ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/1963/22

02 березня 2023 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Костопіль кримінальне провадження щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Явори, Турківського району, Львівської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, одруженого, освіта вища, майстера лісу ДП «Костопільське лісове господарство», раніше не судимого обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

21 вересня 2022 року близько 18.30 год., ОСОБА_3 перебуваючи в котельні будинку за адресою: АДРЕСА_2 , на ґрунті раптового виниклих неприязних відносин, діючи умисно, наніс ОСОБА_5 близько п`яти ударів кулаками в область голови, носу та лівої частини обличчя, внаслідок чого спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді синця повік лівого ока з поширенням на спинку носа і вилицю, закритого перелому кісток носа та струсу головного мозку, що за ступенем тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Тобто, своїми умисними діями, які виразились у спричиненні умисних легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 125 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав частково, оскільки вважає, що потерпілий сам спровокував конфліктну ситуацію, так як обізвав його нецензурною лайкою та нацькував на нього свою собаку. Однак дуже жаліє про свій вчинок. Рахує, що вчинив не вірно, щиро розкаявся та запевнив суд, що він усвідомив свою провину.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердив обставини нанесення йому тілесних ушкоджень. Цивільний позов в кримінальному провадженні не подав, претензій до обвинуваченого матеріального чи морального характеру не має .

Враховуючи те, що обвинувачений визнав себе винним у вчиненні вказаного кримінального правопорушення та на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позиції немає, а також їм зрозуміло, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Відповідно до цих вимог закону суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого, потерпілого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.

Оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає встановленим, що ОСОБА_3 21 вересня 2022 року спричинив потерпілому ОСОБА_5 умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я та дійшов висновку, що вина обвинуваченого у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України доведена повністю та кваліфікація його дій за ч.2 ст.125 КК України правильна .

Відповідно до вимог ст.65 КК України та п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", суд, призначає покарання, яке є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення та попередження скоєння нових злочинів, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Згідно до ч.2 ст.50 цього Кодексу покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Обставини, які пом`якшують обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, відповідно до ст.67 КК України судом не встановлено.

При вирішенні питання призначення ОСОБА_3 виду та міри покарання, суд враховуючи сукупність пом`якшуючих покарання обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який по місцю проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, раніше кримінальної відповідальності не притягувався, розкаявся у вчиненому та запевнив суд, що він усвідомив свою провину, суд вважає, що з метою виправлення обвинуваченого, попередження з його боку вчинення нових злочинів, слід призначити покарання в межах санкції ч. 2 ст. 125 КК України - штраф.

Цивільний позов в межах кримінального провадження потерпілим ОСОБА_5 до обвинуваченого не пред`являвся.

Речові докази та процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 349,373-375 КПК України, ст.50, 65, 66-67, ч.2.ст.125 КК України, суд

ЗАСУДИВ:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Заходи забезпечення кримінального провадження до обвинуваченого ОСОБА_3 не застосовувались.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

СуддяОСОБА_1