Провадження № 11-кп/4808/583/22
Категорія ч. 2 ст. 187 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач Повзло
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2022 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду

в складі суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0001087 за апеляційними скаргами з доповненнями обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 на вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17 жовтня 2022 року, згідно з яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, розлученого, раніше неодноразово судимого, востаннє 15.05.2017 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області за ч. 3 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 6 місяців, додаткова міра покарання конфіскація майна,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років із конфіскацією майна.

за участю прокурора ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_6 вчинив напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій ) вчинений особою, яка раніше вчиняла розбій.

Кримінальне правопорушення вчинено за наступних обставин.

ОСОБА_6 , маючи не зняті та непогашені у встановленому законом порядку судимості за вчинення злочинів проти власності, на шлях виправлення та перевиховання не став та повторно вчинив новий умисний корисливий злочин за наступних обставин.

Так, 11.10.2021, близько 20 год 20 хв, ОСОБА_6 перебуваючи на зупинці громадського транспорту «Військова кафедра», неподалік магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який розташований за адресою: в м. Івано-Франківськ, вул. Євгена Коновальця, 88, побачив ОСОБА_10 , яка сиділа на автобусній зупинці та в руках тримала мобільним телефоном марки «iPhone 11 ProMax».

В цей час у ОСОБА_6 виник неправомірний умисел на відкрите заволодіння чужим майном, а саме мобільним телефоном марки «iPhone 11 ProMax», який належали ОСОБА_10 . Реалізуючи свій протиправній намір, ОСОБА_6 підійшов до ОСОБА_10 , та перебуваючи за спиною останньої, схрестив передпліччя обох свої рук навколо її шиї почав душити, чим застосував до неї насильство, яке є небезпечним для життя чи здоров`я. У цей час ОСОБА_10 відчула слабкість, їй стало важко дихати, у зв`язку із чим вона послабила руку якою тримала свій мобільний телефон. В подальшому, ОСОБА_6 , продовжуючи душити ОСОБА_10 передпліччям лівої руки, діючи умисно, з корисливих спонукань, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, вирвав правою рукою із рук ОСОБА_10 її мобільний телефон марки «iPhone 11 ProMax», вартість якого становить 25 000 грн та попрямував по вул. Євгена Коновальця в сторону Івано-Франківської обласної дитячої клінічної лікарні, яка знаходиться за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Євгена Коновальця, 132, не зважаючи на крик потерпілої ОСОБА_10 , яка йшла вслід за ним та вимагала повернути викрадене майно.

Після вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_6 , викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_10 майнову шкоду на вказану суму.

Обвинувачений ОСОБА_6 в апеляційній скарзі з доповненням просить скасувати вирок суду першої інстанції та призначити новий розгляд в суду першої інстанції.

Вказує, що суд незаконно та безпідставно відмовив в задоволенні його клопотання про проведення дактилоскопічної експертизи телефону Apple iPhone 11 Pro Max. Наголошує, що під час розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції порушені його права та не допитано двох свідків. Зазначає, що судом не було надано йому достатньо часу для підготовки до судових дебатів.

В суді апеляційної інстанції обвинувачений пояснив, що він злочину не вчиняв, знайшов мобільний телефон під лавкою там і же був затриманий. Вказував, що мобільним телефоном ОСОБА_10 не заволодівав.

Захисник ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить вирок суду першої інстанції скасувати та призначити новий судовий розгляд кримінального провадження.

Мотивує вимоги апеляційної скарги тим, що судом першої інстанції допущено істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Посилається на положення ст.ст. 370, 371, 373, 374 КПК України. Пояснює, що обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав та судом першої інстанції був встановлений загальний порядок дослідження доказів. Вказує, що судом першої інстанції не забезпечено право обвинуваченого, передбачене п. 1 ч. 4 ст. 42 КПК України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на допит свідків під час судового розгляду. Стверджує, що в оскаржуваному вироку зазначено, що «В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення не визнав. Від дачі свідчень відмовився, скориставшись ст. 63 Конституції України.», проте вказане твердження суду не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки в судовому засіданні ОСОБА_6 не відмовлявся від дачі свідчень на підставі ст. 63 Конституції України, а наполягав на дачі своїх показів після допиту всіх свідків. Зазначає, що судом не було надано обвинуваченому ОСОБА_6 достатньо часу для підготовки до судових дебатів.

Потерпіла ОСОБА_10 та її законний представник ОСОБА_11 не з`явилися в судове засідання суду апеляційної інстанції, повідомлені належним чином про час та місце апеляційного розгляду, будь-яких заяв суд апеляційної інстанції не отримував.

Відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає за можливе проводити апеляційний розгляд без участі потерпілої ОСОБА_10 та її законного представника ОСОБА_11 .

Під час апеляційного розгляду:

- обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 підтримали апеляційні скарги з доповненнями, просили їх задовольнити;

- прокурори просили вимоги апеляційних скарг залишити без задоволення, вирок суду без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг з доповненнями, суд апеляційної інстанції вважає, що її необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На думку суду апеляційної інстанції, при ухваленні вироку суд першої інстанції в повній мірі дотримався вказаних вимог закону.

Під час розгляду провадження судом першої інстанції забезпечено дотримання принципу змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, передбаченого ст. 22 КПК України.

Суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції в повній мірі дослідив обставини, з`ясування яких має істотне значення для цього кримінального провадження, а висновки суду першої інстанції, викладені у судовому рішенні, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

На думку суду апеляційної інстанції, висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, ґрунтується на об`єктивно з`ясованих обставинах, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду і оціненими судом відповідно до вимог ст. 94 КПК України з точки зору належності, достовірності, допустимості та достатності.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що суд першої інстанції належним чином дослідив та правильно дав оцінку усім доказам.

При цьому, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 , його версія події, перевірені судом першої інстанції та оцінені у сукупності з усіма іншими відомостями, які вбачаються з доказів.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції ретельно дослідив й зіставив зібрані у кримінальному провадженні фактичні дані, надав їм оцінку з точки зору належності, допустимості і достовірності, й дійшов обґрунтованого висновку, що вони, у своїй сукупності та взаємозв`язку, є достатніми для ухвалення обвинувального вироку щодо ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 187 КК України.

Ухвалюючи обвинувальний вирок щодо ОСОБА_6 , суд першої інстанції свої висновки обґрунтовував наступними доказами: показаннями потерпілої ОСОБА_10 , показаннями свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 11 жовтня 2021 року, протоколом огляду від 11 жовтня 2021 року, протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12 жовтня 2021 року, протоколом огляду предмету від 12 жовтня 2021 року, протоколом огляду місця події від 11 жовтня 2021 року, висновком експерта №СЕ-19/109-21/11246-ТВ від 22 жовтня 2021 року та іншими.

Потерпіла ОСОБА_10 в судовому засідання суду першої інстанції показала, що 11.10.20222 року поверталася ввечері близько 20.00 додому від своїх знайомих. По вул. Коновальця на автобусній зупинці біля магазину «Слов`янка» очікувала на автобус, сидячи на лавочці, дивилася телефон. Біля себе бачила групу із 3 чоловіків, які були явно в нетверезому стані, один із них підійшов до неї та запропонував купити телефон, на що вона відмовилася. Через декілька хвилин він же підійшов ззаду до неї, схопив руками за горло та почав душити, із рук в неї випав телефон, обвинувачений його взяв і відійшов знову до своїх знайомих. Вона підійшла до нього почала просити, щоб він віддав телефон, він відмовився і пішов геть. Вона підійшла до людей, які були в той час на зупинці та попросила зателефонувати до подруги її, щоб та пришла, допомогти знайти по геолокації телефон та викликали поліцію. Коли прибула поліції, вони за допомогою телефону її подруги по геолокації всі разом почали шукати її телефон. Через деякий час поліцейські знайшла в одному із дворів поблизу зупинку чоловіка, який сидів на лавочці, підійшовши до нього, вона впізнала обвинуваченого, який вкрав її телефон, про що повідомила працівників поліції.

Підстав критично сприймати пояснення потерпілої ОСОБА_10 , колегія суддів не вбачає.

Винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому злочинних діянь, підтверджується й письмовими доказами, перелік яких наведено в мотивувальній частині вироку, та, на переконання колегії суддів, обґрунтовано покладених в основу обвинувального вироку суду.

Дослідивши надані суду докази, колегія суддів вважає правильним критичне ставлення суду першої інстанції до обраної позиції обвинуваченого ОСОБА_6 в частині невизнання ним вини, виходячи з відсутності доказів, які б підтверджували таку позицію обвинуваченого.

Суд апеляційної інстанції вважає переконливими висновки суду першої інстанції про те, що ОСОБА_6 вчинив напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений особою, яка раніше вчинила розбій.

Колегія суддів критично сприймає пояснення ОСОБА_6 , який в суді апеляційної інстанції вказав, що мобільний телефон знайшов на лавці, оскільки такі пояснення повністю спростовуються сукупністю доказів по справі.

В апеляційній скарзі сторона захисту наголошує на тому, що не було допитано свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 .

В той час, суд апеляційної інстанції зауважує, що суд першої інстанції приймав дії для виклику вказаних свідків, це свідки сторони державного обвинувачення, в подальшому прокурор відмовився від допиту цих свідків та суд при прийнятті рішення не поклав їх в основу обвинувального вироку. За повідомленням прокурора вказані особи знаходяться за межами України, а тому колегія суддів, вважає, що вказані порушення не є підставою для скасування судового рішення та право на захист не порушено. Як суд, так і сторона державного обвинувачення приймали заходи для забезпечення їх явки, в подальшому прокурор наголосив, що явку вказаних осіб він не міг забезпечити.

Посилання сторони захисту на факт відмови в задоволенні клопотання ОСОБА_6 про проведення дактилоскопічної експертизи мобільного телефону марки «iPhone 11 ProMax», як підстави для скасування судового рішення, не є слушним, оскільки мобільний телефон марки «iPhone 11 ProMax» було повернуто потерпілій ОСОБА_10 відповідно до Постанови про передачу речового доказу на відповідальне зберігання від 25 жовтня 2021 року (том 1, а.п. 243-244), тому проведення дактилоскопічної експертизи на час звернення з клопотанням сторони захисту не є доцільним, оскільки будь-яких слідів пальців рук, які б були збережені з часу вчинення злочину мобільний телефон марки «iPhone 11 ProMax» не містить, що є загальновідомою обставиною та не потребує додаткових доказів.

Твердження сторони захисту про порушення норм КПК України у зв`язку з тим, що суд першої інстанції не досліджував речовий доказ - мобільний телефон марки «iPhone 11 ProMax» в судовому засіданні суду першої інстанції, як підстава для скасування вироку також не є слушним, оскільки цей факт не впливає на законність судового рішення, та не спростовує висновків суду.

На думку суду апеляційної інстанції, не є слушними посилання сторони захисту про те, що порушено порядок впізнання, оскільки потерпіла ОСОБА_10 одразу після вчинення злочину та затримання, впізнала ОСОБА_6 через нетривалий час після вчинення злочину безпосередньо на місці цієї події ОСОБА_6 як особу, яка вчинила злочин, а тому підстав для проведення впізнання у слідчого були відсутні та таку дію взагалі не було проведено.

Доводи сторони захисту про те, що судом не було надано обвинуваченому ОСОБА_6 достатньо часу для підготовки до судових дебатів, не є слушними та спростовується матеріалами кримінального провадження.

Згідно ст. 364 КПК України у судових дебатах виступають прокурор, потерпілий, його представник та законний представник, цивільний позивач, його представник та законний представник, цивільний відповідач, його представник, обвинувачений, його законний представник, захисник, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.

Так, ст. 322 КПК України передбачає вичерпний перелік випадків відкладення судового засідання, які не вважаються порушенням безперервності судового розгляду.

Разом з тим, передбачена кримінальним процесуальним законом безперервність судового розгляду не повинна перешкоджати реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконанню обов`язків та порушувати конституційний принцип змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 22 КПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, зобов`язаний створити сторонам необхідні умови для реалізації їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Враховуючи наведене, приймаючи до уваги сутність судових дебатів, під час проведення яких сторони підводять підсумки судового розгляду кримінального провадження, аналізують досліджені докази, висловлюють свою позицію щодо доведеності вини обвинуваченого, правильності кваліфікації його дій та справедливості покарання, суд першої інстанції не повинен формально ставитись до проведення цієї стадії судового розгляду кримінального провадження і зобов`язаний забезпечити сторонам можливість належним чином підготуватись до проведення судових дебатів.

Із технічного запису судових засідань від 27 вересня 2022 року, 06 жовтня 2022 року та 17 жовтня 2022 року вбачається, що ОСОБА_6 фактично відмовився від надання пояснень суду та скористався правом відмови від дачі пояснень.

Суд оголошував перерву для підготовки до судових дебатів та наголошував про це сторонам в судовому засіданні 06 жовтня 2022 року.

Отже, з урахуванням наведеного, підстави для скасування вироку суду за мотивами викладеними в апеляційних скаргах відсутні.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги з доповненнями обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17 жовтня 2022 року щодо ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 187 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, обвинуваченим з дня вручення йому копії ухвали.

Судді ОСОБА_2

І ОСОБА_17

Ф ОСОБА_18