УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2022 року

м. Київ

справа № 676/4352/20

провадження № 51-2882 ск 22

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_6

суддів ОСОБА_7 ОСОБА_8

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1

на вирок Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області

від 10 травня 2022 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 18 серпня 2022 року,

встановив:

Вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області

від 10 травня 2022 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Кельменці Чернівецької області, жителя м. Кам`янця-Подільського Хмельницької області, раніше не судимого,

засуджено:

- за ч. 2 ст. 186 Кримінального кодексу України (далі - КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців;

- за ч. 2 ст. 187 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 6 місяців, з конфіскацією майна яке є його власністю, крім житла.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_1 покарання у виді позбавлення волі на строк

7 років 6 місяців з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого, крім житла.

Цим же вироком засуджено ОСОБА_2 , вирок щодо якого

не оскаржується.

Як зазначено у вироку, ОСОБА_1 засуджено за те, що 14 березня 2020 року близько 21:30, спільно із ОСОБА_2 , знаходячись по вул. Космонавтів

у м. Кам`янець-Подільському Хмельницької області, помітили на тротуарній доріжці потерпілого ОСОБА_3 , який тримав у правій руці мобільний телефон,

діючи за попередньою змовою групою осіб, попрямували за останнім до першого під`їзду будинку АДРЕСА_1 ,

де з корисливих мотивів, з метою незаконного заволодіння майном потерпілого для власного збагачення, умисно вчинили напад на ОСОБА_3 . Зокрема,

ОСОБА_1 , перебуваючи за спиною потерпілого ОСОБА_3 , раптово, кулаком своєї правої руки наніс один удар в область голови останнього, від чого

ОСОБА_3 втратив рівновагу та упав на землю, після чого ОСОБА_2 спільно із ОСОБА_1 умисно нанесли декілька ударів ступнями ніг в область голови потерпілого, чим заподіяли йому тілесні ушкодження у вигляді забійної рани тім`яної ділянки зліва, яке за ступенем тяжкості відноситься до легкого тілесного ушкодження, що привело до короткочасного розладу здоров`я, та тілесні ушкодження у вигляді одного синця в підочній ділянці зліва, в області верхнього повіка лівого ока, одного синця в області нижньої губи справа, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, а також втиснутого перелому передньої стінки правої верхньо-щелепної пазухи з розвитком правостороннього після травматичного гаймориту, гемосинусу (скупчення крові в порожнині пазухи), закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, одного синця

у виличній ділянці справа з розповсюдженням на підочну ділянку справа і верхнє повіко правого ока, крововиливу під кон`юнктивою правого ока в зовнішньому відділі, які за ступенем тяжкості відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, які привели до тривалого розладу здоров`я більше 21 дня.

Далі ОСОБА_2 зірвав із лівої руки потерпілого та заволодів наручним годинником «Арреllа», а ОСОБА_1 , піднявши із землі заволодів мобільним телефоном потерпілого «Хіаоmі Redmi 7», який був укомплектований сім-карткою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар», на рахунку якої грошових коштів не було, карткою пам`яті «Micro SD» об`ємом пам`яті 16 Гб та силіконовим чохлом чорного кольору, після чого разом з місця події втекли та викраденим майном розпорядились на власний розсуд, чим завдали потерпілому ОСОБА_3 майнової шкоди на суму 8 270 гривень.

Крім того, 04 травня 2020 року близько 23:20 ОСОБА_1 разом

із ОСОБА_2 , у м. Кам`янець-Подільському знаходячись на проїзній частині дороги навпроти гіпермаркету «АРС», помітили попереду себе потерпілу

ОСОБА_4 та діючи за попередньою змовою групою осіб наздогнали її, після чого ОСОБА_2 підійшов до неї з правого боку та з метою відволікти увагу розпочав розмову, а ОСОБА_1 підбіг із лівого боку та, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, повторно, з корисливих мотивів, шляхом ривка зірвав з лівого плеча потерпілої та відкрито заволодів її наплічною сумкою, в якій знаходились мобільний телефон «Asus», який був укомплектований сім-карткою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» на рахунку якої грошових коштів не було, карткою пам`яті типу «MicroSD» об`ємом 32 GB

та силіконовим чохлом чорного кольору, шкіряний гаманець чорного кольору,

у якому знаходились грошові кошти. Після чого втекли з місця події

та розпорядилися викраденим на власний розсуд, чим завдали потерпілій майнової шкоди на суму 2 573 гривень.

При перегляді вироку Хмельницький апеляційний суд своєю ухвалою від 18 серпня 2022 року залишив це рішення без змін.

У касаційній скарзі засуджений, не оспорюючи правильності встановлення судом фактичних обставин справи, доведеності вини та юридичної оцінки його дій, просить змінити судові рішення в зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та його особі внаслідок суворості і пом`якшити його, застосувавши положення статей 69, 75 КК.

На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що судами першої та апеляційної інстанцій не було взято до уваги ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, перебування на військовій службі, позитивну характеристику

з місця служби, відсутність скарг і позитивну характеристику за місцем проживання, а також молодий вік, щире каяття, послідовність визнавальних показів у суді першої інстанції, відсутність порушень запобіжних заходів протягом тривалого терміну досудового розслідування і судового слідства, добровільне відшкодування завданого збитку потерпілим, які могли би слугувати підставами для застосування статей 69, 75 КК.

Зазначає, що суд першої інстанції безпідставно врахував як обтяжуючу обставину похилий вік потерпілої ОСОБА_4 , оскільки під час вчинення нападу був темний час доби та було відсутнє належне і достатнє освітлення для сприйняття

та усвідомлення її віку. Вказує, що потерпілі ОСОБА_3 та ОСОБА_4

в судовому засідання заперечували проти призначення йому реального покарання

у виді позбавлення волі та подавали на вирок апеляційні скарги через його суворість. Стверджує, що його виправлення можливе без ізоляції від суспільства,

а звільнення від відбування покарання з випробуванням дасть йому можливість

як військовослужбовцю виконати свій обов`язок по захисту своєї країни

від збройної агресії Російської Федерації.

Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, та додані до неї копії судових рішень, Верховний Суд дійшов наступного висновку.

Висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин вчинення ОСОБА_1 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК,

та правильність кваліфікації його дій у касаційній скарзі не оспорюються.

У ній засуджений порушує питання про недотримання судами першої

та апеляційної інстанцій визначених законом вимог, які стосуються призначення покарання і пов`язані із суддівським розсудом (дискреційними повноваженнями).

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (зокрема й у справі «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосуваннясвободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність

в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини КК, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Згідно з положеннями ст. 69 КК за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти

до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк

не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Як убачається з долучених до касаційної скарги копій судових рішень, суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_5 покарання відповідно до вимог статей 50, 65 КК врахував тяжкість вчинених злочинів, дані про особу, зокрема те, що він раніше не судимий, не перебуває на обліку у лікарів психіатра та нарколога, неодружений,

є військовослужбовцем, позитивно характеризується за місцем проживання

та проходження військової служби, а також обставину, що пом`якшує покарання - добровільне відшкодування завданого збитку, обставину, яка обтяжує покарання - вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку та досудову доповідь представника персоналу органу пробації щодо середнього ризику вчинення ним повторних кримінальних правопорушень та небезпеки для суспільства, і вважав за необхідне призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі у мінімальних межах санкцій ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК

із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК.

Підстав для застосування статей 69, 75 КК при призначенні ОСОБА_5 покарання суд не знайшов.

При перегляді вироку суд апеляційної інстанції належним чином проаналізував доводи апеляційних скарг сторони захисту та потерпілих, у тому числі й щодо невідповідності призначеного ОСОБА_5 покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та його особі внаслідок суворості, дав на них умотивовану відповідь й дійшов обґрунтовано про додержання місцевим судом при призначенні покарання вимог статей 50, 65 КК.

При цьому апеляційний суд не знайшов підстав для застосування до засудженого ОСОБА_5 статей 69, 75 КК.

Вирок суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду відповідають вимогам статей 370, 374, 419 КПК.

Таким чином, зі змісту касаційної скарги та доданих до неї копій судових рішень убачається, що підстав для її задоволення немає.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу

про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Верховний Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1 на вирок Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 10 травня 2022 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 18 серпня 2022 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8