Справа № 128/636/23
УХВАЛА

01 березня 2023 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області у складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 , при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглядаючи у підготовчому судовому засіданні в м. Вінниці в режимі відеоконференції з приміщенням ДУ «Вінницька установа виконання покарань (№1)» обвинувальний в кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 02.01.2023 в ЄРДР за №0000002 за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.4 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

З 21.02.2023 у провадженні Вінницького районного суду Вінницької області знаходиться на розгляді вищевказане кримінальне провадження.

01.03.2023 у підготовчому судовому засіданні суд, вислухавши міркування присутніх учасників кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт та доданий до нього реєстр матеріалів досудового розслідування, прийшов до висновку, що дане кримінальне провадження підлягає призначенню до судового розгляду виходячи з наступного.

Угод про визнання винуватості чи про примирення у порядку ст.ст.468-475 КПК до суду не надійшло. Підстав для закриття кримінального провадження не вбачається. Обвинувальний акт складено у відповідності до вимог КПК України, при його затвердженні прокурором дотримані вимоги закону. Підстав для направлення обвинувального акту для визначення підсудності не встановлено, дане кримінальне провадження підсудне Вінницькому районному суду Вінницької області.

Враховуючи те, що не має підстав для прийняття рішень визначених п.п.1-4 ч.3 ст.314 КПК, тому суд приходить до висновку, що дане кримінальне провадження слід призначити до судового розгляду.

Також , у даному підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримала подане нею письмове клопотання про продовження застосованого запобіжного заходу ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою, оскільки такий строк стікає 02.03.2023, а ризики, які стали підставою для його застосування не змінилися та не відпали, а саме - обвинувачений ОСОБА_5 є особою раніше неодноразово судимою, на даний час в провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебувають обвинувальні акти за ч.3 ст.185 КК України, у зв`язку з чим існує можливість переховуватись від суду; останній може незаконно впливати на потерпілого чи свідків, які ще не допитані в судовому засіданні, а також перебуваючи на волі може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вважає, що жоден з інших запобіжних заходів не може запобігти зазначеним ризикам. Так, особисте зобов`язання не може бути застосовано у зв`язку з тим, що це найбільш м`який запобіжний захід і він не відповідає тяжкості вчиненого злочину. Особиста порука не може бути застосована в силу того, що не встановлено осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до суду на першу про те вимогу. Домашній арешт не зможе забезпечити належну поведінку особи та перешкоджати здійснення ним психологічного впливу на свідків, тощо.

Зазначає, що у зв`язку із викладеним, враховуючи особу обвинуваченого, відсутність місця роботи, його антисоціальне становище, вважає, що запобігти ризикам передбаченим п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України можливо лише шляхом продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Тому прокурор просить суд продовжити строк запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 у виді тримання під вартою на 60 днів.

Захисник ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, просив змінити обвинуваченому запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт, оскільки вважає що наведені ризики прокурором не підтверджені належними та допустимими доказами.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав клопотання захисника.

Прокурор ОСОБА_3 заперечувала проти задоволення клопотання захисника, вважає що вона належним чином обґрунтувала наявні ризики, які на даний час не зменшилися та не відпали.

Вислухавши клопотання прокурора та захисника, з`ясувавши думки присутніх учасників судового процесу, суд вважає клопотання прокурора є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, а клопотання захисника - необґрунтованим та таким, що підлягає відмові в задоволенні виходячи з такого.

Згідно до п.п.4,5 ч.2 ст.183 КПК, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років та до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до положень, викладених в ч.1 ст. 177 КПК, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2)знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5)вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1)вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч. 1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього кодексу.

Статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожна людина має право на свободу і особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, у випадку законного арешту або затримання особи, здійсненого з метою її присутності перед компетентним судовим органом на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні злочину або якщо обґрунтовано визнається за необхідне запобігти вчиненню нею злочину або її втечі після його вчинення.

Європейський суд з прав людини стверджує, що вимога законності не може бути задоволена лише шляхом дотримання національного законодавства, яке само по собі повинно відповідати Конвенції (рішення ЄСПЛ у справі «Плесо проти Угорщини»), тому позбавлення волі може бути цілком законним з точки зору внутрішнього права, однак, бути свавільним, виходячи зі змісту Конвенції, порушуючи тим самим її положення (рішення ЄСПЛ у справі «А. та інші проти Об`єднаного Королівства»).

З наведеного витікає, що рішення суду про застосування до особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою/продовження строку дії такого запобіжного заходу буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції та рішень Європейського суду.

Судом установлено, що запобіжний захід до обвинуваченого застосований за рішенням суду, тобто у спосіб, встановлений КПК України.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого у виді тримання під вартою суд враховує вимоги п.п.3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою; суд враховує, що тримання під вартою є винятковим та відповідно до ст. 176 КПК України найбільш суворим запобіжним заходом.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

Суд вважає, що наразі існують ризики, передбачені п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: обвинувачений ОСОБА_5 є раніше неодноразово судимою особою; на разі в провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебувають на розгляді обвинувальні акти за ч.3 ст.185 КК України, а по даному кримінальному провадженню ОСОБА_5 обвинувачується у вчинені тяжкого злочину; останній на час затримання офіційно не працював, тому суд вважає, що обвинувачений не має на волі соціально-стримуючих факторів, а також те, що, в суді не заслухані покази потерпілого, свідків, обвинуваченого, тому суд вважає, що існують ризики незаконного впливу ОСОБА_5 на потерпілого, свідків, з метою зміни їх показів у суді; вчиненням ним іншого кримінального правопорушення, а також переховування ним від суду.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Таким чином, з метою дотримання балансу між суспільним інтересом та правом особи на особисту свободу, суд доходить висновку, що для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на них процесуальних обов`язків та уникнення встановлених судом ризиків, доцільно продовжити йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в свою чергу, відмовивши у задоволені усного клопотання захисника, оскільки ним не доведено перед судом належними та допустимими доказами, що наявні ризики зменшилися або відпали. Тому, не зачіпляючи питання доказовості вини обвинуваченого, суд вважає за доцільне продовжити йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, а саме - по 29.04.2023, включно.

Керуючись ст.ст.177, 183, 199, 314-316, 331, 376 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Кримінальне провадження, відомості про яке внесені 02.01.2023 в ЄРДР за №0000002 за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.4 ст.185 КК України, - призначити до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 09.03.2023 о 10:00 год. в приміщенні Вінницького районного суду Вінницької області у залі судових засідань № 2.

Розгляд кримінального провадження здійснювати суддею одноособово.

В судове засідання викликати учасників судового провадження: прокурора - ОСОБА_3 , обвинуваченого та захисника ОСОБА_4 .

Письмове клопотання прокурора ОСОБА_3 - задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу - тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.4 ст.185 КК України, - строком на шістдесят днів, тобто до 29 квітня 2023 року включно.

В задоволені клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну обвинуваченому запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт,- відмовити.

Копію ухвали направити для виконання начальнику Державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№ 1)».

Ухвала в частині продовження застосованого запобіжного заходу у виді тримання під вартою може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її проголошення, а обвинуваченими - з дня отримання копії ухвали суду.

В решті частини - ухвала оскарженню не підлягає, але заперечення щодо неї можуть бути включені сторонами кримінального провадження до апеляційної скарги на кінцеве процесуальне рішення в даному провадженні.

Суддя ОСОБА_6