Справа №195/1635/22
Провадження № 1-кс/333/205/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2023 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , заявників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах особи, на майно якої накладено арешт ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про скасування арешту майна,

ВСТАНОВИВ:

16.01.2023 року адвокат ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , ОСОБА_5 звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з клопотанням про скасування арешту.

В обґрунтування клопотання зазначив, що в провадженні Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Мелітополь (з дислокацією у м. Запоріжжі) знаходиться кримінальне провадження № 0000084 від 04.05.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України. 31.08.2022 року старшим слідчим Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Мелітополь (з дислокацією у м. Запоріжжі) ОСОБА_7 , на підставі ухвали слідчого судді Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 05.09.2022 (справа № 195/1635/22), проведений обшук транспортного засобу марки «BMW», моделі «318і», д.н.з. НОМЕР_1 , який перебуває у користуванні ОСОБА_4 . В результаті проведення слідчої дії, яка оформлена протоколом обшуку від 31.08.2022, старшим слідчим ОСОБА_7 виявлено та вилучено майно. Ухвалою Томаківського районного суду Дніпропетровської області по справі № 195/1635/22 від 05.09.2022 (провадження № 1-кс/195/309/22) на зазначене вище майно накладено арешт. 14.11.2022 року ухвалою Дніпровського апеляційного суду у справі № 195/1635/22, ухвала Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 05.09.2022 року залишена без змін. Вважає, що у даному кримінальному провадженні є підстави для скасування арешту майна.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_6 просив задовольнити його доводи, з підстав зазначених в письмовому клопотанні та зазначив, що ані клопотання слідчого про арешт майна, ані оскаржувана ухвала суду про арешт майна не містять посилання на фактичний розмір шкоди, завданий кримінальним правопорушенням, що є обов`язковою умовою для кваліфікації протиправних дій за ч. 5 ст. 191 КК України. Вказує, що матеріали провадження не містять жодних посилань па встановлення наявності на вилучених грошових коштах будь-яких слідів, наявності будь-яких доказів на підтвердження того, що вилучені грошові кошти набуті кримінально протиправним шляхом або отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення, що давало б підстави стверджувати про відповідність таких грошей ознакам, передбаченим ст. 98 КІІК України. Зазначає, що прокурор не конкретизує, які саме сліди злочину зберегло на собі вилучене майно та наявність яких саме обставин, передбачених ст. 91 КІІК України, прокурор буде доказувати за допомогою цього майна.

Крім того зазначає , що 31 січня 2023 року , було розглянуто клопотання слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Запоріжжі) ТУ ДБР ОСОБА_3 про визначення порядку зберігання речових доказів, передачу арештованого майна в управління Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами у кримінальному провадженні №0000084 у задоволенні якого було відмовлено. В обґрунтування зазначеного клопотання слідчий зазначає, що всі слідчі дії з вилученими грошовими коштами проведено.

В судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 проти задоволення клопотання заперечував, повідомив, що наразі проводяться слідчі дій, а також перевіряється законність походження арештованих грошових коштів , а тому скасування арешту на речові докази буде перешкоджати подальшому досудовому слідству.

Заявники ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судовому засіданні просили клопотання про скасування арешту майна задовольнити та пояснили, що гроші, вказані у клопотанні, їм передала мати з окупованої території для обміну на долар, і саме в день обшуку ОСОБА_4 збирався їх обміняти, тому віз гроші в автомобілі.

Заслухавши пояснення адвоката, слідчого та заявників, дослідивши клопотання, додані до нього матеріали та матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку наступного висновку.

Згідно з положеннями ст.170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально- протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно з вимогами ст.ст.94, 132, 173 КПК повинен врахувати, зокрема, правову підставу для арешту майна, можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу), розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Згідно ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Матеріалами, кримінального провадження встановлено, що в провадженні ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополь (з дислокацією у м. Запоріжжі) знаходиться кримінальне провадження №0000084 від 04.05.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що начальник аварійно-рятувального загону спеціального призначення ГУ ДСНС в Запорізькій області ОСОБА_8 спільно з начальником групи водолазно-рятувальних робіт аварійно- рятувального загону спеціального призначення ГУ ДСНС в Запорізькій області ОСОБА_4 та іншими службовими особами аварійно- рятувального загону спеціального призначення ГУ ДСНС в Запорізькій області, шляхом зловживання службовим становищем, організували протиправну схему з привласнення та розтрати бюджетних коштів та майна аварійно-рятувального загону спеціального призначення ГУ ДСНС в Запорізькій області, в умовах воєнного стану.

Також в ході досудового розслідування встановлено, що працівники аварійно- рятувального загону спеціального призначення ГУ ДСНС в Запорізькій області за вказівкою начальника аварійно-рятувального загону спеціального призначення ГУ ДСНС в Запорізькій області ОСОБА_8 разом із ОСОБА_4 здійснюють привласнення паливно мастильних матеріалів з території аварійно-рятувального загону спеціального призначення ГУ ДСНС в Запорізькій області.

Крім того, встановлено, що фактично водіями транспортних засобів, які здійснюють вантажні перевезення, є працівники аварійно-рятувального загону спеціального призначення ГУ ДСНС в Запорізькій області, які здійснюють поїздки у робочий час, при цьому в табелі робочого часу вносять недостовірні дані про фактичне перебування на робочому місці. Працівники аварійно-рятувального загону спеціального призначення ГУ ДСНС в Запорізькій області фактично отримують грошові кошти за перевезення вантажів, в тому числі у готівковій формі. В кінці звітного періоду (місяця) працівники аварійно-рятувального загону спеціального призначення ГУ ДСНС в Запорізькій області отримують заробітну плату на карткові рахунки, без фактичного виконання службових обов`язків, тим самим присвоюють грошові кошти. Діяльність з перевезення вантажів координується ОСОБА_8 та ОСОБА_4

31 серпня 2022 року слідчими Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, на підставі ухвали слідчого судді Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 11 серпня 2022 року проведено обшук транспортного засобу марки «ВМW», моделі «318і», д.н.з. НОМЕР_1 , який перебуває у користуванні ОСОБА_4 , під час якого вилучено: блокнот формату А-5 в обкладинці чорного кольору з чорновими записами рукописними; фрагменти трьох аркушів паперу з рукописними записами; грошові кошти в сумі 204 500,00 грн. купюрами номіналом 200 грн. у кількості 500 штук, номіналом 500 грн. у кількості 209 штук, які відповідно до наявної в матеріалах кримінального провадження інформації належать ОСОБА_4 .

Відповідно до постанови слідчого другого СВ (з дислокацією у м. Запоріжжі) ТУ ДЕР, розташованого у м. Мелітополі від 31 серпня 2022 року - вказані вище речі, документи та грошові кошти було визнано речовими доказами в кримінальному провадженні №0000084 від 04 травня 2022 року.

Слідчий суддя вважає, що вказані речі, документи та грошові кошти відповідають критеріям ст.98 КПК України та є матеріальними об`єктами, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також тільки заборона користування та розпорядження вказаним майном може запобігти його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати; знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Враховуючи те, що вказані речі, документи га грошові кошти визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, та в матеріалах кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав вважати, що вказані речі, документи та грошові кошти може бути використано як доказ фактів та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, може містити відомості про обставини вчинення цього кримінального правопорушення, тобто має суттєве значення при розслідуванні кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що арешт на зазначене в клопотанні майно накладено обґрунтовано.

Доводи адвоката ОСОБА_6 про те, що прокурор не падав достатніх і належних доказів щодо причетності ОСОБА_4 до інкримінованого кримінального правопорушення, не можуть бути підставою для скасування арешту, оскільки на даній стадії процесу слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі наперед вирішувати питання про фактичні обставини кримінального правопорушення, його кваліфікацію, доведеність чи недоведеність винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, давати оцінку доказам щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що їх сукупність, відповідно до вимог ст.170 КПК України, є достатньою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Доводи адвоката ОСОБА_6 про порушення територіальної підсудності під час розгляду клопотання, не може бути розглянуто слідчим суддею, оскільки як слідує з матеріалів справи, це було однією з підстав доводів апеляційної скарги заявника, яку було розглянуто Дніпровським апеляційним судом 14.11.2022 року, та не встановлено порушення територіальної підсудності при розгляді клопотання про накладання арешту Томаківським районним судом Дніпропетровської області.

Крім того суд вважає, що 31 січня 2023 року , було розглянуто клопотання слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Запоріжжі) ТУ ДБР ОСОБА_3 про визначення порядку зберігання речових доказів, передачу арештованого майна в управління Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами у кримінальному провадженні №0000084 у задоволенні якого було відмовлено. В обґрунтування зазначено, що речові докази, щодо яких порушено питання про передачу в управління АРМА, є готівковими грошовими коштами, які могли зберегти на собі сліди кримінального правопорушення, мають індивідуальні ознаки, такі як серія, номер. У випадку передачі цих грошових коштів Національному агентству вони будуть розміщені на депозитних рахунках Національного агентства у відповідній валюті або банківському металі, відкритих у державних банках. Тобто, фізичне зберігання цих речових доказів буде втрачене, і вони будуть зберігатися лише у безготівковій формі, що унеможливить огляд речових доказів у випадках, встановлених законом. Тому, з огляду на форму вилучених грошових коштів, відсутність повідомленої підозри, передача їх в управління в порядку та на підставах, визначених Законом, зашкодить вказаному кримінальному провадженню.

Доцільність накладення арешту обґрунтовано тим, що з огляду на те, що вилучене майно є доказом у даному кримінальному провадженні, і може бути використане для встановлення обставин у кримінальному провадженні, зокрема з метою їх збереження та для подальшого проведення слідчих дій, призначення судових експертиз з урахуванням наявності ризиків приховування чи зміни властивостей транспортного засобу.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Доводи адвоката ОСОБА_6 про те, що прокурор не надав достатніх і належних доказів щодо причетності ОСОБА_4 до інкримінованого кримінального правопорушення, а також не спростував законність походження вилучених грошових коштів, які є власністю подружжя, а не лише ОСОБА_4 не можуть бути підставою для скасування арешту, оскільки на даній стадії процесу слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі наперед вирішувати питання про фактичні обставини кримінального правопорушення, його кваліфікацію, доведеність чи недоведеність винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, давати оцінку доказам щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що їх сукупність, відповідно до вимог ст.170 КПК України, є достатньою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Таким чином суд вважає, що заявником не доведено, що наразі відсутня потреба у застосуванні арешту, а також що арештоване майно, не має доказового значення для розгляду справи , а арешт накладено необґрунтовано.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 7, 9, 170-174 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах особи, на майно якої накладено арешт ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про скасування арешту майна, відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її проголошення безпосередньо до Запорізького апеляційного суду. У разі якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Повний текст ухвали складений 17 лютого 2023 року.

Слідчий суддя

Комунарського районного суду

м. Запоріжжя ОСОБА_1