Провадження № 1-кп/947/1177/22
УХВАЛА

23.12.2022 м.Одеса

Київський районний суд м.Одеси у складі судді ОСОБА_1 , який здійснює кримінальне провадження одноособово,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченої у кримінальному проваджені №0000062 від 13.07.2022 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м.Селидове, Донецької облаті, громадянин України, українка, не заміжня, офіційно не працевлаштований, з середньою освітою, раніше судима:

-18.02.2020 Селидовським міським судом Донецької області за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік, на підставі ст.75 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням, іспитовий строк 1 рік;

-06.07.2022 Жовтневим районним судом м.Дніпропетровська за ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст.75 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням, іспитовий строк 3 роки,

зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , наразі утримується в ДУ «Одеський слідчий ізолятор»,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора Київської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченої ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор звернувся до суду з письмовим клопотанням про продовження строків тримання під вартою обвинуваченої, мотивуючи тим, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, санкція якого передбачає позбавлення волі на тривалий строк, а також наявні ризики, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачена може здійснити дії, спрямовані на спроби переховуватися від суду з метою уникнення покарання, незаконно впливати на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню або вчинити новий злочин, оскільки обвинувачена офіційно не працевлаштована, не має стійких соціальних зв`язків, раніше неодноразово судима за вчинення умисних злочинів, неодноразово порушувала умови запобіжного заходу у виді домашнього арешту, двічі не з`являлася до суду, була затримана на підставі ухвали суду та доставлені до суду для розгляду клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Клопотання прокурора про продовження щодо обвинуваченої ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою розглянуто в судовому засіданні, як виняток, без участі обвинуваченої, яка тримається під вартою в ДУ «Одеській слідчий ізолятор».

Необхідність розгляду вказаного клопотання прокурора без участі ув`язненої обвинуваченої мотивується наступним.

24.02.2022 року указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» на території України введено воєнний стан, дію якого пролонговано.

Згідно рішення Ради суддів України від 24 лютого 2022 року №9 щодо вжиття невідкладних заходів для забезпечення сталого функціонування судової влади в Україні, в умовах воєнного стану, робота судів не може бути припинена, тобто не може бути обмежено конституційне право людини на судовий захист.

Верховний суд в своєму листі від 03 березня 2022 року №1/0/2-22 «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану» зазначив, що ураховуючи об`єктивні обставини, як виняток, можна допускати розгляд клопотань щодо запобіжних заходів без участі підозрюваного, з належною мотивацією такої процедури розгляду.

Через ті чи інші причини працівники ДУ «Одеський слідчий ізолятор» не змогли забезпечити виконання ухвали Київського районного суду м.Одеси про проведення дистанційного судового засідання в режимі відеоконференції за участю обвинуваченої ОСОБА_3 , що унеможливило її участь у судовому засіданні.

При цьому суд забезпечив присутність в судовому засіданні захисника обвинуваченої і переконався в тому, що обвинувачена обізнана про порушене перед судом питання.

Адвокат ОСОБА_5 заперечила проти задоволення клопотання прокурора, оскільки ризики не доведені, а обвинувачена має постійне місце проживання і малолітню дитину, обвинувачується у вчиненні нетяжкого залочину. У зв`язку з наведеним вона просить застосувати щодо обвинуваченої запобіжний захід у виді домашнього арешту, або зменшити розмір застави.

Суд вислухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши надані документи, дійшов висновку про те, що необхідно продовжити щодо обвинуваченої ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою. При цьому суд виходить з наступного.

З обвинувального акту і доданих до нього матеріалів вбачається, що на обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на тривалий строк, зібрані певні докази, які суд ще не досліджував.

Відповідно до ст.177 КПК України суд вважає доведеною наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачена, з огляду на тяжкість покарання, яке їй загрожує у випадку доведеності її вини:

може здійснити дії на спроби переховування від суду, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, оскільки вона не має офіційного джерела прибутку, стійких соціальних зв`язків, ухилялася від суду, перебувала у розшуку;

може незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, з огляду на тяжкість покарання, яке їй загрожує у випадку доведеності її вини;

може вчинити інші кримінальні правопорушення, виходячи з образу життя, відсутності легітимного джерела доходів, наявності кількох попередніх судимостей за аналогічні кримінальні правопорушення, наявність в інших судах України кримінальних проваджень за аналогічні злочини.

Як свідчить практика ЄСПЛ, наявність обґрунтованої підозри та обвинувачення у зв`язку з вчиненням особи злочину не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте разом з іншими обставинами збільшує ризик втечі особи настільки, що йому неможливо запобігти, не взявши особу під варту. Зокрема, у справі «Ілійков проти Болгарії» ЄСПЛ зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Суд, обговоривши з учасниками кримінального провадження можливість застосування інших менш суворих запобіжних заходів, враховуючи доведені ризики, обставини кримінального провадження, його суспільний інтерес, данні про особу обвинуваченого, дійшов висновку про те, що інші менш суворі види запобіжних заходів, крім застави, не зможуть забезпечити мети заходів забезпечення кримінального провадження, досягнення якої вимагається Національним законодавством, що узгоджується з Рішенням ЄСПЛ «Бєлоусов проти України».

Крім того, враховуючи положення ч.3 ст.183 КПК України, а також обставини вчиненого кримінального правопорушення, беручи до уваги, що злочин вчинено без застосування насильства, суд вважає за необхідне визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченою обов`язків, передбачених КПК України.

Тому законних підстав для задоволення клопотання сторони захисту про пом`якшення виду запобіжного заходу на даний час не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.331, 182, 183, 194, 197, 369-372 КПК України, ст.29 Конституції України, ст.ст.5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Продовжити строки тримання під вартою ОСОБА_3 на строк 60 днів. Строк дії ухвали закінчується 22.02.2023.

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченою ОСОБА_3 обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 49620 (Сорок дев`ять тисяч шістсот двадцять) грн.

Обвинувачена або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу. Обвинувачена звільняються з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави, покласти на обвинувачену ОСОБА_3 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, строком на 2 місяця після її звільнення:

1) прибути до суду на виклик;

2) не відлучатися з м.Одеси без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця мешкання, роботи, навчання, номеру мобільного телефону.

Роз`яснити обвинуваченій, що відповідно до ч.ч.8, 10, 11 ст.182 КПК України у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачена, будучи належним чином повідомленою не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на неї при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

У разі звернення застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування до обвинуваченої запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу. Застава внесена обвинуваченою, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за згодою заставодавця.

Відмовити захиснику в задоволені клопотання про зміну запобіжного заходу з мотивів, викладених в мотивувальній частині ухвали.

Копію ухвали після її оголошення негайно вручити обвинуваченій та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали.

Копію ухвали щодо обвинуваченої відправити до ДУ «Одеський слідчий ізолятор» для виконання.

Ухвала суду щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Суддя ОСОБА_1 ОСОБА_6