Справа № 524/4379/20
Провадження № 1-кп/524/63/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2023 року Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області у складі: головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

представника потерпілої ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м.Кременчука Полтавської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000043 від 13.02.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчука Полтавської області , українця, громадянина України,з середньо- спеціальною освітою, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, працюючого слюсарем-сантехніком об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Оселя-51», військовозобов`язаного, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

12.02.2020 року о 20 год. 21 хв., в темний час доби, ясну погоду без опадів, при ввімкненому зовнішньому міському електроосвітленні, по вологому асфальтобетонному покриттю проспекта Свободи м.Кременчука Полтавської області, яка має по три смуги руху в кожному напрямку, зі сторони пров. Героїв Бресту в напрямку вул. Вадима Пугачова м. Кременчука, керуючи автомобілем Аudi А6, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався водій ОСОБА_5 .

В цей саме час, попереду автомобіля Аudi А6, в районі перехрестя проспекту Свободи та вулиці Маяковського м. Кременчука, на нерегульований пішохідний перехід через просп.Свободи, який визначений дорожньою розміткою 1.14.1 «Зебра» та дорожнім знаком 5.35.1 «Пішохідний перехід», вийшов пішохід ОСОБА_8 , який почав перетинати дорогу по пішохідному переходу зліва направо відносно напрямку руху автомобіля.

Рухаючись у вказаному напрямку, в заданій дорожній обстановці, при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу через просп.Свободи, поблизу буд. 60/1 м. Кременчука, водій ОСОБА_5 , рухаючись з перевищенням дозволеної швидкості руху в межах населеного пункту, не надав переваги в русі пішоходу ОСОБА_8 , який рухався по пішохідному переходу, маючи можливість своєчасно виявити пішохода, не вжив заходів до зменшення швидкості та своєчасного екстреного гальмування автомобіля перед пішохідним переходом, тим самим порушив вимоги п.п. 12.3., 12.4., 18.1. «Правил дорожнього руху України», де відповідно вказано:

п. 12.3 У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди;

п. 12.4. «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км./год.»;

п. 18.1.» Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека,»

виїхав на пішохідний перехід та в межах середньої смуги руху, передньою крайньою правою частиною керованого ним автомобіля АudiА6 допустив наїзд у праву бокову частину тіла пішохода ОСОБА_8 .

В результаті наїзду потерпілий ОСОБА_8 отримав тяжкі тілесні ушкодження, що спричинили його смерть на місці дорожньо- транспортної пригоди.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 136 від 13.03.2020 року при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_8 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: політравми,розтрощення голови: багатоскалкового перелому кісток основи черепа в ділянці середньої черепної ямки справа з утворенням кісткових фрагментів, багатоскалкового перелому правої скроневої та тім`яної кісток з утворенням кісткових фрагментів; лінійного перелому, який бере свій початок від кісткових фрагментів правої скроневої кістки, далі спускається донизу, переходить на праву потиличну кістку, ліву потиличну кістку, переходить в середньо-черепну ямку зліва де і закінчується; кровопідпливних м`яких покровів голови в тім`яній ділянці справа; тверда мозкова оболонка розірвана в скронево-тім`яно-потиличній ділянці справа; крововиливів під м`які мозкові оболонки в лобній ділянці справа і зліва, потиличній ділянці зліва, скронево-тім`яній ділянці справа; крововиливів під м`які мозкові оболонки обох півкуль мозочка; розм`якшення тканини головного мозку в лобній ділянці справа з крововиливами в товщі; закритої травми грудної клітини: переломів ребер справа: 1-2-3-4-5-го по середньо-підпахвовій лінії з крововиливами в оточуючі м`які тканини, 2-го; 5-6-7-8-9-го по передньо-підпахвовій лінії; перелому тіла правої ключиці, з крововиливом в оточуючі м`які тканини; кровопідпливних м`яких тканин грудної клітини справа; в правій плевральній порожнині 550,0 мл. темної, рідкої крові; крововиливу в ділянці кореня лівої легені; розривів нижньої долі правої легені; - закритої тупої травми живота та позаочеревинного простору: в черевній порожнині 170,0 мл., темної рідкої крові; розривів по діафрагмальній поверхні правої і лівої долі печінки; крововиливу в товщу тканини правого наднирника; крововиливу в жирову клітковину правої нирки; переломів правої ліктьової та правої променевої кісток; перелому голівки правої стегнової кістки; перелому лівої малогомілкової кістки в нижній третині з утворенням кісткового фрагменту, з крововиливами в оточуючі м`які тканини; перелому лівої великогомілкової кістки в нижній третині з крововиливом в оточуючі м`які тканини; забійних ран в тім`яній і скроневій ділянці голови справа, паховій ділянці зліва; саден в лобній ділянці голови справа, передній поверхні правого плеча, передньо-зовнішній поверхні правого передпліччя, зовнішній поверхні правого колінного суглобу, внутрішній поверхні лівої гомілки, тильній поверхні лівої кисті, у основи 2-го пальця, лівій боковій поверхні живота, зовнішній поверхні лівого стегна, тильній поверхні лівої стопи; синців на верхній повіці правого ока, передній поверхні правого колінного суглобу, внутрішній поверхні лівої гомілки; внутрішній поверхні лівого гомілково-ступеневого суглобу; зовнішній поверхні правого гомілково-ступеневого суглобу.

Всі вищевказані тілесні ушкодження утворились незадовго до настання смерті, від дії тупих твердих предметів, під час дорожньо-транспортної пригоди та перебувають в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті і за ступенем тяжкості відносно живої людини, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть.

Причиною смерті потерпілого ОСОБА_8 є розтрощення голови, яке ускладнилося крововиливами під оболонки та в речовину головного мозку.

Відповідно до висновку комплексної судової транспортно - трасологічної, автотехнічної експертизи, експертизи відео-звукозапису та фототехнічної експертизи № 15715/15716/16914/40027-40030/40211-40214 від 19.12.2022 року водій автомобіля Аudi А6, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_5 , мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода ОСОБА_8 , шляхом виконання вимог п.п. 12.3, 12.4. та 18.1. «Правил дорожнього руху України» для чого у нього не було будь - яких перешкод технічного характеру .

В даній дорожній обстановці, в діях водія автомобіля Аudi А6, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_5 , « вбачаються не відповідності з вимогами п.п.12.3 та 18.1 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходилися в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав частково і пояснив , що 12.02.2020 року приблизно о 20 годині 20 хвилин він рухався по проспекту Свободи м.Кременчука на автомобілі Аudi А6, реєстраційний номер НОМЕР_1 , зі швидкістю приблизно 50 км/год, тому пунктів 12.3 та 12.4 Правил дорожнього руху він не порушував. Він рухався в темну пору доби, проїзна частина була волога. Проїжджаючи поблизу будинку АДРЕСА_3, поза межами нерегульованого пішохідного переходу, правою частиною свого автомобіля допустив наїзд на пішохода, який раптово вибіг на проїзну частину, рухаючись навскіс. Коли він наближався до нерегульованого пішохідного переходу будь-кого з пішоходів на пішоходному переході не було. Швидкість руху транспортного засобу під його керуванням була максимально допустима на даній ділянці руху, приблизно 50 кілометрів на годину. Після зіткнення з пішоходом він застосував гальмування, зупинився та увімкнув аварійну світлову сигналізацію. Підійшовши до потерпілого, він побачив, що він був одягнений в одяг темного кольору, без світлоповертаючих елементів. В подальшому була викликана швидка медична допомога та поліція. Автомобіль марки «Ауді», який належить його дружині, був направлений на штраф майданчик, а його було направлено до наркодиспансеру. Згідно довідки лікаря-нарколога в стані сп`яніння він не перебував. В подальшому на стадії досудового розслідування він дізнався, що пішохід був в стані сильного алкогольного сп`яніння, вважає що причиною та підставою дорожньо-транспортної пригоди слугувало те, що пішохід раптово вибіг на проїзну частину, при цьому не впевнившись у відсутності небезпеки через те, що перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння, а також через те, що пішохід був одягнений в темний одяг без будь-яких світлоповертаючих елементів, тому він як водій не мав можливості уникнути наїзду на пішохода. Він шкодує з приводу того, що сталося. Неодноразово він вибачався перед потерпілою , приїжджав до родичів загиблого, пропонував кошти на поховання.Також він неодноразово направляв кошти поштовим переказом на адресу потерпілої у розмірі 10 000 грн. Вважає, що дії пішохода перебували в прямому причинно-наслідковому зв`язку з причиною дорожньо-транспортної пригоди. Згідно п.1.10 ПДР України, пішохід є особою, яка бере участь у дорожньому русі і в темну пору доби пішоходи повинні використовувати світлоповертальні елементи. Згідно п.4.14 ПДР України пішоходу забороняється виходити на проїзну частину не упевнившись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху. Він розкаюється за свої необережні дії, вину визнає частково, вважає, що в діях пішохода ОСОБА_8 також наявні порушення вимог Правил дорожнього руху. Він визнає тільки те , що порушив п.18.1 ПДР України . Він позитивно характеризується, офіційно працевлаштований, є батьком двох неповнолітніх дітей, одружений та є єдиним годувальником у сім`ї, тому просить суд призначити йому покарання в межах санкції , з іспитовим строком. Просить суд не позбавляти його права керування транспортним засобом, так як автомобіль є для нього та його сім`ї джерелом доходів. Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 визнає частково, а саме в частині стягнення матеріальної шкоди позов визнає повністю, в частині відшкодування моральної шкоди він позов не визнає, так як в позові не враховано потерпілою порушення вимог ПДР України пішоходом ОСОБА_8 і він не погоджується із розміром моральної шкоди, вважає , що він повинен бути меншим. Автомобіль «Ауді», яким він керував, після дорожньо-транспортної пригоди мав пошкодження лобового скла, воно було розбите, правої фари та капоту. Автомобіль стояв на відстані 3-4 метрів від тіла загиблого. Після удару він змінював положення його транспортного засобу, так він загальмував, розгубився та переїхав в бік тротуару по напрямку його руху. Зіткнення відбулося на крайній лівій смузі для руху дороги, яка має три смуги для руху транспортних засобів. Проїзна частина у місці зіткнення була освітлена погано, вуличне освітлення горіло частково, пішохідний перехід не був освітлений. Наближаючись до пішохідного переходу він не бачив пішохода ОСОБА_8 , оглядовість підходів до пішохідного переходу обмежена кущами. ОСОБА_8 переходив проїзну частину зліва направо відносно напрямку його руху. Пішохід перетинав проїзну частину з великою швидкістю, він з`явився раптово, через що він побачив пішохода за декілька, можливо за два метри до пішохідного переходу. Просить його суворо не карати.

Крім часткового визнання обвинуваченим ОСОБА_5 своєї вини у скоєному кримінальному правопорушенні , його вина підтверджується дослідженими судом доказами, а саме:

- показаннями потерпілої ОСОБА_6 , яка у судовому засіданні пояснила, що 12.02.2020 року її брат ОСОБА_8 був у мами в селі Василівка Козельщинського району, так як у їх батька були помини. ОСОБА_8 того дня вживав спиртні напої. Ввечері мати провела його на автобус до м.Кременчука, він пообіцяв повернутися до неї для того, щоб допомогти по господарству. ОСОБА_8 приїхав до міста, залишив вдома сумку та повідомив матері, що піде придбати цигарки та повернеться додому, так як наступного дня йому необхідно було виходити на роботу. Згодом їй зателефонував її син та повідомив, що ОСОБА_8 не відповідає на телефонні дзвінки. Вона також почала дзвонити брату, але останній на дзвінки не відповідав. Згодом їй син надіслав фотокартку та повідомив, що на ній зображено ОСОБА_8 , якого збив автомобіль. Син їй повідомив, що цю фотокартку виклали в мережі Інтернет та він дзвонив бабусі і дізнався, у що саме був одягнений ОСОБА_8 , після чого запропонував їй підійти до місця події та переконатися в особі загиблого. Вона з чоловіком приїхала на місце події приблизно о 20 год. 40 хв. -21 год. 00 хв. та побачила свого брата ОСОБА_8 , який був мертвий та лежав на асфальті. Труп ОСОБА_8 вона на місці події бачила приблизно з відстані 0,5 метрів , на ньому був одягнений светр, підштаники синього кольору, джинси синього кольору, шкарпетки та туфлі або кросівки, курточка темного кольору. Верхній одяг був зірваний та піднятий до голови, а брюки з підштаниками були спущені донизу. ОСОБА_8 лежав вздовж бордюрного каменю . Під час подій її брат перебував у стані алкогольного сп`яніння, але переходив дорогу він по пішохідному переходу, він при житті ніколи не порушував Правила дорожнього руху України і дорогу переходив тільки в дозволеному місці. Вона повідомила матері про смерть її брата , від чого остання втратила свідомість. Цивільний позов про стягнення матеріальної та відшкодування моральної шкоди , який вона пред`явила до обвинуваченого ОСОБА_5 підтримує у повному обсязі , просить суд його задовольнити. Нею були витрачені кошти на поховання брата у сумі 19280,18 гривень. Моральну шкоду вона оцінює у розмірі 500 000 гривень. Моральна шкода виявилась у тому, що ОСОБА_8 є її єдиним молодшим братом, рідною людиною, вона виховувала його в дитинстві, він допомагав їй по господарству і він загинув у молодому віці, з цього приводу вона відчуває моральні страждання, дуже хвилюється, що єдиного брата не стало, що він так і не встиг одружитись та створити сім`ю.Вважає , що обвинувачений у скоєному кримінальному правопорушенні не розкаявся , а попросив у неї вибачення в судовому засідання під тиском адвоката , якщо б адвокат не сказав ОСОБА_5 попросити вибачення він би цього сам ніколи, вважає вона, не зробив. Просить суд призначити покарання обвинуваченому ОСОБА_5 в межах санкції статті, наполягає на призначенні суворого покарання, з позбавленням права керування транспортними засобами обвинуваченого ОСОБА_5 . Їй неодноразово надходили поштові перекази грошових коштів від ОСОБА_5 у сумі 10000 гривень, але вона їх не отримувала, так як вона не знала, що це за кошти, та у відшкодування чого вони їй направлені. Обвинувачений ОСОБА_5 один раз приїжджав до неї і мами загиблого ОСОБА_8 , але вибачення не просив , за нього вибачення просила його дружина .

- показаннями представника потерпілої - адвоката ОСОБА_7 , який в судовому засіданні пояснив, що 12.02.2020 року приблизно о 20 год. 20 хв. на проспекті Свободи у м.Кременчуці мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю водія ОСОБА_5 та пішохода ОСОБА_8 , якого було смертельно травмовано. З ним було укладено ОСОБА_6 договір на представництво її інтересів , як потерпілої ,у кримінальному провадженні. Після закінчення досудового розслідування він мав можливість ознайомитися із матеріалами кримінального провадження, у тому числі із матеріалами експертизи, із якої йому стало відомо що 12.02.2020 року ОСОБА_8 переходив дорогу на нерегульованому пішохідному переході по проспекту Свободи м.Кременчука, в темну пору доби, були зафіксовані опади, асфальтне покриття було мокре. В місце зіткнення було освітлення, також встановлений знак «Пішохідний перехід» та нанесена розмітка. Вважає, що ОСОБА_8 переходив дорогу у визначеному місці, під колеса не кидався. Водій ОСОБА_5 не зважав на дорожнє покриття та на наявність пішохідного переходу з інтенсивним рухом, не вибрав допустиму швидкість і саме це призвело до того, що він не зреагував на появу на пішохідному переході пішохода ОСОБА_8 та спричинив йому смертельну травму, від якої останній загинув на місці. Повністю підтримує позицію потерпілої ОСОБА_6 та підтримує цивільний позов. На місце дорожньо-транспортної пригоди він не виїжджав, очевидцем пригоди він не був. Вважає, що спосіб відшкодування завданої майнової шкоди обвинуваченим ОСОБА_5 є некоректним, так як потерпіла не знала призначення поштового переказу в розмірі 10 000 грн.

- показаннями свідка ОСОБА_9 , яка у судовому засіданні пояснила, що вона точну дату та час не пам`ятає, у 2020 році приблизно після 20 години їхала з роботи додому на таксі, перебуваючи на задньому місці з пасажирської сторони та дивилася у телефон і почула як закричав водій таксі. Вони рухалися у середній смузі для руху. Від його крику вона підняла голову та побачила як падає взуття. Водій таксі зупинився та повідомив їй, що когось збили, вона повернулась назад та побачила, що поблизу правого боку проїзної частини дороги в напрямку руху автомобілів лежить чоловік та стоїть автомобіль. Разом з водієм вони вийшли з автомобіля, підійшли до чоловіка, також підійшов чоловік, який збив пішохода. Вона почала телефонувати до швидкої медичної допомоги, але не додзвонилася, після чого подзвонила в поліцію та повідомила, що збили людину. Водій не поїхав з місця події, а очікував на прибуття працівників поліції. Вони очікували прибуття швидкої медичної допомоги, та в цей час водій таксі запропонував відвезти її додому, а сам як їй відомо повернувся на місце події. Вона знаходилась на місці події 10 чи 15 хвилин, але за цей час ні поліція, ні швидка медична допомога не приїхали. Повертаючись в автомобіль таксі, вона бачила кров біля голови збитого пішохода, але до нього не підходила, так як не розуміла, чи живий він, чи мертвий. Згодом водій таксі зателефонував їй та повідомив, що пішохода забрала швидка медична допомога. Погода була суха,вона не пам`ятає шов дощ чи ні , проїзна частина освітлювалася погано, але міське освітлення було увімкнено. Дорожньо-транспортна пригода сталася на нерегульованому пішохідному переході. Пішохід лежав на відстані 3-4 метри від пішохідного переходу. На автомобіль, який збив пішохода вона уваги не звернула, марку не пам`ятає за плином часу, але пам`ятає що автомобіль був темного кольору. Безпосередньо момент пригоди вона не бачила. До потерпілого вона підходила на відстані приблизно 1 метр, бачила, що він був одягнутий у темні джинси, закрите взуття, інші предмети одягу вона не пам`ятає. Чи були наявні світлоповертальні елементи одягу у пішохода вона не пам`ятає. Водій, який був учасником ДТП - це ОСОБА_5 . Потерпілий був без свідомості. Напрямок руху пішохода вона не пам`ятає. Вважає, що водій, який збив пішохода, рухався з великою швидкістю, більше 50 км/год. . Водій таксі рухався зі швидкістю приблизно 60 кілометрів на годину, а обвинувачений ще із більшою швидкістю.

- показаннями свідка ОСОБА_10 , який в судовому засіданні пояснив, що 12.02. 2020 року, у вечірній час доби, він віз пасажира по проспекту Свободи м.Кременчука та розпочав рух біля палацу культури «КРАЗ » із середньої смуги для руху, де був розташований світлофор. Він рухався зі швидкістю приблизно 50-60 кілометрів на годину. В цей час автомобіль марки «Ауді`чорного кольору,який рухався зі швидкістю приблизно 80 км/год випередив його по правій смузі ,перед нерегульованим пішохідним переходом, після чого він побачив, як чоловік , пішохід, відлетів від автомобіля марки «Ауді» та впав за межами перехрестя. Він не бачив як виходив пішохід на проїзну частину. Він під`їхав ззаду до автомобіля «Ауді», для того, щоб запам`ятати номер, в цей час водій цього автомобіля увімкнув аварійну сигналізацію та вийшов з автомобіля. Ознак сп`яніння водій автомобіля марки "Ауді" не мав, поводив себе адекватно. Потім його пасажир - дівчина - викликала швидку медичну допомогу. Медичну допомогу потерпілому він не надавав, вважав, що він вже мертвий, так як мав серйозну травму голови та не подавав ознак життя. Асфальтне покриття на той час було вологе, міське освітлення працювало, але недостатньо освітлювало вулицю .Чи подавав водій автомобіля «Ауді» сигнали та гальмував до наїзду на пішохода він не пам`ятає. Зіткнення відбулося у середній смузі для руху. В місці зіткнення наявний знак «Пішохідний перехід». В якому одязі був збитий автомобілем пішохід він не пам`ятає. До збитого автомобілем пішохода близько він не підходив, тому запаху алкоголю від нього не чув. Він знаходився на місці події приблизно 5 хвилин, після чого повіз пасажира додому, а потім повернувся знову на місце події.

- показаннями експерта ОСОБА_11 , який у судовому засіданні пояснив, що він проводив по справі судово - авто технічну експертизу №140 від 04.03.2020 року, висновок якої підтримує у повному обсязі. Згідно ПДР України пішохід є учасником дорожнього руху, на якого покладено обов`язки, передбачені Розділом 4 ПДР України. Чи вбачаються в діях пішохода ОСОБА_8 порушення вимог Правил дорожнього руху України він при постановленні експертного висновку не вирішував, так як це не потребує застосування спеціальних технічних знань. Оцінку діям пішохода може надати суд. Питання щодо дій пішохода з технічної точки зору не вирішується взагалі. Він не досліджував відеозапис події, долучений до матеріалів справи, так як він не має допуску до дослідження відеозаписів. Для вирішення питань експертним шляхом йому надавалися для ознайомлення матеріали кримінального провадження на 64 аркушах, які були прошиті та не пронумеровані. При складенні експертного висновку, він ознайомлювався з протоколом огляду місця події. Одяг пішохода для проведення експертизи йому не надавався, він його не досліджував.

Крім того вина обвинуваченого ОСОБА_5 у скоєному кримінальному правопорушенні підтверджується матеріалами кримінального провадження, дослідженого у судовому засіданні, а саме:

-протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 12.02.2020 року із якого вбачається, що місце дорожньо-транспортної пригоди знаходиться за адресою: Полтавська область, м.Кременчук, проспект Свободи, поблизу буд. 60/1. Дорожнє покриття асфальтно-бетонне, зволожене чисте, загальною шириною 11,95 м., дорожні знаки 5.35.1, «пішохідний перехід». На транспортному засобі «AUDI A6» реєстраційний номер НОМЕР_1 виявлено наступні деформації: пошкоджена права передня блок-фара, права частина переднього бамперу, права частина капоту, права частина лобового скла. Механічні пошкодження починаються на крайній правій габаритній точці, довжиною 0,35 м.(а.с. 93-108 т.№1).

-протоколом огляду та перегляду відеозапису від 14.02.2020 року із якого вбачається, що при перегляді на компакт -диску бежевого кольору з надписом «Verbatium» DVD-R 4,7 Gb із серійним номером МАР628ХВ 15130758 відео файлу «IP Сamera12_reg02_reg_02_1949_2457_141393» камера відеоспостереження встановлена на електроопорі поблизу зупинки громадського транспорту «Палац культури КРАЗ» в м.Кременчуці. На 01 хв. 40 сек. (час на записі 02.12.2020 Wed 20:21:28) з`являються два автомобілі, які рухаються в попутному напрямку. Один з автомобілів світлого кольору, рухається в середній смузі руху. Інший автомобіль, темного кольору, рухається в межах правої крайньої смуги руху, після чого здійснюється випередження автомобіля, який рухається в середній смузі руху та продовжує рухатись в середній смузі руху. Автомобіль темного кольору, рухається з більшою швидкістю, ніж автомобіль світлого кольору. Встановити позначення швидкості руху автомобіля не представляється за можливе. Як видно з відеозапису, на автомобілях горять задні габаритні ліхтарі, що свідчать про увімкнене освітлення на автомобілях. В правому верхньому кутку відеозапису, в об`єктиві камери відеоспостереження, перед виходом на проїзну частину, з`являється силует пішохода, який попередньо рухається. Силует пішохода, перед видимим краєм дорожнього покриття в подальшому зупиняється. Окрім того в районі місця по напрямку подальшого руху пішохода, на проїзній частині можливо виявити білі горизонтальні лінії (розмітка нерегульованого пішохідного переходу 1.14.1 «зебра»). Із вказаного відеозапису можливо зробити висновок, що пішохід перед виходом на проїзну частину зупинився та знаходився в нерухомому стані. В подальшому, на часі запису 0:01:41.720 (час запису 01 хв. 41 сек.), пішохід розпочинає рух, рухаючись при цьому з права на ліво по напрямку руху транспорту та перетинає умовний край проїзної частини. Також в цей момент, автомобіль темного кольору, наближається до пішохода, що перетинає проїзну частину дороги. Тобто, дане позначення на відеозаписі, можливо характеризувати як момент виходу на проїзну частину дороги. Автомобіль темного кольору (як встановлено в ході досудового розслідування, даним автомобілем є автомобіль AUDI A6, реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5 ), в межах видимих на відеозаписі білих горизонтальних ліній (розмітки нерегульованого пішохідного переходу), навпроти місця, де пішохід вийшов на проїзну частину, рухаючись з права на ліво, пішохід зникає за габаритною шириною автомобіля та з об`єктиву камери відеозапису, що свідчить про подальший наїзд на даного пішохода. Під час руху пішохода з моменту виходу на проїзну частину (0:01:41.720 (на часі запису 01 хв. 41 сек.) до моменту наїзду (0:01:45.200 (на часі запису 01 хв. 45 сек.), відповідно до відеозапису та зупинених фіксованих фрагментах, становить: 01 хв. 45.2 сек. - 01 хв. 41.7 сек. = 3,5 сек., що є загальним часом руху пішохода по проїзній частині та видимості пішохода в полі зору об`єктиву камери відеоспостереження. Після наїзду, на автомобілі, що допускає наїзд, загоряються задні стоп-фари, що свідчить про початок гальмування автомобіля (час на записі 0:01:45.240). В подальшому на відеозаписі (час 0:01:46.240) встановлено, що в повітрі над автомобілем здіймається вгору пішохід, на якого відбувся наїзд, пішохід опускається та падає на асфальт, після наїзду на нього автомобіля (а.с.113-121 т.1);

-протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 10.04.2020 року, з якого вбачається, що слідчий відділу розслідування злочинів скоєних у сфері транспорту слідчого управління ГУ НП в Полтавській області, капітан поліції ОСОБА_12 по кримінальному провадженню № 0000043 від 13.02.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України, у період часу з 14 год. 20 хв. до 14 год. 38 хв., в приміщенні ПП «Зеус-Нет», м.Кременчук, пр.Лесі Українки, б. 78-б, в присутності ОСОБА_13 , за участю понятих: ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , на підставі ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтави від 13.03.2020 року про тимчасовий доступ до речей, а саме: системного блоку камери відеоспостереження інтернет-провайдеру ПП «Зеус-нет», яка встановлена поблизу зупинки громадського транспорту «Палац культури КРАЗ», йому надано представником ПП «Зеус-нет» за вих. № 12 від 13.02.2020 року компакт диск з відеозаписом, серійний номер МАР628ХВ 15130758, з надписом «Verbatim DVD-R 4,7 Gb», на якому знаходиться відеозапис з камер відеоспостереження (а.с. 126 т.1);

-карткою виїзду швидкої медичної допомоги № 033344/86 від 12.02.2020 року, із якої вбачається, що по прибуттю на місце ДТП швидкої допомоги, за адресою: АДРЕСА_3 , на проїздній частині виявлено тіло чоловічої статі, лежачого на лівому боці, без свідомості, ознак дихання та сердцебиття. Зі слів водія транспортного засобу, з яким сталося зіткнення, він не встиг загальмувати, як невідомий вибіг на проїзну частину.(а.с.136 т.1);

-висновком експерта № 136 від 13.02.2020 року, із якого вбачається, що на підставі проведеної судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_8 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: політравм, розтрощення голови: багатоскалкового перелому кісток основи черепа в ділянці середньої черепної ямки справа з утворенням кісткових фрагментів, багатоскалкового перелому правої скроневої та тім`яної кісток з утворенням кісткових фрагментів; лінійного перелому, який бере свій початок від кісткових фрагментів правої скроневої кістки, далі спускається донизу, переходить на праву потиличну кістку, ліву потиличну кістку переходить в середньо-черепну ямку зліва де і закінчується; кровопідпливних м`яких покровів голови в тім`яній ділянці справа; тверда мозкова оболонка розірвана в скронево-тім`яно- потиличній ділянці справа; крововиливів під м`які мозкові оболонки в лобній ділянці справа і зліва, потиличній ділянці зліва, скронево-тім`яній ділянці справа; крововиливів під м`які мозкові оболонки обох півкуль мозочка; розм`якшення тканини головного мозку в лобній ділянці справа з крововиливами в товщі. Закритої травми грудної клітини: переломів ребер справа: 1-2-3-4-5-го по середньо-підпаховій лінії з крововиливами в оточуючі м`які тканини, 2-го, 5-6-7-8-9-го по передньо-підпаховій лінії; перелому тіла правої ключиці, з крововиливом в оточуючі м`які тканини; кровопідпливних м`яких тканин грудної клітини справа; в правій плевральній порожнині 550,0 мл. темної, рідкої крові; крововиливу в ділянці кореня лівої легені; розривів нижньої долі правої легені. Закритої тупої травми живота та позачеревного простору: в черевній порожнині 170,0 мл., темної рідкої крові; розривів по діафрагмальній поверхні правої і лівої долі печінки; крововиливу в товщу тканини правого наднирника; крововиливу в жирову клітковину правої нирки. Переломів правої ліктьової та правої променевої кісток; перелому голівки правої стегнової кістки; перелому лівої малогомілкової кістки в нижній третині з утворенням кісткового фрагменту, з крововиливами в оточуючі м`які тканини; перелому лівої великогомілкової кістки в нижній третині з крововиливом в оточуючі м`які тканини. Забійних ран в тім`яній і скроневій ділянці голови справа, паховій ділянці зліва. Саден в лобній ділянці голови справа, передній поверхні правого плеча, передньо-зовнішній поверхні правого предпліччя, зовнішній поверхні правого колінного суглобу, внутрішній поверхні лівої гомілки, тильній поверхні лівої кисті, у основи 2-го пальця, лівій боковій поверхні живота, зовнішній поверхні лівого стегна, тильній поверхні лівої стопи. Синців на верхній повіці правого ока, передній поверхні правого колінного суглобу, внутрішній поверхні лівої гомілки, внутрішній поверхні лівого гомілково-ступневого суглобу, зовнішній поверхні правого гомілково-ступневого суглобу. Всі вищевказані тілесні ушкодження утворились незадовго до настання смерті, від дії тупих твердих предметів, під час дорожньо-транспортної пригоди та перебувають в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті і за ступенем тяжкості відносно живої людини, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть. Причиною смерті потерпілого ОСОБА_8 є розтрощення голови, яке ускладнилося крововиливами під оболонки та в речовину головного мозку (а.с. 137-140 т.1).

-висновком експерта № 60-МК від 19.02.2020 року, із якого вбачається, що на підставі проведеної судово-медичної експертизи одягу та взуття гр. ОСОБА_8 виявлені пошкодженя, які могли утворитися внаслідок дорожньо-транспортної пригоди: на куртці по зовнішній поверхні правого рукава, по передній поверхні правої поли, на спинці справа, розриви балону, які утворились від дії тупих твердих обмежених предметів, якими могли бути виступаючі частини транспортного засобу, з послідуючим ковзанням та тертям об тверду нерівну, рельєфну поверхню, при чому направлення сили дії було знизу доверху. На джинсових штанях: в проекції крокового шва, горизонтальний розрив тканини лівої штанини, який утворився від дії тупих твердих предметів, якими могли бути виступаючі частини транспортного засобу. На протилежній стороні паска від металевої застібки, повний відрив паска, який утворився від дії сил на перерозтягування. На кросівках: на підошвенній поверхні правого кросівка, в проекції задника, поверхневі зчіси гуми «траси», які утворились в результаті ковзання та тертя об тверду, не рівну, рельєфну поверхню, яким могло бути дорожнє покриття, при чому направлення сили дії було від задника до ніска. На лівому кросівку та підошвеній поверхні, яких небудь механічних пошкоджень та слідів, характерних для ДТП, крім природнього зносу та забруднення не виявлено. Враховуючи механізм пошкоджень на одязі та взутті потерпілого ОСОБА_8 , які утворилися при контактуванні з транспортним засобом останнього, в момент ДТП, вірогідніше всього потерпілий знаходився в русі, в вертикальному положенні (а.с. 141-143 т.1).

-висновком експерта № 141 від 12.03.2020 року із якого вбачається, що на підставі проведеної судової інженерно - транспортної експертизи встановлено , що на момент проведення огляду робоча гальмівна система та рульове керування досліджуваного автомобіля Аudi А6, реєстраційний номер НОМЕР_1 знаходилися у працездатному стані , ходова частина досліджуваного автомобіля Аudi А6, реєстраційний номер НОМЕР_1 знаходилася в несправному проте працездатному стані .Водій автомобіля Аudi А6, реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_5 мав можливість виявити наявність вищевказаних несправностей ходової частини автомобіля Аudi А6, реєстраційний номер НОМЕР_1 до моменту ДТП. ( а.с. 145-153 т.1)

-висновком експерта № 142 від 05.03.2020 року із якого вбачається, що місце наїзду автомобіля Аudi А6, реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_5 на пішохода ОСОБА_8 знаходиться по проспекту Свободи , поблизу будинку №60/1 в м. Кременчуці на проїзній частині дороги в напрямку до вул. Пугачова , перед осипом скла та початком зони осипу . ( а.с. 155-158 т.1)

- висновком комплексної судової транспортно - трасологічної , автотехнічної експертизи, експертизи відео-звукозапису та фототехнічної експертизи № 15715/15716/16914/40027-40030/40211-40214 від 19.12.2022 року із якого вбачається , що водій автомобіля Аudi А6, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_5 , мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода ОСОБА_8 , шляхом виконання ним вимог п.п. 12.3, 12.4. та 18.1. «Правил дорожнього руху України» при швидкості 80 км/год. для чого у нього не було будь - яких перешкод технічного характеру . В даній дорожній обстановці, в діях водія автомобіля Аudi А6, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_5 вбачаються не відповідності з вимогами п.п.12.3 та 18.1 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходилися в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди. В даній дорожній ситуації водій автомобіля Аudi А6, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_5 мав обєктивну можливість бачити початок виходу пішохода на проїзну частину . Оцінка дій пішоходів не потребує залучення спеціальних технічних знань і може бути вирішені судом самостійно , виходячи з вимог розділу 4 «Обов`язки і права пішоходів «ПДР України .( а.с. 83-94 т.2)

-відтвореним у судовому засіданні компакт - диском з написом «Verbatium» DVD-R 4,7 Gb із серійним номером МАР 628ХВ 15130758 з відеозаписом із камери відеоспостереження, яка встановлена поблизу зупинку громадського транспортного «Палац культури КРАЗ» в м. Кременчуці, по проспекту Свободи, який має по три смуги руху в кожному напрямку,вбачається наступне. Відеозапис починається із 20 год. 19 хв. 49 сек., о 20 год. 21 хв. 28 сек., на якому, по проспекту Свободи, м. Кременчука, в напрямку до вул. Вадима Пугачова рухається два легкових автомобіля, світлого та темного кольорів. Автомобіль темного кольору рухається із більшою швидкістю ніж автомобіль Світлого кольору і здійснює маневр обгону зі сторони крайньої правої смуги проїзної частини, та рухаючись після обгону вже в другій смузі проїзної частини, о 20 год. 21 хв. 34 сек. наблизившись до нерегульованого пішохідного переходу поблизу буд. 60/1 по проспекту Свободи, м. Кременчука, починає зліва направо відносно автомобіля темного кольору виходити пішохід, який повільно рухається , перед тим як стати на розмітку "пішохідний перехід " призупиняється, потім рухається по розмітці "пішохідний перехід" майже доходячи до середини пішохідного переходу і в цей момент відбувається наїзд автомобілем темного кольору на пішохода , якого від удару автомобілем відкинуло на праву сторону проїзної частини . Даний доказ по справі суд вважає відповідно до вимог ст.. 86 КПК України є допустимим , оскільки він був отриманий не внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, а відповідно до вимог Кримінального процесуального кодексу України, оскільки згідно ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава від 13.03.2020 року ( а.с. 124-125 т.1), клопотання слідчого про тимчасовий доступ до речей було задоволено і був наданий дозвіл слідчому відділу розслідування злочинів скоєних у сфері транспорту слідчого управління ГУНП в Полтавській області капітану поліції ОСОБА_12 на тимчасовий доступ до речей , а саме до системного блоку камери відео спостереження інтернет провайдера ПП «ЗЕУС НЕТ», що розташований за адресою: Полтавська область м. Кременчук проспект Л. Українки , б. 78 "б", зокрема, відеозапису за період часу з 20 години 20 хвилин по 20 годину 25 хвилин 12 лютого 2020 року з камери зовнішнього відеоспостереження , яка встановлена поблизу зупинки громадського транспорту «Палац Культури КрАЗ» в м.Кременчуці -з можливістю вилучення копії вказаного відеозапису в електронному вигляді,який згідно протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 10.04.2020 року ( а.с. 126 т.1) був наданий слідчому ПП «Зеус -Нет» , тому клопотання захисника ОСОБА_4 про визнання вищевказаного доказу недопустимим не підлягає задоволенню.

Аналізуючи вищевказані докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення , передбаченого ст. 286 ч.2 КК України доказана .Часткове визнання обвинуваченим ОСОБА_5 своєї вини суд оцінює критично , як його бажання пом`якшити відповідальність за скоєне кримінальне правопорушення та тактику захисту,оскільки у судовому засіданні було встановлено ,що саме обвинувачений ОСОБА_5 порушив п.12.3, 12.4. та п. 18.1 Правил дорожнього руху України , і саме його дії знаходились в причинному зв`язку із виникненням даної дорожньо- транспортної пригоди, що підтверджується висновком комплексної судової транспортно - трасологічної , автотехнічної експертизи, експертизи відео-звукозапису та фототехнічної експертизи № 15715/15716/16914/40027-40030/40211-40214 від 19.12.2022 року ( а.с. 83-94 т.2) . Заперечення обвинуваченого ОСОБА_5 відносно того , що він рухався зі швидкістю 50 км/год , тому п. 12.4 ПДР України не порушував суд вважає є неспроможними , так як в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснив , що автомобіль марки" Ауді 6" під керуванням обвинуваченого ОСОБА_5 обігнав його в районі зупинки «Палац культури КРАЗ» і рухався зі швидкістю приблизно 80 км/год., оскільки він рухався зі швидкістю приблизно 50-60 км/год.на своєму автомобілі , що також підтвердила допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 , що автомобіль під керуванням ОСОБА_10 , який перевозив її в якості пасажиру надаючи їй послуги таксі , рухався зі швидкістю приблизно 60 км/год , а автомобіль під керуванням обвинуваченого ОСОБА_5 обігнав його із значно більшою швидкістю , не вірити показанням свідків суд не находить підстав , так як вони не суперечать та підтверджуються матеріалами кримінального провадження , а саме протоколом огляду та перегляду відеозапису від 14.02.2020 року компакт -диску бежевого кольору з надписом «Verbatium» DVD-R 4,7 Gb із серійним номером МАР 628ХВ 15130758 ( а.с.113-121 т.1 ) із якого вбачається , що в районі зупинки громадського транспорту «Палац культури КРАЗ» в м.Кременчуці рухаються два автомобілі, які рухаються в попутному напрямку. Один з автомобілів світлого кольору, рухається в середній смузі руху. Інший автомобіль, темного кольору, рухається в межах правої крайньої смуги руху, після чого здійснюється випередження автомобіля, який рухається в середній смузі руху та продовжує рухатись в середній смузі руху. Автомобіль темного кольору, рухається з більшою швидкістю, ніж автомобіль світлого кольору , та відтвореним у судовому засіданні вищевказаним відеозаписом на компакт - диску . Також суд не приймає до уваги показання обвинуваченого ОСОБА_5 , що пішохід ОСОБА_8 вибіжав на проїзну частину і біг по ній , так як із відтвореного в судовому засіданні компакт -диску бежевого кольору з надписом «Verbatium» DVD-R 4,7 Gb із серійним номером МАР 628ХВ 15130758 із відеозаписом подій , вбачається , що пішохід рухається повільною ходою, перед розміткою «пішохідний перехід» призупиняється і потім рухається по розмітці "пішохідний перехід", не вибігаючи на проїзну частину . Пояснення обвинуваченого ОСОБА_5 відносно того , що він не порушував п. 12.3 ПДР України суд також вважає є неспроможними , так як незалежно від причин виникнення небезпеки для руху або перешкоди, водій зобов`язаний був дотримуватись Правил дорожнього руху та виконати вимоги пункту 12.3 Правил, зокрема при виявленні пішохода негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу. Сукупність досліджених судом доказів, зокрема показання свідка ОСОБА_10 вказують на те, що обвинувачений перед зіткненням з потерпілим швидкість не зменьшив та не гальмував, слідів гальмування при огляді місця дорожньо- транспортної пригоди згідно протоколу огляду місця дорожньо- транспортної пригоди від 12.02.2020 року не вяивлено . ( а.с.93-108 т.1) . На недотримання обвинуваченим вимог п. 12.3 ПДР України вказує і той факт, що пішохід рухався по пішоходному переходу зліва на право, а зіткнення відбулось в межах смуги ( посередині пішохідного перехода ) по якій рухався обвинувачений, що давало можливість водію шляхом екстреного гальмування уникнути наїзду на пішохода.Також бачити початок виходу пішохода на проїзну частину обвинувачений ОСОБА_5 згідно висновку комплексної судової транспортно - трасологічної , автотехнічної експертизи, експертизи відео-звукозапису та фототехнічної експертизи № 15715/15716/16914/40027-40030/40211-40214 від 19.12.2022 року мав об`єктивну можливість. Також судвважає , що слідчим ОСОБА_12 помилково зазначено в протоколі огляду та перегляду відеозапису від 14.02.2020 року( а.с. 113-121 т.1) те , що пішохід рухався праворуч наліво , так як із відтвореного у судовому засіданні компакт -диску бежевого кольору з надписом «Verbatium» DVD-R 4,7 Gb із серійним номером МАР 628ХВ 15130758 із відеозаписом подій , вбачається , що пішохід рухався зліва направо . Суд вважає , що потерпілий ОСОБА_8 при переході проїзної частини діяв відповідно до п. 4.7. ПДР України , тобто переходив її по пішохідному переходу і тому в його діях немає порушень ПДР України . Відносно того , що стороною захисту було акцентовано увагу суду на тому що , пішохід ОСОБА_8 повинен був мати на одязі світлоповертальні елементи і що їх відсутність була також однією із причин ДТП суд не приймає до уваги , так як згідно п. 4.4 ПДР України у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості пішоходи, які рухаються проїзною частиною чи узбіччям, повинні використовувати світлоповертальні елементи (стрічку, наклейку, жилет тощо) або бути в одязі, який має світлоповертальні елементи, для своєчасного їх виявлення іншими учасниками дорожнього руху, як встановлено у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_8 не рухався проїзною частиною чи узбіччям , він переходив проїзну частину по розмітці " пішохідний перехід " , тому вищезазначений пункт Правил дорожнього руху України в даній ситуації не застосовується.

Приймаючи до уваги вищевикладене ,оцінивши досліджені судом докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, та їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає, доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ст. 286 ч.2 КК України та вважає необхідним його дії кваліфікувати за ст.. 286 ч.2 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особистість обвинуваченого, який задовільно характеризується за місцем проживання, стан здоров`я обвинуваченого, який на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, думку потерпілої ОСОБА_6 , яка наполягає на призначенні обвинуваченому суворого покарання у вигляді позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами, обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого у відповідності зі ст. 66 КК України, суд визнає те, що обвинувачений ОСОБА_5 раніше до кримінальної відповідальності не притягався, має на утриманні двох неповнолітніх дітей: доньку ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Судом під час розгляду справи не була встановлена така обставина, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 і була зазначена під час судових дебатів захисником, а саме щире каяття, оскільки під час судового розгляду справи обвинувачений вибачення у потерпілої ОСОБА_6 фактично не попросив ,тільки за порадою захисника ОСОБА_4 наприкінці судового розгляду справи звернувся до потерпілої ОСОБА_6 , щоб вона його пробачила і під час судових дебатів , як вважає суд у зв`язку з можливим тягарем реального відбування покарання, яке було запропоновано стороною обвинувачення, прокурором під час судових дебатів, щирого жалю з приводу скоєного, осуду своєї поведінки та бажання виправити наслідки вчиненого не виявив,оскільки вину у вчиненому злочині визнав частково, шкоду потерпілій ОСОБА_6 не відшкодував. Відносно того, що обвинувачений неодноразово надсилав потерпілій грошовий переказ в сумі 10000 грн , то під час судового засідання обвинуваченим не була визначена на відшкодування якої шкоди була спрямована дана сума , матеріальної чи в рахунок відшкодування моральної шкоди . Згідно зі ст. 66 КК України щире каяття може бути визнане обставиною, що пом`якшує покарання винного. Щире каяття передбачає, крім визнання особою факту скоєння злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Дана правова позиція викладена в ухвалі Верховного Суду України від 16.10.2017 року, в постанові Верховного суду України від 18.09.2018 року по справі №166/1065/18.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого у відповідності до ст.67 КК України судом не встановлені.

У п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено про те, що досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопоуршення , і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Наведені приписи закону стосуються призначення, як основного так і додаткового покарання.

Беручи до уваги те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, одночасно враховуючи зазначені обставини, з урахуванням особи винного, суд прийшов до висновку про доцільність призначення обвинуваченому ОСОБА_5 покарання в межах санкції статті, по якій кваліфіковані дії обвинуваченого у вигляді позбавлення волі, але не на максимальний строк, оскільки обвинуваченим був вчинений тяжкий злочин по необережності, ДТП сталася на пішохідному переході, в діях потерпілого ОСОБА_8 порушення Правил дорожнього руху України не встановлено, потерпіла ОСОБА_6 наполягає на призначенні обвинуваченому суворого покарання у вигляді позбавлення волі, щирого жалю та осуду своєї поведінки у вчиненому злочині обвинувачений не виявив, шкоду потерпілій не відшкодував, але суд призначаючи обвинуваченому не максимальне покарання,передбачене ст. 286 ч.2 КК України враховує те , що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався,має на утриманні двох неповнолітніх дітей. Суд також вважає призначити обвинуваченому додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 2 роки , так як суд при призначенні додаткового покарання враховує приписи пункту 21 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті №14 від 23.12.2005 року зі змінами, де зазначено, що у кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст. 286 і ст. 287 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно, а як вище зазначав суд обвинувачений вчинив тяжкий злочин, потерпіла ОСОБА_6 наполягає на позбавленні права керування транспортними засобами обвинуваченого, від дій обвинуваченого настали тяжкі наслідки у виді смерті потерпілого ОСОБА_8 .

На думку суду, саме призначення такого покарання обвинуваченому відповідає загальним засадам призначення кримінального покарання, зокрема принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, також суд належним чином оцінив обставини, які мають значення для вирішення цього питання, зокрема характер допущених ОСОБА_5 порушень Правил дорожнього руху, які він допустив в ході керування транспортним засобом, тобто джерелом підвищеної небезпеки, ступінь тяжкості вчиненного злочину, який, хоча є необережним, проте в силу статті 12 КК України віднесений до категорії тяжких злочинів, тяжкість наслідків у виді смерті потерпілого ОСОБА_8 , які настали від дій обвинуваченого, дані про особу обвинуваченого, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягався, має на утриманні двох неповнолітніх дітей .

Що стосується доводів захисника ОСОБА_4 про наявні підстави для застосування ст. 75 КК України до обвинуваченого ОСОБА_5 , то вони є безпідставними, оскільки обвинуваченим вчинено суспільно-небезпечне діяння, в результаті якого загинула людина, щирого жалю з приводу вчиненого та осуду своєї поведінки він не виявив , а наявність на утриманні двох неповнолітніх дітей та те, що обвинувачений раніше не судимий, не є обставинами, які дають підстави для безумовного застосування положень ст.75 КК України, оскільки вище зазначені обставини враховані судом при призначені покарання , яке не є максимальним .

Суд також приходить до висновку, що призначене ОСОБА_5 покарання із застосуванням ст. 75 КК України, не відповідатиме загальним засадам призначення покарання, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Крім того, таке покарання не буде достатнім і необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень .

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 не обирався.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_5 про стягнення матеріальної та відшкодування моральної шкоди не підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав :

Згідно з положеннями частини 2 статті 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до частини 1 статті 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Стаття 62 КПК України передбачає, що цивільним відповідачем у кримінальному провадженні може бути фізична або юридична особа, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану злочинними діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, та до якої пред`явлено цивільний позов у порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Стаття 5 Закону України «Про страхування» передбачає добровільну та обов`язкову форми страхування.

Види обов`язкового страхування в Україні визначені у ст. 7 Закону України «Про страхування», пункт 9 якої передбачає страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану майну третьої особи.

Відповідно до статті 23 пункту 23.1 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Відповідно до статті 24 пункту 24.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

В справі, що розглядається, внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України, ОСОБА_5 було заподіяно шкоду здоров`ю потерпілого ОСОБА_8 у виді тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть останнього . Спричинення цих наслідків перебуває у причинному зв`язку із діяннями ОСОБА_5 , а саме порушення ним правил дорожнього руху, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до статті 22 пункту 22.1 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відшкодування шкоди, заподіяної транспортним засобом під керуванням ОСОБА_5 має відшкодовуватися ПАТ «Страхова група «Ю.Бі.АЙ -КООП », так як відповідно до копії полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО/ 2285396 від 28.12.2019 року( а.с. 177 т.1) , страхувальником цивільно-правової відповідальності власника транспортного засобу Аudi А6, реєстраційний номер НОМЕР_1 є зазначена страхова компанія , де у п. 4 зазначено , що страхова сума ( ліміт відповідальності ) на одного потерпілого : за шкоду , заподіяну життю та здоров`ю -260 000 грн., за шкоду , заподіяну майну - 130 000 грн., та даний поліс був чинний на момент дорожньо-транспортної пригоди, під час якої ОСОБА_8 отримав тяжкі тілесні ушкодження ,що спричинили його смерть , але позов в цій частині до страхової компанії ПАТ «Страхова група «Ю.Бі.АЙ -КООП », потерпілою ( цивільним позивачем ) ОСОБА_6 не пред`явлений, а сума матеріальної шкоди яку вона просить стягнути з відповідача становить 19280,18 грн. , яка не перевищує суму страхової виплати ( ліміту відповідальності) страхової компанії , тому позов ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди не підлягає задоволенню.

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року по справі № 465/4621/16-к (провадження № 13-24кс19)

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 в частині відшкодування моральної шкоди у розмірі 500 000 грн. вважає суд також не підлягає задоволенню виходячи із наступного :

Згідно ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

У пункті 3 частини другої статті 11 ЦК України зазначено , що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової та моральної шкоди іншій особі.

Частинами першою-третьою статті 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно зі статтею 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживають з нею однією сім`єю.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"). Вказані висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц.

Згідно з пунктами 27.3 статті 27 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Відповідно до статті 26-1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ"пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час ДТП, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Розглядом кримінального провадження встановлено, що цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу Аudi А6, реєстраційний номер НОМЕР_1 була застрахована ПАТ «Страхова група «Ю.Бі.АЙ -КООП згідно копії полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО/ 2285396 від 28.12.2019 року( а.с. 177 т.1). Разом із цим, позов в цій частині до страхової компанії ПАТ «Страхова група «Ю.Бі.АЙ -КООП », потерпілою ( цивільним позивачем ) ОСОБА_6 не пред`явлений, а сума моральної шкоди яку вона просить стягнути з відповідача становить 500000 грн. суд вважає підлягала б частковому задоволенню у розмірі 250 000 грн. , яка не перевищує суму страхової виплати ( ліміту відповідальності) страхової компанії ( 260 000 грн.),тому позов ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди не підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 174 ч.4 КПК України суд приходить до висновку про скасування арешту, який був накладений ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава від 14.02.2020 року, а саме на автомобіль марки Аudi А6, реєстраційний номер НОМЕР_1 ,1995 року випуску, який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 07 червня 2018 року зареєстрований на ОСОБА_18 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_4 .

Суд вважає стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь держави відповідно до вимог ст. 124 ч.2 КПК України процесуальні витрати, пов`язані із проведенням по справі судово- автотехнічної експертизи у розмірі 942,06 грн., судової транспортно - трасологічної експертизи у розмірі 942, 06 грн., експертизи технічного стану транспортного засобу у розмірі 1256,08 грн., а всього у сумі 3140, 20 грн.

Речові докази по справі - автомобіль марки Аudi А6, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходиться на зберіганні на території майданчику для тимчасового утримання транспортних засобів при Кременчуцькому ВП ГУНП в Полтавській області (на теперішній час Кременчуцьке районне управління поліції ГУНП в Полтавській області) відповідно до ст. 100 КПК України повернути за належністю власнику ОСОБА_18 , компакт - диск з написом «Verbatium» DVD-R 4,7 Gb із серійним номером МАР 628ХВ15130758, на якому міститься відеозапис з камери відеоспостереження, яка встановлена на електроопорі поблизу зупинки громадського транспорту «Палац Культури КрАЗ» в м.Кременчуці, яка належить інтернет провайдеру ПП «ЗЕУС НЕТ», який знаходиться на зберіганні у матеріалах кримінального провадження №0000043 від 13.02.2020 року відповідно до ст. 100 КПК України зберігати при матеріалах кримінального провадження №0000043 від 13.02.2020 року, фрагмент лакофарбового покриття синього кольору у одному полімерному пакеті та фрагмент синтетичного ременя трупу ОСОБА_8 , емблему автомобіля «Аudi», шапку з трупу ОСОБА_8 , які поміщені до окремого полімерного пакета, одяг та взуття з трупу ОСОБА_8 в поліетиленовому пакеті білого кольору, які знаходяться на зберіганні в камері зберігання речових доказів Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області (на теперішній час Кременчуцьке районне управління поліції ГУНП в Полтавській області )відповідно до ст. 100 КПК України знищити .

Керуючись ст.ст.368,370,374 КПК України, суд,-

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.2 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, з позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 2 роки .

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту його фактичного затримання в порядку виконання вироку.

У задоволенні цивільного позову потерпілої ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_5 про стягнення матеріальної та відшкодування моральної шкоди відмовити.

Скасувати арешт, який був накладений ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава від 14.02.2020 року, а саме на автомобіль марки Аudi А6, реєстраційний номер НОМЕР_1 ,1995 року випуску, який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 07 червня 2018 року зареєстрований на ОСОБА_18 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_4 .

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь держави відповідно до вимог ст. 124 ч.2 КПК України процесуальні витрати, пов`язані із проведенням по справі судово- автотехнічної експертизи у розмірі 942,06 грн., судової транспортно - трасологічної експертизи у розмірі 942, 06 грн., експертизи технічного стану транспортного засобу у розмірі 1256,08 грн., а всього у сумі 3140, 20 грн.

Речові докази по справі - автомобіль марки Аudi А6, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходиться на зберіганні на території майданчику для тимчасового утримання транспортних засобів при Кременчуцькому ВП ГУНП в Полтавській області (на теперішній час Кременчуцьке районне управління поліції ГУНП в Полтавській області) відповідно до ст. 100 КПК України повернути за належністю власнику ОСОБА_18 , компакт - диск з написом «Verbatium» DVD-R 4,7 Gb із серійним номером МАР 628ХВ15130758, на якому міститься відеозапис з камери відеоспостереження, яка встановлена на електроопорі поблизу зупинки громадського транспорту «Палац Культури КрАЗ» в м.Кременчуці, яка належить інтернет провайдеру ПП «ЗЕУС НЕТ», який знаходиться на зберіганні у матеріалах кримінального провадження №0000043 від 13.02.2020 року відповідно до ст. 100 КПК України зберігати при матеріалах кримінального провадження №0000043 від 13.02.2020 року, фрагмент лакофарбового покриття синього кольору у одному полімерному пакеті та фрагмент синтетичного ременя трупу ОСОБА_8 , емблему автомобіля «Аudi», шапку з трупу ОСОБА_8 , які поміщені до окремого полімерного пакета, одяг та взуття з трупу ОСОБА_8 в поліетиленовому пакеті білого кольору, які знаходяться на зберіганні в камері зберігання речових доказів Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області (на теперішній час Кременчуцьке районне управління поліції ГУНП в Полтавській області )відповідно до ст. 100 КПК України знищити .

Вирок може бути оскаржений в Полтавський апеляційний суд , через Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим у той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Головуючий суддя: ОСОБА_1