Справа № 202/4255/22
Провадження № 1-кс/202/5904/2022
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м.ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

09 грудня 2022 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Краматорську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті ОСОБА_3 , яке погоджено начальником першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Донецької обласної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна, яке подане в рамках кримінального провадження № 0000421, внесеного до ЄРДР 19.07.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 368, ч.3 ст. 369-2 КК України,

В С Т А Н О В И В:
Слідчий Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Краматорську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням, яке погоджено начальником першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Донецької обласної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна, яке подане в рамках кримінального провадження № 0000421, внесеного до ЄРДР 19.07.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 368, ч.3 ст. 369-2 КК України.

В обґрунтування свого клопотання слідчий посилається на те, що ОСОБА_5 підозрюється в одержанні службовою особою, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди за вчинення такою службовою особою в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням службового становища, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України. 02 серпня 2022 року ОСОБА_5 , затримано в порядку ст.ст. 208, 615 КПК України та повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України. Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_5 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами у їх сукупності, зокрема: протоколами допиту свідка ОСОБА_6 , протоколом огляду та вручення грошових коштів ОСОБА_6 , протоколами обшуків. Санкцією ч. 3 ст. 368 КК України визначено обов`язковим додатковим покаранням конфіскацію майна. 11.10.2022 ОСОБА_5 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 1 ст. 263 КК України.

Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 17.08.2022 накладено арешт на нерухоме майно, що на праві приватної власності належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: житловий будинок, загальною площею 87.6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 17); житловий будинок загальною площею 77.1 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2). 29.08.2022 зазначену ухвалу спрямовано до Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, однак у державній реєстрації обтяження будинку за адресою: АДРЕСА_1 відмовлено, у зв`язку з тим, що за результатами пошуку відомостей встановлено, що власником нерухомого майна є відмінна від ОСОБА_5 особа.

Наголошували, що ОСОБА_5 подарував будинок своєму рідному брату, після ухвалення рішення слідчим суддею про накладення арешту на зазначене домоволодіння, з метою ухилення від можливої конфіскації майна як виду покарання.

З метою забезпечення можливої конфіскації майна як виду покарання, просив накласти арешт нажитловий будинок загальною площею 87.6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 17), який на праві приватної власності належить ОСОБА_7 .

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Слідчим суддею встановлено, що першим слідчим відділом (з дислокацією у м. Краматорську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000421 від 19.07.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 368, ч.3 ст. 369-2 КК України.

02 серпня 2022 року ОСОБА_5 , затримано в порядку ст.ст. 208, 615 КПК України та повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_5 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами у їх сукупності, зокрема: протоколами допиту свідка ОСОБА_6 , протоколом огляду та вручення грошових коштів ОСОБА_6 , протоколами обшуків.

Санкцією ч. 3 ст. 368 КК України визначено обов`язковим додатковим покаранням конфіскацію майна.

Наявність обґрунтованої підозри, з огляду на стадію розгляду цього кримінального провадження, слідчим суддею вважається доведеною.

11.10.2022 ОСОБА_5 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 1 ст. 263 КК України.

Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 17.08.2022 накладено арешт на нерухоме майно, що на праві приватної власності належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: житловий будинок загальною площею 87.6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 17); житловий будинок загальною площею 77.1 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2). 29.08.2022 зазначену ухвалу спрямовано до Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, однак у державній реєстрації обтяження будинку за адресою: АДРЕСА_1 відмовлено, у зв`язку з тим, що за результатами пошуку відомостей встановлено, що власником нерухомого майна є відмінна від ОСОБА_5 особа.

Державним реєстратором прав на нерухоме майно ОСОБА_8 № 64693576 від 05.09.2022 у державній реєстрації обтяження будинку за адресою: АДРЕСА_1 відмовлено, у зв`язку з тим, що заява про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього набувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим набувачем.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо ОСОБА_7 на праві приватної власності належить: житловий будинок загальною площею 87.6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 17).

Право власності зареєстровано за ОСОБА_7 26.08.2022 на підставі договору дарування, тобто після накладання арешту на зазначене домоволодіння ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 17.08.2022.

Так, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК).

Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом (cт. 16 КПК).

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 КПК, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів.

Одним із різновидів заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК).

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження (абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК).

Арешт майна допускається з метою, зокрема, спеціальної конфіскації та конфіскації майна як виду покарання (п. п. 2, 3 ч. 2 ст. 170 КПК).

Так, у випадку, передбаченому п. 3 ч. 2 цієї статті (конфіскації майна як вид покарання), арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених КК, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна (ч. 5 ст. 170 КПК).

Відповідно до ч. 1 ст. 59 КК покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Якщо конфіскується частина майна, суд повинен зазначити, яка саме частина майна конфіскується, або перелічити предмети, що конфіскуються. У відповідності до ч. 2 ст. 52 КК конфіскація майна є додатковим видом покарання.

Згідно з ч. 2 ст. 59 КК конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу.

Як передбачає ч. 5 ст. 12 КК тяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше двадцяти п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше десяти років

Ч. 3 ст. 368 КК передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна.

Ураховуючи, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється, серед іншого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК, тобто тяжкого злочину, санкція за який передбачає можливість конфіскації майна, слідчий суддя вважає, що до вказаного нерухомого майна, в разі доведення винуватості підозрюваного, може бути застосована конфіскація майна як вид покарання.

Із огляду на те, що 02.08.2022 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, за яке передбачено можливість застосування додаткового покарання у виді конфіскації майна, після чого домоволодіння, арешт на яке вже було накладено, на підставі договору дарування ОСОБА_5 переоформив на брата ОСОБА_7 , слідчий суддя вважає, що в такий спосіб підозрюваний намагався уникнути застосування до вказаного його майна конфіскації як виду покарання у випадку визнання його винуватим у вчиненні вказаного злочину.
Таким чином, наявність у сторони обвинувачення можливості за наведених обставин звернутися до суду з позовом про визнання недійсними договорів, укладених між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , ймовірність застосування до вищезгаданого домоволодіння конфіскації майна як виду покарання, не виключається. Тобто, накладення арешту на майно з метою його подальшої конфіскації як виду покарання можливе не лише щодо майна підозрюваного ОСОБА_5 , а й щодо майна третьої особи, яка набула його безоплатно, шляхом укладення правочину з метою приховування такого майна від можливої конфіскації.
Заходи з конфіскації можуть бути застосовані не тільки до осіб, які безпосередньо звинувачуються у кримінальних злочинах, а й до будь-яких інших третіх осіб, які мають право володіння майном без необхідної добросовісності з метою приховування їхньої злочинної ролі у накопиченні цінностей, які є предметом розгляду у справі (п. п. 105, 107 рішення ЄСПЛ у справі «Гогітідзе та інші проти Грузії» / Gogitidze and Others v. Georgia від 12.05.2015, заява №36862/05)). У процедурах конфіскації, що стосувалися доходів від серйозних злочинів суду не потрібні докази «поза сумнівом» щодо незаконності походження майна. Натомість доказ щодо балансу вірогідностей або високої ймовірності незаконного походження майна у сумісності з неможливістю власником цього майна довести протилежне був достатній для перевірки критерію пропорційності відповідно до статті 1 Протоколу №1 до Конвенції. Національні органи влади відповідно до Конвенції надалі отримали свободу дій у питанні застосування конфіскаційних заходів не лише стосовно осіб, безпосередньо обвинувачених у злочинах, а й членів їхніх сімей та інших близьких родичів, які могли володіти та неформально управляти незаконно набутим майном від імені підозрюваних правопорушників, а також будь-кого, хто не мав необхідного статусу добросовісності (bona fide) (рішення у справах «Аркурі та інші проти Італії» / Arcuri and Others v. Italy, заява № 52024/99; рішення у справі від 07.06.2005»Морабіто та інші проти Італії» / Morabito and Others v. Italy, заява № 58572/00; рішення у справі від 27.06.2002 «Батлер та інші проти Великої Британії» / Butler v. the United Kingdom, заява №41661/98).
Отже, з метою конфіскації арешт може бути накладений на майно члена сім`ї підозрюваного, якщо, зокрема, його такий член сім`ї набув безоплатно.
Зважаючи на те, що після повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, ОСОБА_5 належне йому станом на 25.08.2022 домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 17) переоформив за договором дарування на свого брата ОСОБА_7 , вказане, на думку слідчого судді, свідчить про намагання підозрюваного уникнути застосування до вказаного майна конфіскації у випадку доведення його винуватості у вчиненні інкримінованого злочину.
Оскільки ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні, серед іншого, кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, санкція за яке в тому числі і передбачає конфіскацію майна, слідчий суддя вважає, що до зазначеного нерухомого майна, в разі доведення винуватості підозрюваного, може бути застосована конфіскація майна, як вид покарання. А той факт, що вказане нерухоме майно було формально подароване підозрюваним своєму брату не спростовує можливість накладення арешту на таке майно, тому клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 110, 131-132, 170-173, 369-372 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Краматорську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті ОСОБА_3 , яке погоджено начальником першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Донецької обласної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна, яке подане в рамках кримінального провадження № 0000421, внесеного до ЄРДР 19.07.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 368, ч.3 ст. 369-2 КК України задовольнити.

Накласти арешт на нерухоме майно, що на праві приватної власності належить ОСОБА_7 , а саме: житловий будинок загальною площею 87.6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 17).

Роз`яснити, що відповідно до частини 1 статті 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів.

Слідчий суддя ОСОБА_9 ОСОБА_10