Справа № 369/1281/20
Провадження № 1-кп/369/458/22
В И Р О К

іменем України

04.11.22 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0002928 від 27.01.2020 року за обвинуваченням

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Київ, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України, -

встановив:

21.09.2014 року приблизно о 20.20 ОСОБА_8 , керуючи автомобілем «Subary Legasy», д/н НОМЕР_1 , після наїзду на пішохода ОСОБА_7 на 8 кілометрі автодороги між містами Києвом та Бояркою, поблизу м. Боярка Києво-Святошинського району Київської області, усвідомлюючи, що залишив пішохода в небезпечному для життя стані, оскільки останній внаслідок наїзду отримав тілесні ушкодження та потребував допомоги, не зупинив керований ним транспортний засіб, а продовжив рух, проїхавши деяку відстань, повернувся до місця наїзду на ОСОБА_7 , після чого викликав поліцію та швидку медичну допомогу.

Своїми діями ОСОБА_8 порушив пп. «а», «г», «д» п. 2.10 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2021 року та введених в дію з 01.01.2002 року.

Згідно висновку експерта № 328/Д від 09.01.2015 року ОСОБА_7 від наїзду на нього автомобілем під керуванням ОСОБА_8 отримав закритий уламковий внутрішнє-суглобовий перелом ПЕМ кісток лівої гомілки зі зміщенням уламків.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 пояснив, що ввечері 21.09.2014 року, рухаючись в темну пору доби, на неосвітленій ділянці дороги, він відчув, що наїхав на перешкоду, злякався, вивернув кермо, від чого опинився на узбіччі, не зупиняючись продовжив рух, зупинився на деякій відстані, оглянув транспортний засіб, виявив відсутність переднього номерного знаку, злякався, що, можливо, наїхав на людину, повернувся на місце пригоди, виявив людину на проїзній частині, викликав поліцію та швидку, оплатив потерпілому лікування перелому суглобу ноги. Також вказав, що на місці ДТП були знайдені та вилучені частини іншого транспортного засобу, чому не шукали водія, який збив потерпілого, не розуміє. Оскільки не він збив пішохода, вважав, що він не повинен відповідати за всю шкоду, спричинену Карпінському.

Потерпілій ОСОБА_7 пояснив, що в той день він посварився з дружиною на політичному ґрунті, немало випив спиртного, коли вийшов з маршрутного автобуса було темно, він пішов через дорогу, потім відбувся удар, від якого він втратив свідомість.

З досліджених судом документів слідує, зо відомості до ЄРДР за № 0002928 з правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 286 КК України були внесені 22.09.2014 року за повідомленням про ДТП з обставинами про те, що водій ОСОБА_8 , керуючи автомобілем «Subary Legasy», д/н НОМЕР_1 , рухаючись в напрямку м. Боярка, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , який лежав на проїзній частині.

04.12.2014 року до ЄРДР за № 0003787 з правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 135 КК України були внесені відомості за заявою ОСОБА_7 .

Місце ДТП було оглянуто за участю водія ОСОБА_8 21.09.2014 року, на узбіччі було знайдено автомобільний підкрилок, на краю проїзної частини двірник склоочисника, які не належать автомобілю «Subary Legasy», д/н НОМЕР_1 .

При огляді 21.09.2014 року автомобіля «Subary Legasy», д/н НОМЕР_1 , була зафіксована відсутність переднього номерного знаку.

21.09.2014 року о 23.35 було проведено огляд водія ОСОБА_8 на стан сп`яніння, за результатами огляду останній тверезий.

Натомість в крові потерпілого ОСОБА_7 виявлено 2,05 % етилового спирту.

14.10.2014 року ОСОБА_7 подав заяву про визнання його потерпілим, оскільки в ДТП 21.09.2014 року він отримав тілесні ушкодження.

Відповідно до висновку експерта № 948А від 27.10.2014 року в момент наїзду на лежачого на проїзній частині пішохода автомобіль «Subary Legasy», д/н НОМЕР_1 , перебував в технічно справному стані.

Згідно висновку експерта № 1155А від 15.12.2014 року водій автомобіля «Subary Legasy», д/н НОМЕР_1 , не мав технічної можливості попередити наїзд на пішохода шляхом застосування термінового гальмування в момент виникнення небезпеки для його руху.

Відповідно до висновку № 328/Д від 09.12.2014 09.01.2015 року потерпілий ОСОБА_7 отримав тяжкі, середньої тяжкості та легкі тілесні ушкодження, для визначення механізму травми необхідно призначити комплексну судово-медичну експертизу.

Проте, призначена постановами слідчого від 23.01.2015 року, 18.02.2015 року, 20.03.2018 року, 25.05.2018 року комплексна судова медико-автотехнічна експертиза проведена не була через повідомлення слідчого про залишення експертизи без виконання та у зв`язку з відсутністю реагування на клопотання експертів.

Постановою від 25.12.2014 року прокурора прокуратури Києво-Святошинського району Кивїської області ОСОБА_9 кримінальні провадження № 0002928 за ч. 1 ст. 286 КК України та № 0003787 від 04.12.2014 року за ч. 1 ст. 135 КК України були об`єднані в одне провадження з присвоєнням № 0002928. Після цього пошук органом досудового розслідування водія, який збив пішохода ОСОБА_10 , закінчився.

29.12.2019 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру за ч. 1 ст. 135 КК України.

Постановою від 27.01.2020 року прокурора Києво-Святошинської місцевої прокуратури ОСОБА_11 з кримінального провадження № 0002928 за ч. 1 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України в окреме провадження виділені матеріали, що стосуються кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, проте протягом більше ніж двох років після виділення матеріалів та загалом протяггом семи років з моменту ДТП, водій, який здійснив наїзд на ОСОБА_12 не встановлений, результати досудового розслідування виділених матеріалів за ч. 1 ст. 286 КК України (хоча потерпілий отримав тяжкі тілесні пошкодження, що давало підстави для досудового розслідування за ч. 2 ст. 286 КК України) невідомі.

Отже, лише з показань обвинуваченого ОСОБА_8 можна зробити висновок про те, що він, не виконавши вимоги пп. «а», «г», «д» п. 2.3 ПДР України, а саме, що відразу не зупинився після наїзду, не залишився на місці пригоди та відразу не викликав швидку медичну допомогу, чим завідомо залишив ОСОБА_12 , який перебував в небезпечному для життя стані і був позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, в небезпеці, можна зробити висновок, що ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 135 КК України.

Разом з тим, кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 135 КК України відноситься до нетяжких злочинів, строки давності притягнення до кримінальної відповідальності, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, становлять 3 (три) роки і в цьому кримінальному провадженні закінчились 21.09.2017 року за два роки до надходження обвинувального акту на розгляд до суду.

Тому, в будь-якому випадку дане кримінальне провадження проти ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 135 КК України підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Проте, оскільки обвинувачений ОСОБА_8 з клопотанням про закриття кримінального провадження не звертався, від підлягає звільненню від покарання за ч. 1 ст. 135 КК України на підставі ч. 5 ст. 74 КК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні, долю речових доказів суд не вирішує у зв`язку з відсутністю даних про результатии доудововго розслідування у кримінальному провадженні за ч. 1 ст. 286 КК України, цивільний позов не заявлявся.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 49, 74, 369, 373, 374, 376 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України, і призначити йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ч. 5 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання у зв`язку з закінченням строків давності, кримінальне провадження № 0002928 від 22.09.2014 року на цій підставі закрити.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави 989 (дев`ятсот вісімдесят дві) грн. 80 коп. процесуальних витрат.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя Мирослава ОМЕЛЬЧЕНКО