Провадження: № 1-кп/484/175/23
Справа: № 486/1259/22
Вирок

іменем України

06.04.2023 року Первомайський міськрайонний суд миколаївської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

розглянув у судовому засіданні в м. Первомайську кримінальне провадження № 0000827 від 31.06.2022 року по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Райчихінськ, Амурської області, Російська Федерація, громадянинки України, з повною середньою освітою, пенсіонерки, заміжньої, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України

за участі сторін кримінального повадження:

прокурора - ОСОБА_4

обвинуваченої - ОСОБА_3

встановив

перебуваючи за місцем свого проживання, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , у невстановлений період часу, але не пізніше 01.04.2022, в ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на поширення матеріалів, у яких міститься глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році.

З метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_3 в період часу з 25.03.2022 по 24.07.2022, перебуваючи за адресою проживання: АДРЕСА_1 , використовуючи комп`ютер з системним блоком «3RSYSTEM» та операційною системою «Windows 10», підключений до мережі «Інтернет», з власної сторінки « ОСОБА_5 (ОСОБА_5)» у соціальній мережі «Одноклассники», маючи 704 осіб в категорії «Друзья», будучи учасником 561 групи в даній мережі, віднаходила та поширювала на вказаній сторінці, яка є відкритою та загальнодоступною, матеріали невизначеному колу осіб, в яких міститься глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році.

Так, упродовж зазначеного періоду, ОСОБА_3 , діючи умисно, розмістила на своїй сторінці « ОСОБА_5 (ОСОБА_5)» у соціальній мережі «Одноклассники» матеріали, що містять глорифікацію (прославляння) осіб, які є безпосередніми учасниками та керівниками збройної агресії Російської Федерації проти України, тобто осіб, які здійснювали збройну агресію Російської федерації проти України, чим здійснила їх поширення на особистій сторінці в соціальній мережі, доступній невизначеному колу осіб, а саме:

01.04.2022 розмістила фотозображення з російським військовим кореспондентом ОСОБА_6 та дописом «ІНФОРМАЦІЯ_2 !»;

10.04.2022 розмістила фотозображення з ОСОБА_9 та дописом «ІНФОРМАЦІЯ_3 »;

02.05.2022 розмістила фотозображення з президентом рф ОСОБА_11 та дописом «ІНФОРМАЦІЯ_4»;

20.05.2022 розмістила фотозображення з дописом «ІНФОРМАЦІЯ_5»;

23.05.2022 розмістила фотозображення з міністром оборони рф ОСОБА_12 та дописом «ІНФОРМАЦІЯ_6»;

25.05.2022 розмістила фотозображення з Президентом Туреччини ОСОБА_13 , генеральним секретарем ОСОБА_14 та дописом «ІНФОРМАЦІЯ_7»;

27.05.2022 розмістила фотозображення з дописом «ІНФОРМАЦІЯ_8 »;

29.05.2022 розмістила фотозображення з ОСОБА_23 та дописом «ІНФОРМАЦІЯ_9»;

26.06.2022 розмістила фотозображення з громадянином рф ОСОБА_27 та дописом «ІНФОРМАЦІЯ_10 ! »;

10.07.2022 розмістила фотозображення з ОСОБА_23 з дописом «ІНФОРМАЦІЯ_11»;

11.07.2022 розмістила фотозображення з російським журналістом-пропагандистом ОСОБА_30 та військовослужбовцем зс РФ.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 436-2 КК України, тобто поширення матеріалів, у яких міститься глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 винною себе визнала в повному обсязі та підтвердила обставини кримінального правопорушення, які викладені в обвинувальному акті. Пояснила, що скоїла «дірницю», на своїй сторінці в соціальній Інтернет-мережі «Одноклассники» здійснила вподобання (репост) публікацій, які містили виправдовування, визнання правомірною тимчасової окупації частини території України. Насправді вона проти збройної агресії російської федерації проти України та засуджує її. У вчиненому щиро кається, просить вибачення, вказала, що в подальшому так вчиняти не буде. Просила суд суворо її не карати. Просила повернути їй речі, на які було накладено арешт.

Сторона обвинувачення просив призначити ОСОБА_3 покарання у виді 3-х років позбавлення волі без конфіскації, з можливістю застосування положень ст. 75 КК України, звільнивши її від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк. Долю речових доказів просив вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

При таких обставинах, за згодою учасників кримінального провадження, які визнали недоцільним дослідження доказів по справі, докази у судовому засіданні не досліджувались, згідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.

Суд з`ясував, що всі учасники кримінального провадження правильно розуміють обставини кримінального провадження, та упевнився у добровільності їх позиції, їм було роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини у апеляційному порядку.

Приймаючи до уваги вищевказане, суд вважає, що винність обвинуваченої ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України, повністю доведена.

Дії обвинуваченої ОСОБА_31 містять склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України, та суд кваліфікує їх за кваліфікуючими ознаками: поширення матеріалів, у яких міститься глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне та достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

У частині 2 ст. 65 КК України встановлено презумпцію призначення більш м`якого покарання, якщо не доведено, що воно не є достатнім для досягнення мети покарання. Суд вважає, що такий же принцип застосовується і при вирішенні питання про порядок відбування покарання, зокрема, про можливість звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 75 КК України якщо суд, при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму ВСУ від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» судам необхідно мати на увазі, що частиною 1 статті 75 КК передбачено звільнення від відбування покарання з випробуванням тільки тих осіб, які засуджуються до позбавлення волі на строк не більше п`яти років, тобто лише щодо основного покарання, що має бути належним чином вмотивовано у вироку. Рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване. Іспитовий строк встановлюється судом тривалістю від одного до трьох років (ч. 3 ст. 75 КК України).

Призначаючи обвинуваченій покарання, суд враховує її особу, яка є громадянином України, зареєстрована в Миколаївській області, проживає в м. Южноукраїнськ, у лікаря на наркологічному чи психіатрічному обліку не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання та останнім місцем роботи, має ряд хронічних захворювань, є особою похилого віку, раніше не судима та те, що вона обвинувачується у вчиненні нетяжкого злочину, внаслідок якого шкода нікому не завдана та суспільний резонанс відсутній, а також досудову доповідь ДУ «Центру пробації» філії ДУ «Центру пробації» в Миколаївській,Донецькій, Луганській та Херсонській областях Вознесенського РВ, де зазначено, що виправлення ОСОБА_3 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства.

Відповідно до ст. 66 КК України, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 суд враховує те, що вона щиро розкаявся у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Санкцією ч. 2 ст. 436-2 КК України передбачено покарання у виді обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк, з конфіскацією майна або без такої.

Враховуючи обставини кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючих покарання обставин та відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_3 покарання, передбачене санкцією ч. 2 ст. 436-2 КК України без конфіскації майна. Також, суд доходить висновку про можливість виправлення та перевиховання засудженої без ізоляції від суспільства із застосуванням положень ст. 75 КК України, а тому вважає за можливе звільнити обвинувачену від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк з покладанням на неї обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України, які будуть достатні для забезпечення належної поведінки ОСОБА_3 та виконуватимуть виховну та превентивну функцію.

На підставі вищезазначеного, суд вважає, що таке покарання буде законним, справедливим, достатнім для виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень обвинуваченою та досягне своєї мети.

Запобіжний захід в рамках даного кримінального провадження стосовно ОСОБА_3 не застосовувався.

Питання щодо процесуальних витрат суд вирішує відповідно до вимог глави 8 Розділу І КПК України.

Кримінальним правопорушенням шкода не завдана, потерпілих у кримінальному провадженні немає, цивільний позов не заявлено.

Питання щодо речових доказів судом вирішується в порядку вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 50, 63, 65, 75, 76, 436-2 КК України, ст. 100, 124, ч. 3 ст. 349, 367-371, 373, 374, 376 КПК України

ухвалив

визнати винною ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України.

Призначити ОСОБА_3 покарання за ч. 2 ст. 436-2 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки, без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном 2 (два) роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на обвинувачену ОСОБА_3 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Накладений арешт ухвалою слідчого судді Арбузинського районного суду Миколаївської області від 05.10.2022 року - скасувати.

Речові докази, а саме:

- мобільний телефон марки «Huawei Y 2019» модель DUB-LX1 ІМЕІ(1): НОМЕР_1 , ІМЕІ(2): НОМЕР_2 , в якому знаходиться міс карта з номером НОМЕР_3 - повернути власнику ОСОБА_3 ;

- системний блок в корпусі сірого кольору з написом торгової марки 3RSYSTEM, який опечатано біркою №1, який згідно квитанції №90 від 06.09.2022 року знаходиться в камері речових доказів поліції №3 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області - конфіскувати у власність держави.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження та на нього може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня проголошення вироку через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області до Миколаївського апеляційного суду.

Суддя