Справа №372/162/21 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/4166/2022 Доповідач у ІІ інстанції: ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
Іменем України

22 листопада 2022 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 04 листопада 2022 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 04 листопада 2022 року, окрім іншого, в задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 відмовлено, клопотання прокурора задоволено, продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 у ДУ «Київський слідчий ізолятор» до 02 січня 2023 року включно.
При вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 суд першої інстанції, враховуючи тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання обвинуваченого винуватим в інкримінованих злочинах, дані про його особу, зокрема відсутність переконливих доказів про наявність сім`ї, відсутність офіційного місця роботи та джерела доходу, з огляду на те, що судове провадження у цій справі ще не закінчено, зважаючи на необхідність виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, запобігти спробам переховуватись від суду, а також зважаючи на доведеність прокурором наявності всіх обставин, передбачених ч.1 ст. 194 КПК України, вважав доцільним продовжити строк тримання обвинуваченому ОСОБА_7 під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Не погоджуючись з ухвалою суду, захисник ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 04 листопада 2022 року в частині задоволення клопотання прокурора про продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 02.01.2023 та у частині відмови у задоволенні сторони захисту про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на менш суворий та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , задовольнити клопотання адвоката ОСОБА_6 та змінити обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід з тримання під вартою на будь-який інший менш суворий: домашній арешт, особисту поруку або особисте зобов`язання. У разі, якщо суд дійде висновку про неможливість зміни запобіжного заходу змінити ухвалу суду в частині відмови у визначенні застави та визначити ОСОБА_7 заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів доходів громадян.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник вказує, що судом зроблені висновки, які не відповідають фактичним обставинам щодо існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, оскільки в ході судового розгляду ситуація щодо обвинуваченого ОСОБА_7 кардинально змінилась, а саме допитані в судовому засіданні потерпілі та свідки надали показання про те, що не впізнають та раніше ніколи не бачили ОСОБА_7 , отже є безпідставним твердження існування ризиків незаконно впливати на свідків та потерпілих, а також переховуватись від суду, оскільки показання потерпілих та свідків виправдовують ОСОБА_7 та підтверджують непричетність до інкримінованих правопорушень. Так само нічим не підтверджується припущення існування ризику вчиняти інші кримінальні правопорушення.
Апелянт зазначає, що надав суду усі документи, які підтверджують наявність місця, де ОСОБА_7 зможе мешкати, перебуваючи на домашньому арешті, наявність міцних соціальних зв`язків, наявність осіб, які заслуговують на довіру, та які можуть поручитися за виконання ОСОБА_7 покладених на нього обов`язків, можливість та достатність без шкоди для кримінального правопорушення змінити ОСОБА_7 запобіжний захід на будь-який інший, не пов`язаний з триманням під вартою, в тому числі особисту поруку та домашній арешт.
Крім того, захисник вказує про стан здоров`я ОСОБА_7 , який свідчить про неможливість подальшого його утримання в умовах слідчого ізолятора та про явну загрозу життю та здоров`ю ОСОБА_7 .
Також захисник звертає увагу на той факт, що одному з обвинувачених у цьому кримінальному провадженні обрано запобіжний захід у виді застави, другому у виді нічного домашнього арешту, при цьому жодного разу судове засідання не зривалось з вини обвинувачених і вважати, що після звільнення ОСОБА_7 з-під варти щось зміниться, будуть якісь негативні наслідки є безпідставним, тим більше враховуючи показання потерпілих та свідків по відношенню до ОСОБА_7 .
Захисник не заперечував проти розгляду апеляційної скарги без участі обвинуваченого, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе провести апеляційний розгляд у відсутність ОСОБА_7 .
Заслухавши думку захисника, який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

У відповідності до ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали, судом першої інстанції при розгляді питання доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 зазначених вимог кримінального процесуального закону дотримано та враховано всі обставини, за яких таке продовження можливе.

Так, судом першої інстанції були заслухані пояснення прокурора, обвинуваченого та його захисника для з`ясування обставин, що мають значення при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, які в подальшому були оцінені судом першої інстанції в сукупності та стали підставою для прийняття рішення.
Суд першої інстанції при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 належним чином дослідив усі обставини, які мають значення для вирішення даного питання, врахував те, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання обвинуваченого винуватим в інкримінованих злочинах, дані про його особу, зокрема відсутність переконливих доказів про наявність сім`ї, відсутність офіційного місця роботи та джерела доходу, вік, рід занять, стан здоров`я, фактичні обставини справи, а також те, що судове провадження у цій справі ще не закінчено, та правильно встановив, що продовжують існувати обґрунтовані ризики, передбачені п.п.1, 3, 4 ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки є достатні підстави вважати, що обвинуваченийможе переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що прокурором доведено продовження існування ризиків, передбачених п.п.1, 3, 4 ч.1 ст. 177 КПК України, які на час розгляду питання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою жодним чином не зменшились і в сукупності з даними про особу обвинуваченого, на даному етапі провадження, вказують на наявність підстав для продовження строку дії обраного йому запобіжного заходу.

Рішення суду першої інстанції прийнято на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, досліджено належним чином всі матеріали провадження та наведено в ухвалі мотиви, з яких прийнято відповідне рішення.
Суд також належним чином дослідив доводи захисника щодо необхідності зміни запобіжного заходу ОСОБА_7 на більш м`який, та дійшов висновку про недоведеність стороною захисту зміни всіх обставин, передбачених ч.1 ст. 194 КПК України, зменшення або зникнення ризиків, які обумовлювали обрання та продовження дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 , вважав непереконливими і необґрунтованими доводи захисту, а також про відсутність достатніх підстав для зміни йому запобіжного заходу, оскільки судом не завершено розгляд кримінального провадження, а наявні ризики не зменшились, з чим погоджується колегія суддів.
Що стосується доводів захисника про те, що ситуація щодо ОСОБА_7 в ході судового розгляду кардинально змінилась, то судом першої інстанції дані обставини враховані, втім правильно встановлено, що судове провадження у цій справі ще не завершено, а доводи апелянта про непричетність обвинуваченого до вчинення інкримінованих ним злочинів потребують перевірки в межах судового розгляду, тому не можуть оцінюватись судом на цій стадії процесу та слугувати підставою для зміни запобіжного заходу.
Колегія суддів також вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги захисника щодо неналежного стану здоров`я ОСОБА_7 , оскільки наявні у матеріалах справи докази не містять відомостей про неможливість тримання обвинуваченого під вартою.Додаткових обставин, які б вказували на неможливість утримання ОСОБА_7 в місцях попереднього ув`язнення судом не встановлено.

Доводи апелянта про наявність у ОСОБА_7 міцних соціальних зв`язків не можуть слугувати підтвердженням його належної процесуальної поведінки та відсутності ризиків. Судом правильно встановлено, що у даному випадку наявність конкретного суспільного інтересу щодо вирішення справи про вчинення суспільно небезпечних діянь превалює на д принципом поваги до свободи особистості.
Щодо вимог захисника про визначення ОСОБА_7 застави, то у відповідності до п.1 ч.4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177, 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що саме запобіжний захід у виді тримання під вартою, а не інший більш м`який запобіжний захід, як про це просить захисник, має забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні, у зв`язку з чим ухвала суду першої інстанції має бути залишена без змін, а апеляційна скарга без задоволення.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 04 листопада 2022 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Суддя Суддя