Справа №195/54/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.03.2023 року смт.Томаківка Дніпропетровської області

Томаківський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Томаківка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000194 від 28 листопада 2022 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя Запорізької області, громадянина України, одруженого, не інваліда, непрацюючого, на утриманні має двох малолітніх дітей, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст.89 КК України, вважається таким, що не має судимостей,

у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.4 ст.185, ч.3 ст.357 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

27.11.2022 року приблизно о 13 годині 00 хвилин, обвинувачений ОСОБА_4 , знаходився за адресою: АДРЕСА_2 , де перебував в гостях у раніше йому знайомого ОСОБА_5 та в ході спілкування розпивали горілку.

Після чого, у обвинуваченого ОСОБА_4 , який усвідомлював, що в Україні введений воєнний стан Указом Президента України від 24.02.2022 року за № 64/2022, дію якого продовжено Указом Президента України від 17.05.2022 року за №341/2022, в порядку передбаченим ст.6 Законом України «Про правовий режим воєнного стану», який є особливим правовим режимом, виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення будь-якого чужого майна, належного ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, обвинувачений ОСОБА_4 в цей же день, 27.11.2022 року, приблизно об 13 годині 15 хвилин, перебуваючи в умовах правового режиму воєнного стану, знаходився в домоволодіння АДРЕСА_2 , а саме помітив на серванті гроші належні потерпілому ОСОБА_5 , скориставшись моментом, що потерпілий спить та будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, таємно, незаконно, протиправно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, переслідуючи мету наживи, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, виявив та взяв до своїх рук грошові кошти в сумі 11 000 гривень купюрами номіналом по 1000 гривень кожна, обвинувачений ОСОБА_4 усвідомлюючи свої дії поклав до своєї кишені викрадені кошти та утримуючи їх при собі, з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Своїми злочинними діями обвинувачений ОСОБА_4 спричинив потерпілому ОСОБА_5 майнову шкоду на суму 11 000 грн.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_4 , в цей же день, тобто, 27.11.2022 приблизно об 13 годині 15 хвилин, перебуваючи в домоволодіння АДРЕСА_3 , впевнившись, що сторонні особи відсутні і за ним ніхто не спостерігає, усвідомлюючи, що його дії є таємними для власника щойно викрадених ним коштів, на полиці серванту помітив паспорт громадянина України, виданий на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 13.12.2005 року Томаківським РВ УМВС України в Дніпропетровській області.

В цей момент у обвинуваченого ОСОБА_4 раптово виник кримінальний умисел, спрямований на незаконне заволодіння зазначеним паспортом, з метою його використання в особистих інтересах в подальшому.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння зазначеним паспортом, з метою його використання в особистих інтересах, обвинувачений ОСОБА_4 в цей же день і час, перебуваючи в тому ж місці, діючи таємно, незаконно, протиправно, умисно, впевнившись, що сторонні особи не спостерігають за його діями, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу, заволодів - викрав паспорт громадянина України, виданий на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 13.12.2005 року Томаківським РВ УМВС України в Дніпропетровській області та сховавши його в кишені власного одягу, з місця скоєння кримінального проступку зник.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.3 ст.357 КК України за ознаками незаконне заволодіння будь-яким способом паспортом; за ч.4 ст.185 КК України за ознаками - таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винним у вчиненні даних кримінальних правопорушень в повному обсязі, та підтвердив вищезазначені факти.

Потерпілий ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням, в якому зазначено, що він просить суд, обвинуваченого суворо не карати, дану справу слухати у його відсутність. Крім того, в клопотанні зазначено, що претензій майнового характеру до обвинуваченого не має, не заперечує проти призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання не пов`язаного з позбавленням волі.

Вина обвинуваченого також підтверджується матеріалами кримінального провадження, які були досліджені в судовому засіданні, а саме: Витягами з Єдиного реєстру досудових розслідувань, кримінального провадження №0000194 від 28.11.2022, №0000101 від 13.12.2022 (а.п.1-3,38), якими встановлено, що на підставі заяви про вчинене кримінальне правопорушення від потерпілого до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості про кримінальне правопорушення з правовою кваліфікацією за ч.4 ст.185, ч.3 ст.357 КК України; протоколом огляду місця події від 28.11.2022 р. з фото таблицею зображень до нього (а.с.12-19); протоколами огляду речей з фото таблицею зображень до нього, а саме: паспорт громадянина України та грошові кошти у розмірі 1000 грн. від 08.12.2022 р. (а.с.30-33); протоколом проведення слідчого експерименту за участю обвинуваченого ОСОБА_4 та потерпілого ОСОБА_5 від 16.12.2022 року (а.с.61-65), з якого вбачається, що останній добровільно та свідомо вказує, як він вчинив даний злочин; постановами про залучення речових доказів від 08.12.2022 р., 16.12.2022 (а.с.34,66); зібраними характеризуючими матеріалами стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 (а.с.55-60).

Аналізуючи зібрані у даному провадженні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого доведена в повному обсязі.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. У відповідності до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також те, що покарання має бути необхідне і достатнє для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до класифікації злочинів, передбаченої ст.12 КК України, кримінальні правопорушення, вчинені ОСОБА_4 , відносяться до категорії тяжких злочинів (ч.4 ст.185 КК України) та кримінальних проступків (ч.3 ст.357 КК України).

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 у відповідності до ст.66 КК України, суд визнає повне визнання вини, щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, у відповідності до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Частиною 2ст.50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від24.10.2003року №7«Про практику призначення судами кримінального покарання» звертає увагу на те, що призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 21 серпня 2019 року у справі № 682/956/17 вказала про те, що визначені уст.65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Враховуючи вищенаведене, з огляду на особу обвинуваченого, конкретні обставини вчинення кримінальних правопорушень, наявність по справі обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, на утриманні має двох малолітніх дітей, приймаючи до уваги відношення обвинуваченого до вчиненого, який в судовому засіданні критично оцінив свої дії та запевнив, що в подальшому не допускатиме протиправної поведінки, з урахуванням позиції потерпілого, який не має претензій до обвинуваченого, та думки прокурора, який в судових дебатах запропонував звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства у зв`язку з чим призначає покарання в межах санкцій статей за якими він визнається винуватим, із застосуванням положень ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді позбавлення волі, звільнивши на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з випробуванням та покладенням передбачених ст.76 КК України обов`язків.

Таке покарання, на думку суду, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_4 , та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_4 не застосовувався, клопотань про його обрання не надходило.

Цивільний позов не заявлено.

Судові витрати на залучення експертів відсутні.

Питання щодо речових доказів необхідно вирішити згідно вимог ст.100 КПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.357, ч.4 ст.185 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч.3 ст.357 КК України у вигляді 1 місяця арешту;

- за ч.4 ст.185 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки, поклавши на нього обов`язки, передбачені п.п.1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України.

На підставі п.п.1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 : періодично з`являтись для реєстрації до органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази: грошові кошти у розмірі 1000 грн., купюрами номіналом по 200 грн., паспорт громадянина України , виданого на імя ОСОБА_5 , які передано на зберігання потерпілому ОСОБА_5 - залишити в останнього; СD-R диск, на який скопійовано відеозапис слідчого експерименту від 16.12.2022, який долучено до матеріалів кримінального провадження - зберігати в справі.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Томаківський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст вироку складено 15.03.2023 року.

Суддя: ОСОБА_1

15.03.2023