ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/687/22 Справа № 708/935/22 Категорія: ч. 1 ст. 115 КК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2022 року м. Черкаси Черкаський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю секретарки ОСОБА_5 ,

прокурорки ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси Черкаської обл. апеляцій-ну скаргу захисника ОСОБА_8 на ухвалу Чигиринського райсуду Черкаської обл. від 20.12.2022 р., якою задоволено клопотання прокурора та відносно

ОСОБА_9 , який народився

ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Чигирин Черкаської

обл., громадянина України, який має

вищу освіту, на момент вчинення інк-

кримінованого кримінального право-

порушення працював на посаді дізна-

вача СД Черкаського РУП ГУНП в

Черкаській обл., має на утриманні

двох неповнолітніх дітей ОСОБА_10 20.01.2015 р. та

ОСОБА_11 23.12.2019 р., одружений, рані-

ше не судимий, проживає

АДРЕСА_1 , зареєстрований

АДРЕСА_2 ,

продовжено строк тримання під вартою на 60 днів, до 17.02.2023 р. включно, без пра-ва внесення застави, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Чигиринського райсуду Черкаської обл. перебуває кримінальне прова-дження, внесене в ЄРДР за №0001083 від 13.06.2022 р., за обвинуваченням Фар-хутдінова у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115 та ч. 1 ст. 263 КК України.

Ухвалою Чигиринського райсуду Черкаської обл. від 8.11.2022 р. Фархутдінову обра-но запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 6.01.2023 р. вклю-чно, без права внесення застави.

В судовому засіданні прокурорка заявила клопотання про продовження строку трима-ння під вартою відносно обвинуваченого, яке було задоволено судом.

При прийняті рішення суд врахував ступінь тяжкості кримінального правопорушення, інкримінованого обвинуваченому, а саме що ОСОБА_12 в період воєнного стану на терито-рії України обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, який, відповідно до вимог ст. 12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких умисних злочинів та за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7до 15 років, наявність ризику переховування від суду, незаконного впливу на потерпілу, свідків в цьому кримінальному провадженні, можливості перешкоджання кри-мінальному провадженню, можливості знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального право-порушення, оскільки на час оголошення підозри він працював на посаді дізнавача СД Черка-ського РУП ГУНП в Черкаській обл.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу місцевого суду,

обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, оскільки, на його думку, Фархутдіно-ву обрано занадто суворий запобіжний захід. Зазначає, що судом не проведено аналізу всіх ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки до останнього цілком можливо бу-ло застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або особистого зобов`язання. Досудовим слідством ОСОБА_12 інкриміновано скоєння злочинів, передбачених ч. 1 ст. 115 та ч. 1 ст. 263 КК України, такі дії правоохоронних органів суперечать діючому КПК Ук-раїни, з процесуальних документів не зрозуміло обґрунтованість підозри у вчиненні злочи-нів. До клопотання прокурора не додано жодного суттєвого доказу, який би підтверджував пред`явлення обґрунтованої підозри. Вважає що висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального правопорушення та прокурором не доведено неможливість зас-тосування більш м`якого запобіжного заходу.

Заслухавши доповідь судді, захисника та обвинуваченого, які підтримали доводи апе-ляційної скарги та просили її задовольнити, прокурорку та ОСОБА_7 , які заперечували про-ти задоволення апеляційної скарги захисника та вважали, що ухвалу суду є законною і обґру-нтованою, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали, виділені з судового провад-ження, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.

Згідно ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правиль-ному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України.

Згідно ч. 2 ст. 392 КПК України ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягають апеляційному оскарженню в порядку, пере-дбаченому КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотан-ням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Згідно ч. 3 ст. 407 КПК України, постановляючи ухвалу за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вар-тою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судо-вого рішення по суті, апеляційний суд вирішує питання щодо запобіжного заходу в порядку, передбаченому Главою 18 Розділу II КПК України.

Ухвала суду про продовження строку тримання під вартою повинна відповідати вимо-гам ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. ст. 177, 178 та 183 КПК України.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26.07.2001 р. ЄСПЛ зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків перехо-вування або повторного вчинення злочинів.

Перевіркою наданих апеляційному суду матеріалів встановлено, що вказані вимоги місцевим судом виконані в повному обсязі.

Виходячи з наданих матеріалів кримінального провадження, є вірним висновок суду першої інстанції про те, що ризики, наведені прокурором, а саме те, що обвинувачений може переховуватись від суду, незаконного впливати на потерпілу та свідків в цьому кримінально-му провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню, знищити, сховати або спотво-рити будь-яку із речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, є дійсними та триваючими, на даний час не зменшились та виключають можливість зміни запобіжного заходу щодо нього на більш м`який.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_12 обвинувачуєть-ся в тому числі у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, яке відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, покарання за яке передба-чає позбавлення волі на строк від 7 до 15 років.

Як під час розгляду справи місцевим судом, так і під час апеляційного розгляду, не здобуто даних та не було надано і суду апеляційної інстанції, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_12 під вартою, а також не отримано відомостей щодо ін-ших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Місцевий суд перевірив можливість застосування відносно обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів та дійшов до правильного висновку про відсутність таких підстав. З вказаним висновком погоджується і суд апеляційної інстанції, а тому доводи апелянта в цій частині є безпідставними.

Обґрунтовуючи своє рішення щодо необхідності продовження строку запобіжного за-ходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого до двох місяців, суд першої ін-станції врахував ступінь тяжкості інкримінованого йому кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжкого злочину та за яке згідно санкції відповідної статті, передбачено покарання у виді позбавлення волі від 7 до 15 років. Суд врахував обізнаність обвинуваченого про суворість покарання, передбаченого санкцією статті за якою його притягують до відповідальності, та не виключив можливості того, що ОСОБА_12 зі зміною запобіжного заходу може переховуватися від суду. Крім то-го, суд врахував, що обвинувачений достовірно усвідомлює настання негативних для себе наслідків у виді можливого призначення йому покарання за кримінальне правопорушення, у вчиненні яких він обвинувачується.

Дані обставини у своїй сукупності на сьогоднішній день свідчать про те, що продов-жують існувати ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які були враховані при обран-ні запобіжного заходу, а саме: що обвинувачений може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілу, свідків в цьому кримінальному провадженні, перешкоджати криміна-льному провадженню, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи докумен-тів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення або вчинити інше кримінальне правопорушення.

Зазначені вище ризики наразі є реальними та триваючими, вони виключають можли-вість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинуваченого на більш м`який, альтернативний запобіжний захід не забезпечить виконання обвинуваченими покладених на нього процесуа-льних обов`язків.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що з процесуальних документів не зрозуміла обґрунтованість підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, до клопотання прокурора не додано жодного доказу, який би підтверджував пред`явлення обґрунтованої підозри, то апеляційний суд на даній стадії кримінального процесу позбавлений можливості перевіряти фактичні обставини справи та доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, тому що це належить до компетенції місцевого суду під час розгляду кримінального провадження по суті, тому доводи апелянта щодо недоведеності його вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення є передчасни-ми.

З огляду на викладене доводи обвинуваченого про недоведеність існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та відсутність підстав для продовження йому строку тримання під вартою, слід визнати необґрунтованими та такими, що суперечать матеріалам кримінального провадження.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень вимог КПК України, Конвен-ції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченому, які б були безу-мовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Підсумовуючи вищенаведене, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скар-га захисника задоволенню не підлягає, а ухвала суду першої інстанції про продовження стро-ку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є законною, обґрунтованою та відпові-дає вимогам ст. 370 КПК України.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418 та 419 КПК, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Ухвалу Чигиринського райсуду Черкаської обл. від 20.12.2022 р., якою відносно Фар-хутдінова ОСОБА_13 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді три-мання під вартою до двох місяців, строк дії ухвали до 17.02.2023 р. залишити без змін.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді