УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2022 року м.Хмельницький
Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Старокостянтинів Хмельницької області, жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, на утриманні неповнолітня дитина, офіційно не працюючого, раніше судимого,

у кримінальному провадженні № 0000434,

встановив:
11.11.2022 року старший слідчий відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого управління Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим з прокурором відділу Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_3 , про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , який підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.307 КК України, посилаючись на те, що строк перебування підозрюваного під вартою закінчується 16.11.2022 року, однак завершити досудове розслідування до вказаного строку не представляється можливим. При цьому визначені ст.177 КПК України ризики переховування від органів досудового розслідування та суду , незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні, вчинення іншого кримінального правопорушення, продовжують існувати.

В обґрунтування поданого клопотання слідчий також зазначив, що «у провадженні слідчого управління ГУНП в Хмельницькій області перебуває кримінальне провадження № 0000434, за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України, матеріали якого 13.10.2022 виділені процесуальними прокурором у окреме провадження із матеріалів кримінального провадження за № 0000150 від 14.04.2022.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , будучи раніше неодноразово судимим, маючи не зняту та не погашену у встановлений законом строк судимість, на шлях виправлення не став та порушуючи правовий режим обігу психотропних речовин в Україні, а саме вимоги ст.1 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів та зловживанню ними» та ст.7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», відповідно до якої діяльність з обігу психотропних речовин, обіг яких заборонено, включених до списку 2 таблиці І «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», на території України без передбаченого Законом дозволу забороняється, достовірно знаючи, що PVP є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено, маючи корисливий мотив, направлений на незаконний збут PVP, тобто усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи їх настання, незаконно збував особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP за наступних обставин.

Так, ОСОБА_6 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, порушуючи правовий режим обігу психотропних речовин в Україні, у невстановлений в ході досудового розслідування час, місці, спосіб та особи, але не пізніше 21.06.2022, незаконно придбав 0,321 г. кристалічної порошкоподібної речовини кремового кольору, що у своєму складі містить особливо небезпечну психотропну речовину PVP, масою 0,2692 г., обіг якої заборонено та незаконно зберігав у невстановленому досудовим розслідуванням місці з метою подальшого збуту до 21.06.2022.

В подальшому, під час проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки ОСОБА_6 , продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на отримання прибутку о 12 год. 07 хв., перебуваючи на сходинковому майданчику 4-го поверху, невстановленого під час досудового розслідування під`їзду будинку АДРЕСА_3 , умисно, з корисливих мотивів, незаконно збув, з рук у руки 0,321 г. кристалічної порошкоподібної речовини кремового кольору, що у своєму складі містить особливо небезпечну психотропну речовину PVP, масою 0,2692 г., обіг якої заборонено, у прозорому зіп-пакетику з полімерного матеріалу, особі під зміненими анкетними даними ОСОБА_8 , за грошові кошти в сумі 500 грн., досягнувши при цьому раніше поставленої мети.

Відповідно до переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, що підлягають спеціальному контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000, PVP (Таблиця І Список № 2) віднесено до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено.

Окрім того, ОСОБА_6 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, порушуючи правовий режим обігу психотропних речовин в Україні, у невстановлений в ході досудового розслідування час, місці, спосіб та особи, але не пізніше 07.07.2022, незаконно повторно придбав 0,460 г. речовини у вигляді кристалів світло-коричневого кольору, що у своєму складі містить особливо небезпечну психотропну речовину PVP, масою 0,362825 г., обіг якої заборонено та незаконно повторно зберігав у невстановленому досудовим розслідуванням місці з метою подальшого збуту до 07.07.2022.

В подальшому, під час проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки ОСОБА_6 , продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на отримання прибутку о 13 год. 23 хв., перебуваючи у дворі багатоквартирного будинку АДРЕСА_4 , умисно, з корисливих мотивів, незаконно, повторно збув, з рук у руки 0,460 г. речовини у вигляді кристалів світло-коричневого кольору, що у своєму складі містить особливо небезпечну психотропну речовину PVP, масою 0,362825 г., обіг якої заборонено, у прозорому пакетику з полімерного матеріалу з пазловою застібкою, особі під зміненими анкетними даними ОСОБА_8 , за грошові кошти в сумі 500 грн., досягнувши при цьому раніше поставленої мети.

Відповідно до переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, що підлягають спеціальному контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000, PVP (Таблиця І Список № 2) віднесено до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено.

Також, ОСОБА_6 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, порушуючи правовий режим обігу психотропних речовин в Україні, у невстановлений в ході досудового розслідування час, місці, спосіб та особи, але не пізніше 25.07.2022, незаконно повторно придбав кристалічну порошкоподібну речовину світло-бежевого кольору, що у своєму складі містить особливо небезпечну психотропну речовину PVP, обіг якої заборонено та незаконно повторно зберігав у невстановленому досудовим розслідуванням місці з метою подальшого збуту до 25.07.2022.

В подальшому, під час проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки ОСОБА_6 , продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на отримання прибутку о 19 год. 26 хв., перебуваючи поряд із будинком АДРЕСА_4 , умисно, з корисливих мотивів, незаконно, повторно збув, з рук у руки 0,305 г. речовини у вигляді кристалів світло-бежевого кольору, що у своєму складі містить особливо небезпечну психотропну речовину PVP, масою 0,211286 г., обіг якої заборонено, у 2-х прозорих пакетиках з прозорого полімерного матеріалу з пазловими застібками, особі під зміненими анкетними даними ОСОБА_8 , за грошові кошти в сумі 500 грн., досягнувши при цьому раніше поставленої мети.

Відповідно до переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, що підлягають спеціальному контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000, PVP (Таблиця І Список № 2) віднесено до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено.

25 липня 2022 року ОСОБА_6 затримано, на підставі ст.208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

26 липня 2022 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України.

14 вересня 2022 року ОСОБА_6 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України.

03 листопада 2022 року ОСОБА_6 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України.

27 липня 2022 року, слідчим суддею Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області, ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком по 22 вересня 2022 року включно із правом внесення застави в розмірі 198480 гривень.

19 вересня 2022 року слідчим суддею Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні за № 0000150 до 5 місяців, тобто по 26 грудня 2022.

19 вересня 2022 року слідчим суддею Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області, ОСОБА_6 продовжено обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком по 16 листопада 2022 року включно із правом внесення застави в розмірі 173670 гривень.

13 жовтня 2022 року матеріали кримінального провадження за № 0000150 від 14.04.2022, що стосуються вчинення ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України, виділено процесуальним прокурором у окреме провадження, якому присвоєно №0000434.

Строк запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою у даному кримінальному провадженні закінчується 16 листопада 2022 року, а строк досудового розслідування 26.12.2022. На даний час у кримінальному провадженні необхідно отримати в Хмельницькому апеляційному суді ухвалу про дозвіл на використання інформації, отриманої під час проведення негласних слідчих (розшукових) дій в межах іншого провадження, розсекретити ухвалу у встановленому законом порядку та долучити до матеріалів кримінального провадження, з метою запевнення учасників судового процесу у законності використання матеріалів негласних слідчих (розшукових) дій в межах іншого кримінального провадження, а також виконати вимоги ст.ст.290 291 КПК України з врахування значного об`єму зібраної в ході досудового розслідування інформації.

Враховуючи, що застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не може бути достатнім для запобігання передбачених ст.177 КПК України ризиків, які продовжують мати місце, а тому слідчий у клопотанні просить продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до 26.12.2022 включно.»

Заслухавши пояснення прокурора та слідчого, які клопотання підтримали та наполягали на його задоволенні, підозрюваного та його захисника, які заперечили з приводу задоволення клопотання слідчого, просили зменшити розмір застави, визначеної як альтернативи запобіжному заходу у виді тримання під вартою, дослідивши надані матеріали та матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 2 ст. 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч.2 ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Частиною 1 ст.183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки (п.5 ч.2 ст.183 КПК України).

Відповідно до ч.3 ст.197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати: 1) шести місяців - у кримінальному провадженні щодо нетяжкого злочину; 2) дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Встановлено, що у провадженні Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000434 від 13.10.2022 р., за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України, які були виділені в окреме провадження із матеріалів кримінального провадження за № 0000150 від 14.04.2022.

25.07.2022 р. ОСОБА_6 був затриманий в порядку ст.208 КПК України, фактичний час затримання: згідно з протоколом затримання - 20 год. 40 хв. 25.07.2022 р.

26.07.2022 р. ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України.

14.09.2022 р. ОСОБА_6 було повідомлено про змінену підозру у вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України.

03.11.2022 р. ОСОБА_6 було повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України.

Твердження сторони захисту щодо відсутності доказів обґрунтованості підозри є безпідставними, оскільки на даній стадії досудового розслідування оцінка такої обґрунтованості робиться виходячи з наявності фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, а представлені слідчим докази (протокол затримання ОСОБА_6 від 25.07.2022 р., протоколи допитів свідків: ОСОБА_8 від 25.07.2022 р. та від 04.08.2022 р., ОСОБА_9 від 27.07.2022 р.; протокол огляду предмету від 27.07.2022 р.; протоколи оглядів грошових коштів від 21.06.2022 р. та від 07.07.2022 р.; протокол огляду та помітки грошових купюр від 25.07.2022 р.; протоколи оглядів покупця від 21.06.2022 р., від 07.07.2022 р. та від 25.07.2022 р.; протоколи вилучення придбаного товару від 21.06.2022 р., від 07.07.2022 р. та від 25.07.2022 р.; протокол освідування особи від 25.07.2022 р.; протоколи оглядів від 28.09.2022 р., від 15.09.2022 р. та від 16.09.2022 р.; висновки експертів № СЕ-19/123-22/5881-НЗПРАП від 08.07.2022 р., № СЕ-19/123-22/6241-НЗПРАП від 21.07.2022 р., № СЕ-19/123-22/6659-НЗПРАП від 27.07.2022 р. та № СЕ-19/123-22/6930-ФХД від 26.08.2022 р. та інші матеріали кримінального провадження), на переконання слідчого судді, є підтвердженням обґрунтованості підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України.

Таким чином, станом на момент розгляду клопотання беззаперечних доказів того, що ОСОБА_6 не причетний до вчинення кримінальних правопорушень, не встановлено.

При цьому слідчий суддя керується поняттям «обґрунтованості підозри», яка сформована практикою Європейського суду з прав людини та яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

Зокрема, у своїх рішеннях, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Долучені до матеріалів клопотання докази об`єктивно доводять можливу причетність підозрюваного до інкримінованого кримінального правопорушення. При цьому факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних стадій кримінального провадження.

Тобто, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України.

Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27.07.2022 р. відносно ОСОБА_6 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком по 22.09.2022 року включно.

Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19.09.2022 року було продовжено до п`яти місяців, тобто до 26.12.2022 р., строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000150, з якого 13.10.2022 року було виділено матеріали відносно ОСОБА_6 в окреме провадження, якому присвоєно №0000434.

Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19.09.2022 р. підозрюваному ОСОБА_6 було продовжено строк тримання його під вартою по 16.11.2022 р. включно.

На даний час продовжують існувати визначені ст.177 КПК України та наведенні в клопотанні слідчого ризики: переховування від органів досудового розслідування та суду; незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні, вчинення іншого кримінального правопорушення.

Беззаперечних даних, які б виключали вказані ризики, слідчим суддею на даний час не встановлено.

Так, з досліджених у судовому засіданні матеріалів встановлено, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України, які відносяться до категорії тяжких злочинів, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років, а тому, зважаючи на покарання, яке загрожує особі у випадку визнання її винуватою, співставляючи можливі негативні наслідки у вигляді засудження до покарання у виді позбавлення волі, слідчий суддя вважає, що ризик переховування від органів досудового розслідування та суду й надалі існує, оскільки опинившись на волі, підозрюваний може потенційно переховуватись від органів досудового розслідування, суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкриміноване йому кримінальне правопорушення.

Досудове розслідування у кримінальному провадженні не закінчено, на даний час свідки у цьому провадженні судом не допитані, а тому продовжує існувати ризик незаконно впливу на свідків у кримінальному провадженні, з метою зміни наданих свідчень або відмови від надання показань в подальшому. При оцінці наявності зазначеного ризику слідчим суддею врахована встановлена КПК процедура отримання показань від осіб, які є свідками, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримують шляхом слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засідання (ч.1, 2 ст.23, ст.224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих в поряду, передбаченому ст. 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому прокурору або посилатися на них (ч. 4 ст.95 КПК України). Отже ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження під час збирання доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту отримання показань судом від свідків.

Також, на думку слідчого судді, обставини кримінальних правопорушень, у яких підозрюється ОСОБА_6 , та дані, які характеризують його особу, зокрема те, що він раніше судимий за вчинення злочинів проти власності, не має постійного джерела доходу, дозволяють дійти до висновку про існування ризику вчинення іншого кримінального правопорушення.

Аналізуючи особу підозрюваного слідчий суддя враховує, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання, стійкі соціальні зв`язки, проживає з матір`ю та сестрами, має на утриманні малолітню дитину, яка з ним не проживає, хворіє, раніше судимий.

Проте, вказані обставини не спростовують доведених стороною обвинувачення ризиків та не є такими, що давали б можливість слідчому судді застосувати запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі. Окрім того, вказані обставини не були стримуючими для вчинення дій, що стали підставою для підозри ОСОБА_6 у вчиненні злочину.

Стороною обвинувачення доведено, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою не зможе запобігти відповідним ризикам, та не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного, оскільки не встановлено тих стримуючих чинників, які б були у повному обсязі здатні мінімізувати ймовірність вчинення підозрюваним дій, спрямованих на ухилення від можливого покарання, впливу на свідків або вчинення іншого кримінального правопорушення. Відсутні й відомості щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст.177 КПК України. Більш того, стороною захисту не доведено, як змінилися обставини, які були взяті до уваги при обранні запобіжного заходу, які нові обставини виникли після прийняття рішень про застосування запобіжного заходу.

Даних, які б перешкоджали триманню ОСОБА_6 під вартою, не встановлено.

Таким чином, зважаючи на те, що заявлені ризики, які були враховані при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зокрема, ризики переховування від органів досудового розслідування та/або суду; незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинення іншого кримінального правопорушення, продовжують існувати та вони виправдовують тримання підозрюваного під вартою, враховуючи усі визначенні ст.178 КПК України обставини в їх сукупності, приходжу до висновку, що слід продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_6 , адже лише такий найсуворіший запобіжний захід на даний час зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та буде достатнім стримуючим засобом для запобігання ризикам, доведеним слідчим та прокурором. Інший, більш м`який запобіжний захід, в тому числі й особисте зобов`язання, особиста порука та домашній арешт, навіть із покладенням додаткового обов`язку у вигляді носіння електронного засобу контролю, на даному етапі досудового розслідування, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та не зможе запобігти вищевказаним ризикам, зокрема, й не зможе запобігти спробам ОСОБА_6 незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, зокрема й за допомогою засобів телефонного зв`язку; та його спробам вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Саме застосований запобіжний захід, на думку слідчого судді, забезпечує виконання підозрюваним процесуальних обов`язків. А тому надані стороною захисту пояснення у судовому засіданні про відсутність у ОСОБА_6 намірів ухилятися від органу досудового розслідування та суду, впливати на свідків та вчиняти інші кримінальні правопорушення, слідчий суддя до уваги не бере, оскільки саме для запобігання вказаним ризикам і був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який у зв`язку із цим, слід вважати дієвим заходом.

Слідчий суддя критично сприймає аргументи сторони захисту щодо неможливості тримання підозрюваного ОСОБА_6 під вартою, в зв`язку з його станом здоров`я як підставу для відмови у задоволенні клопотання, оскільки доказів неможливості утримання ОСОБА_6 в умовах СІЗО стороною захисту не надано, зокрема, долучена до матеріалів клопотання виписка із медичної карти ОСОБА_6 не свідчить про неможливість утримання підозрюваного під вартою.

Окрім того, Порядок взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту (далі Порядок), затверджений спільним Наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України від 10 лютого 2012 року № 239/5/104 визначає взаємодію закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту.

Згідно п. 2.3. Порядку медичне обстеження осіб, узятих під варту, здійснюється у разі їх звернення зі скаргою на стан здоров`я за ініціативою лікаря медичної частини СІЗО або адміністрації СІЗО.

Під час медичного обстеження особи, узятої під варту, з метою встановлення діагнозу лікар медичної частини СІЗО використовує дані анамнезу, медичної документації, яка долучена до особової справи, результати огляду, дані лабораторних, рентгенологічних і функціональних методів дослідження. За необхідності керівництво СІЗО подає запит до закладу охорони здоров`я, який надавав медичну допомогу особі, узятій під варту, щодо результатів диспансерного, амбулаторного, стаціонарного нагляду або лікування.

У випадках, коли лікарі медичної частини СІЗО не можуть самостійно встановити діагноз, начальник медичної частини СІЗО подає запит до керівництва СІЗО щодо направлення хворого на лікування до обраного закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку або залучення відповідного лікаря-фахівця закладу охорони здоров`я.

Керівництво СІЗО забезпечує допуск відповідного лікаря-фахівця чи направлення хворого на лікування до обраного начальником медичної частини СІЗО закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку.

Відповідно до п.п. 2.6., 2.7 Порядку особа, узята під варту, має право на вільний вибір лікаря. У разі необхідності в додаткових лабораторних обстеженнях, які не можуть бути проведені в медичних частинах СІЗО (наявним обладнанням, лабораторіями та обсягом медико-санітарної допомоги не передбачено проведення цих обстежень), вони проводяться на базі закладів охорони здоров`я з орієнтовного переліку.

Враховуючи вищевказані положення, особи, які перебувають під вартою, та є хворими, отримують медичну допомогу в амбулаторних умовах в медичних частинах та в спеціально визначених закладах охорони здоров`я, а тому, слідчий суддя не вбачає підстав для окремого реагування у порядку ст.206 КПК України.

Підстав для зменшення розміру застави, як альтернативи обраному запобіжному заходу у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею не встановлено. При цьому слідчим суддею враховуються обставини, передбаченні ст. 178 КПК України, зокрема, майновий та сімейний стан ОСОБА_6 , відсутність у нього офіційного працевлаштування та тимчасовий характер його заробітку, матеріальна спроможність членів його родини, з урахуванням наданої захисником довідки від 16.09.2022 про доходи його матері ОСОБА_10 , репутація ОСОБА_6 та наявність у нього судимостей, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, вік та стан його здоров`я, ризик повторення протиправної поведінки. До того ж, вказані обставини та надана захисником довідка вже були враховані слідчим суддею під час продовження ОСОБА_6 строку тримання його під вартою 19.09.2022 р., в ході якого було визначено заставу у меншому розмірі, ніж під час застосування 27.07.2022 р. запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 , були й вказані обставини предметом дослідження в ході перегляду апеляційною інстанцією рішення слідчого суді, крім того, стороною захисту не доведено, що змінилися обставини, які були взяті до уваги при визначенні розміру застави в ході продовження строку тримання підозрюваного під вартою. Тому, слідчим суддею відхиляються, як неспроможні, наведені, з посиланням на практику Європейського суду, аргументи сторони захисту про те, що попередньо визначений розмір застави в сумі 173670 грн., яка визначена не в максимальному розмірі, з передбаченого ч.5 ст.182 КПК України, є необґрунтованим і таким, що є завідомо непомірним для ОСОБА_6 , крім того, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втратити заставу, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні. На даний час, належні правові підстави для зменшення розміру застави, визначеної як альтернативи запобіжному заходу у виді тримання під вартою, у слідчого судді відсутні.

Враховуючи викладене, строк тримання під вартою ОСОБА_6 слід продовжити в межах строку досудового розслідування та в межах строку, визначеного ст.197 КПК України, а саме по 26.12.2022 року включно.

Керуючись ст.ст.177, 178, 182, 183, 194, 196, 197, 199 КПК України, слідчий суддя

постановив:
Клопотання слідчого задовольнити.

Продовжити підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою по 26 грудня 2022 року включно.

У разі внесення застави, визначеної ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19.09.2022 року в розмірі 173670 грн., покласти на підозрюваного ОСОБА_6 зобов`язання прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою, та продовжити по 26.12.2022 року включно термін дії покладених на ОСОБА_6 цією ж ухвалою обов`язків:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або роботи;

- не відлучатися з населеного пункту, в якому проживає, без дозволу слідчого, прокурора, суду;

- утриматися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання відповідному органу свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд за межі України, у випадку наявності.

Ухвала діє по 26 грудня 2022 року включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя