Ухвала

Іменем України

13 березня 2023 року

м. Київ

Провадження № 51-1592 ска 23

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10 січня 2023 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 31 січня 2023 року,

встановив:

Постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13 вересня 2022 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді 40 годин громадських робіт, стягнуто судовий збір.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 09 грудня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишено без задоволення, постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13 вересня 2022 року залишено без змін.

Постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10 січня 2023 року повернуто заяву ОСОБА_4 про перегляд постанови Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13 вересня 2022 року, за нововиявленими обставинами.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 31 січня 2023 року повернуто апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10 січня 2023 року.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 порушив питання про перевірку постанови Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10 січня 2023 року та постанови Запорізького апеляційного суду від 31 січня 2023 року у касаційному порядку.

Перевіривши касаційну скаргу та копії судових рішень з Єдиного державного реєстру судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.

Статтею 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу, а закони та інші нормативно-правові акти приймаються наоснові Конституції України і повинні відповідати їй (ст. 8 Конституції України).

Відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи, а право на касаційне оскарження - лише у визначених законом випадках.

Ця норма кореспондує зі ст. 14 Закону України «Про судоустрій та статус суддів»

від 2 червня 2016 року № 1402-VIII, якою визначено, що учасники справи, яка є предметом судового розгляду, та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Встановлюючи обмеження права на касаційне оскарження судових рішень, законодавець керувався такою складовою принципу верховенства права, як пропорційність.

За правовою позицією Конституційного Суду України обмеження прав і свобод людини і громадянина є допустимим виключно за умови, що таке обмеження є домірним (пропорційним) та суспільно необхідним (абз. 6 підпункту 3.3 п. 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19 жовтня 2009 року №26-рп/2009).

Підстави і порядок перегляду Верховним Судом судових рішень у справах про адміністративні правопорушення передбачено лише главою 24-1 КУпАП. Єдиною підставою такого перегляду законодавець визнав встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні справи судом.

КУпАП не передбачена можливість касаційного оскарження постанови апеляційного суду у справі про адміністративне правопорушення. За правилами ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до апеляційного суду, при цьому, постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її ухвалення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Іншого порядку перегляду судових рішень у справах про адміністративне правопорушення (касаційного, за нововиявленими чи виключними обставинами) чинним законодавством не передбачено.

Таким чином, обмеження права на касаційне оскарження рішення суду апеляційної інстанції у справах про адміністративні правопорушення, встановлені у статті 294 цього Кодексу відповідають основним засадам судочинства, що визначені Конституцією України, є пропорційними та обґрунтованими.

Крім того, ст. 424 КПК України визначено перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені в касаційному порядку.

Виходячи з положень ст. 129 Конституції України, ст. 294 КУпАП, ст. 424 КПК України оскаржувані судові рішення не можуть бути предметом перевірки в порядку касаційної процедури, а посилання скаржника на необхідність застосування аналогії закону з огляду на практику Європейського суду з прав людини є неспроможними.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Керуючись ст. 129 Конституції України, ст. 294 КУпАП, статтями 424, 428 КПК України, Верховний Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10 січня 2023 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 31 січня 2023 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_5