної швабри, електричного чайника, склянки (стопки), на рушнику, марлевому тампоні зі змивом з поверхні дверей кімнати, покривалі, наволочці, фрагменті шерстяної тканини (килима), півковдрі (підодіяльнику), які вилучили під час проведення обшуку, на штанах та кофті, які вилучили при затриманні обвинуваченого знайдена кров людини, при визначенні групової належності якої виявлений антиген А, отже, кров може належати як ОСОБА_8 , так і ОСОБА_6 .

Суд першої інстанції дав належну оцінку усім доказам у кримінальному провадженні відповідно до вимог ст.ст. 85, 86, 94 КПК України, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності і взаємозв`язку для прийняття процесуального рішення, та прийшов до правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_6 , у вчиненому кримінальному правопорушенні.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.1 ст. 121 КК України, як спричинення умисних тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, є вірною.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 про необхідність перекваліфікації його дій з ч.1 ст.121 КК України на ст.124 КК України з посиланням на те, що обвинуваченим було перевищено межі необхідної оборони.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Кожна особа має право на необхідну оборону незалежно від можливості уникнути суспільно небезпечного посягання або звернутися за допомогою до інших осіб чи органів влади.

Перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту. Перевищення меж необхідної оборони тягне кримінальну відповідальність лише у випадках, спеціально передбачених у статтях 118 та 124 цього Кодексу.

Право на необхідну оборону виникає лише тоді, коли суспільно небезпечне посягання викликає у того, хто захищається, невідкладну необхідність у заподіянні шкоди тому, хто посягає, для негайного відвернення або припинення його суспільно небезпечного посягання. Стан необхідної оборони виникає не лише в момент вчинення суспільно небезпечного посягання, а й у разі створення реальної загрози заподіяння шкоди. При з`ясуванні наявності такої загрози необхідно враховувати поведінку нападника, зокрема, спрямованість умислу, інтенсивність і характер його дій, що дають особі, яка захищається, підстави сприймати загрозу як реальну, неготовність до його відбиття, кількість та поведінку нападників і тих, хто захищався, їхні фізичні дані (вік, стать, стан здоров`я) та інші обставини.

Особливістю злочину, вчиненого з перевищенням меж необхідної оборони, є специфіка його мотиву, а саме прагнення захистити інтереси особи, держави, суспільні інтереси, життя, здоров`я чи права того, хто обороняється, чи іншої особи від суспільно небезпечного посягання. Намір захистити особисті чи суспільні інтереси від злочинного посягання є визначальним мотивом не тільки у разі необхідної оборони, а й при перевищенні її меж. При цьому перевищення меж оборони може бути зумовлене й іншими мотивами, наприклад наміром розправитися з нападником через учинений ним напад, страхом тощо. Проте існування різних мотивів не змінює того, що мотив захисту є основним стимулом, який визначає поведінку особи, що перевищила межі необхідної оборони. Мотивація дій винного при перевищенні меж необхідної оборони має бути в основному зумовлена захистом від суспільно небезпечного посягання охоронюваних законом прав та інтересів. У разі, коли визначальним у поведінці особи було не відвернення нападу та захист, а бажання спричинити шкоду потерпілому (розправитися), такі дії за своїми ознаками не становлять необхідної оборони, вони набувають протиправного характеру і мають розцінюватись на загальних підставах.

Так згідно показань обвинуваченого ОСОБА_6 потерпілий наніс йому два удара долонею руки через певний проміжок часу, пізніше один удар кулаком в око і ще пізніше один несильний удар неробочою частиною фомки по голові. Тобто ці удари наносилися не в один момент, не були інтенсивними, а тому не мали характеру нападу.

Під час розгляду кримінального провадження судом не встановлено такої небезпеки для ОСОБА_6 , яка б давала йому підстави для захисту шляхом застосування швабри, електричного чайника та нанесення ними ОСОБА_8 щонайменше 14-ти ударів по голові, що підтверджується також висновком судово-медичної експертизи №471 від 31.12.2021, відповідно до якого у ОСОБА_6 виявлені легкі тілесні ушкодження; тілесних ушкоджень, характерних для самозахисту у нього не виявлено. При цьому, ОСОБА_6 не зупинився після нанесення одного удару, продовжив заподіяння тілесних ушкоджень доки потерпілий не впав.

Отже сукупність усіх вказаних обставин вчинення кримінального правопорушення, спосіб, кількість, характер і локалізація тілесних ушкоджень, а саме численні нанесення ударів побутовим інвентарем, яких було не менше 14-ти в голову потерпілого та не менше 2-х по тулубу, тобто виключно в життєво важливі органи, а також поведінка обвинуваченого і потерпілого, що передувала події, їх взаємовідносини в цей день вказують на те, що тяжкі тілесні ушкодження ОСОБА_6 спричинив потерпілому з прямим умислом.

З урахуванням викладеного, дії ОСОБА_6 не можуть вважатися перевищенням меж необхідної оборони.

Характер та локалізація тілесних ушкоджень, спричинених потерпілому, який відступав назад та активних дій не чинив, їх кількість та особливості агресивної поведінки обвинуваченого, який, незважаючи на відсутність об`єктивної, реальної загрози з боку потерпілого, продовжував заподіювати йому тілесні ушкодження і не зупинявся, свідчать про те, що кваліфікація дій винного за ч. 1 ст. 121 КК України відповідає встановленим судом обставинам справи та є правильною.

Покази обвинуваченого про те. що він захищався та перевищив межі необхідної оборони, колегія суддів розцінює, як спосіб захисту та намір обвинуваченого нести більш м`яке покарання за вчинене.

Відповідно до положень ст.94 КПК України суд першої інстанції дав оцінку показам обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що першим наніс удар потерпілий.
Висновком судово-медичної експертизи №471 від 31.12.2021, підтверджуються показання обвинуваченого щодо кількості нанесених йому тілесних ушкоджень потерпілим.
Так згідно вказаного висновку у ОСОБА_6 виявлені такі тілесні ушкодження: синець на лівій щічній ділянці, садно на лобно-тім`яній ділянці голови по центру, синець та садно на бічній поверхні живота зліва. Дані тілесні ушкодження утворилися від травмуючої дії тупих твердих предметів, могли виникнути в строк та при обставинах, вказаних в постанові та обстежуваним, за своїм характером відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості.

Зазначені обставини суд правильно розцінив як неправомірні дії з боку потерпілого, які сприяли виникненню шкоди.
Разом з тим такі дії потерпілого не впливають на кваліфікацію дій обвинуваченого, а лише враховується при призначенні йому покарання.

За таких обставин, безпідставними є твердження в апеляційній скарзі обвинуваченого про те, що суд не взяв до уваги той факт, що потерпілий перший почав бити обвинуваченого.

Висновки судово-медичної експертизи №471 від 31.12.2021, судово-медичної експертизи №41 від 18.02.2022, судової імунологічної експертизи №969 та №968 від 30.12.2021, судово-імунологічних експертиз №14, №16 від 28.01.2022, №45, №46, №47, №48 від 02.02.2022, №49, №50, №51, №52, №70 від 10.02.2022 відповідають вимогам ст.ст. 101, 102 КПК України, експертизи проведені особами, які відповідно до ст.69 КПК України мають право на проведення експертизи.

Висновки експертиз судом оцінені, як належні та допустимі докази, які підтверджують обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Оцінюючи усі докази у сукупності суд першої інстанції врахував, що згідно висновків судової імунологічної експертизи №969 та №968 від 30.12.2021 кров ОСОБА_6 та ОСОБА_8 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0.

Відповідно до даних висновків судово-імунологічних експертиз №14, №16 від 28.01.2022, №45, №46, №47, №48 від 02.02.2022, №49, №50, №51, №52, №70 від 10.02.2022 на поверхні дерев?яної швабри, електричного чайника, склянки (стопки), на рушнику, марлевому тампоні зі змивом з поверхні дверей кімнати, покривалі, наволочці, фрагменті шерстяної тканини (килима), півковдрі (підодіяльнику), які вилучили під час проведення обшуку, на штанах та кофті, які вилучили при затриманні обвинуваченого знайдена кров людини, при визначенні групової належності якої виявлений антиген А, отже, кров може належати як ОСОБА_8 , так і ОСОБА_6 .

Згідно висновку судово-імунологічної експертизи №17 від 28.01.2022 встановлено, що при дослідженні цвяховиймача (фомки) знайдена кров людини, при визначенні групової належності якої виявлений антиген А, отже, кров може належати як ОСОБА_8 , так і ОСОБА_6 .

У судовому засіданні ОСОБА_6 ствердив, що наносив удари потерпілому лише шваброю та чайником. Удари фомкою потерпілому не наносив, навпаки один удар фомкою, а саме її неробочою частиною, по голові йому наніс потерпілий.
Такі показання ОСОБА_6 підтверджуються даними висновку судово-медичної експертизи №471 від 31.12.2021, в тій частині, що у нього виявлено, зокрема, тілесне ушкодження у вигляді садна овальної форми на лобно-тім`яній ділянці голови по центру.
Таким чином, при однаковій груповій належності крові в обвинуваченого та потерпілого, у кримінальному провадженні не встановлено, що кров на фомці належала саме потерпілому.

За таких обставин суд, за наявності сумнівів, які тлумачаться на користь особи, обґрунтовано виключив з обвинувачення ОСОБА_6 посилання на нанесення ним ударів металевим цвяховиймачем (фомкою), що, не впливає на кваліфікацію його дій.
З урахуванням викладеного необґрунтованими є доводи обвинуваченого про те, що суд не врахував, що згідно висновків експертизи кров може належати як потерпілому так і обвинуваченому.

Судом правильно встановленні обставини кримінального правопорушення і висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України ґрунтується на належних та допустимих доказах.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_6 призначено у відповідності до вимог ст.65 КК України з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого ним злочину, який є умисним тяжким злочином, особи обвинуваченого, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, поведінки потерпілого, досудової доповіді.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд не встановив, не встановив таких і суд апеляційної інстанції.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, суд визнав вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Також суд врахував, що ОСОБА_6 не судимий в силу ст. 89 КК України, міцних соціальних зв?язків не має, не працює, за місцем проживання скарг на нього не надходило, під динамічним спостереженням у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
Відповідно до даних висновку стаціонарної судово-психіатричної експертизи №41 від 18.02.2022, ОСОБА_6 виявляє емоційно-нестійкий розлад особистості, імпульсивний тип, ускладнений психічними та поведінковими розладами внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності, виявляв такий і на період інкримінованого йому злочину. ОСОБА_6 на період інкримінованого йому злочину міг усвідомлювати свої дії, керувати ними і відповідати за них, може усвідомлювати свої дії, керувати ними і на даний час, примусових заходів медичного характеру не потребує.
Враховуючи викладене, обставини кримінального провадження, що обвинуваченим вчинено тяжкий злочин проти життя і здоров`я людини, внаслідок якого потерпілому було заподіяно тяжкі тілесні ушкодження, які небезпечні для життя в момент їх заподіяння і що являє собою підвищену суспільну небезпечність, характер та спосіб його вчинення, поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, який шкоду потерпілому не відшкодував, наявність обтяжуючої обставини, особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого та відсутність щирого каяття, наявність високих ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства та поведінку потерпілого, який сприяв виникненню шкоди, для досягнення мети покарання, передбаченої ч. 2 ст. 50 КК України, суд прийшов до обґрунтованого висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 1 ст. 121 КК України.

На думку колегії суддів таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Зазначені в апеляційній скарзі обвинуваченим ОСОБА_6 обставини, а саме те, що він силу ст. 89 КК України раніше не судимий, має соціальні зв`язки з рідними, не є такими, які б давали суду можливість обрати відносно нього менш суворе покарання.

Не заслуговують на увагу твердження обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що суд не взяв до уваги, що обвинувачений є інвалідом та у нього не було можливості когось покликати на допомогу.

Так з показань обвинуваченого та свідка ОСОБА_28 слідує, що обвинувачений не відразу після вчинення злочину звернувся до сусідки, щоб та викликала швидку допомогу для потерпілого, а звернувся приблизно через декілька годин близько 4 години ранку.
Під час розгляду кримінального провадження судом не встановлено обставин, які б перешкоджали обвинуваченому ОСОБА_6 , одразу після вчинення злочину надати допомогу потерпілому ОСОБА_8 , зокрема викликати швидку медичну допомогу, або звернутися до інших осіб з метою надання допомоги потерпілому.

Вирок суду є законним та справедливим і підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :
Вирок Шепетівського міськрайонного від 15 липня 2022 року відносно ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення, на неї може бути подана касаційна скарга до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення, а засудженим, який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: