Справа № 750/8673/22 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/4823/344/22
Категорія - тримання під вартою. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

14 грудня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

Розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 07 грудня 2022 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та мешканцю АДРЕСА_1 , громадянину України, з повною загальною середньою освітою, не працюючому, не одруженому, раніше неодноразово судимому, останній раз вироком Городнянського районного суду Чернігівської області від 27 квітня 2020 року за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 395, ч. 1 та ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, який 05 липня 2022 року був звільнений з місць позбавлення волі умовно-достроково, обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою до 04 лютого 2023 року, з визначенням розміру застави в сумі 53 680 гривень.

Задовольняючи подання, слідчий суддя вказав, що існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, з урахуванням тяжкості можливого покарання у співставленні з характеризуючими даними та процесуальною поведінкою підозрюваного, дають підстави вважати, що жоден з інших більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належного виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_8 просить ухвалу слідчого судді скасувати з тих підстав, що ні слідчим у клопотанні ні прокурором під час судового розгляду, ні слідчим суддею в ухвалі не вказано, які докази підтверджують можливість ОСОБА_7 переховуватись від органів досудового слідства та суду, в той час, як під час допиту та в ході слідчого експерименту його підзахисний надав правдиві показання, має намір співпрацювати з органом досудового слідства та судом, виконувати їх законні вказівки та покладені на нього зобов`язання.

Не обґрунтованим вважає посилання на можливість здійснення підозрюваним впливу на свідків, адже стороною обвинувачення навіть не визначено кола свідків, на яких існує можливість чинити вплив,як відсутні дані і про те, що бодай один зі свідків звернувся із заявою про вчинення на нього незаконного впливу/тиску з боку підозрюваного.

Не погоджується і з твердженням про можливість продовження вчинення ОСОБА_7 нових кримінальних правопорушень, адже матеріали не містять відомостей про те,що його підзахисному оголошувалась підозра в інших кримінальних провадженнях.

Таким чином, єдиним обґрунтуванням необхідності застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою сторона обвинувачення та слідчий суддя вказують на тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , що суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, який у своїх рішеннях вказував на те, що посилання суду на тяжкість обвинувачення як на головний чинник при оцінці ймовірності, що особа може переховуватись від правосуддя, перешкоджати розслідуванню, є недостатнім, і потреба позбавлення волі не може бути абстрактною беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

В ухвалі слідчий суддя не навів мотивів, чому до ОСОБА_7 не можна застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, хоча останній має зареєстроване місце проживання.

Саме лише припущення слідчого про існування ризиків не може вважатися належною метою обрання запобіжного заходу у розумінні ч. 1 ст. 177 КПК України. При цьому, навіть за наявності ризиків, запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований виключно у тому разі, якщо запобігти цим ризикам неможливо шляхом обрання більш м`якого запобіжного заходу.

Захисник ОСОБА_8 просив апеляційний розгляд проводити без його присутності.

Підозрюваний ОСОБА_7 відмовився від одержання кореспонденції, направленої йому апеляційним судом, про що працівниками СІЗО був складений акт, копія якого надіслана апеляційному суду.

Заслухавши доповідача, прокурора, яка заперечувала проти доводів сторони захисту, звернули увагу на тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , та обставини його вчинення, особу підозрюваного,який не відбув покарання за попереднім вироком і в період умовно-дострокового звільнення від покарання вчинив нове тяжке, корисливе кримінальне правопорушення, підозрюється ще в одному епізоді крадіжки, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких заходів, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Як убачається з подання слідчого та матеріалів провадження ОСОБА_7 підозрюється у тому, що в ніч з 05 на 06 листопада 2022 року, за попередньою змовою з ОСОБА_9 , вчинив крадіжку майна з приміщення кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого по АДРЕСА_2 , чим спричинив матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_10 .

За даним фактом слідчим відділом Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області 06 листопада 2022 року були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004278, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

05 грудня 2022 року ОСОБА_7 вручено письмове повідомлення про підозру в таємному викрадення чужого майна (крадіжці), поєднаному з проникненням до приміщення, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя відповідно до вимог ст. 178 КПК України, перевіряє вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей та інші обставини, які забезпечать належну процесуальну поведінку особи під час досудового розслідування та судового розгляду.

Поняття «обґрунтованість підозри» включає існування фактів чи інформації, які надають підстави суду вважати, що підозрювана особа ймовірно вчинила правопорушення, та оголошення підозри у вчиненні кримінального правопорушення.

На початковій стадії досудового розслідування кримінально-процесуальний закон не вимагає від сторони обвинувачення доведення усіх елементів кримінального правопорушення, як помилково вважає сторона захисту. Факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для засудження особи та ухвалення обвинувального вироку.

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини, вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Ризик - це ймовірність того, що підозрюваний може ухилитися від кримінальної відповідальності та незаконно впливати на свідків.

Особливість запобіжних заходів полягає в тому, що вони застосовуються не за конкретну недобросовісну поведінку підозрюваного, а превентивно, як гарантія настання правосуддя в майбутньому. При цьому слід враховувати, що якась ймовірність того, що підозрюваний зможе спробувати ухилитись від відповідальності, існує завжди.

З матеріалів судового провадження вбачається, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні умисного корисливого кримінального правопорушення, вчиненого в умовах воєнного стану, яке відноситься до категорії тяжких, за яке передбачено покарання до восьми років позбавлення волі, отже розуміючи невідворотність та тяжкість можливого покарання підозрюваний може ухилитися від явки до слідчого та суду.

Тим більше, що ОСОБА_7 , 05 липня 2022 року був звільнений з місць позбавлення волі умовно-достроково, і вже через чотири місяці після звільнення, був затриманий в нічний час в приміщенні кафе з викраденими речами, а тому ризик продовження вчинення підозрюваним нових кримінальних правопорушень, є цілком обгрунтованим.

Наявність постійного місця проживання у підозрюваного, як вказує захисник, не є підставою яка гарантує належне виконання ОСОБА_7 покладених на нього обов`язків, з огляду на те, що останній, будучи особою працездатного віку, звільнившись з місць позбавлення волі не працює, не має постійного джерела прибутку, не одружений, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення в період дії воєнного стану, в той час,коли сили та можливості всіх мешканців країни направлені на підтримку оборони та Збройних Сил України, не зважаючи на умови, в яких проживають окремі громадяни (без світла, опалення, житла тощо), отже вірним є посилання слідчого судді, що за відсутності міцних соціальних зв`язків та позитивних даних про особу, є обґрунтовані підстави вважати, що розуміючи тяжкість можливого покарання, підозрюваний може ухилитися від слідства та суду.

Тим більше, що на даний час, через військову агресію російської федерації, рівень життя в державі знижується, як і можливість знайти стабільне джерело прибутку, тим більше в сільській місцевості, де проживає ОСОБА_7 , а життєві потреби він має якимось чином задовольняти. Такі обставини значно підвищують вказані органом досудового слідства ризики про можливість продовження підозрюваним злочинної діяльності, а також знижують його можливість прибувати до органу досудового розслідування та суду, які розташовані на значній відстані від того населеного пункту, де зареєстрований підозрюваний.

Отже, як слідчим у поданні, так і слідчим суддею в ухвалі, правильно названі та враховані наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а також вірно оцінені в сукупності усі обставини, на підставі яких був обраний запобіжний захід, особливо з врахуванням особи підозрюваного та його процесуальної поведінки, що узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини.

Тим більше, судом прийнято рішення про визначення суми застави, сплативши яку ОСОБА_7 буде звільнений з під варти, а сплачена сума буде здатна гарантувати виконання покладених на нього процесуальних обов`язків та дотримання належної процесуальної поведінки.

Підстав для сумнівів у правильності прийнятого рішення, колегія суддів не вбачає.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 422, 424 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 07 грудня 2022 року про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, ОСОБА_7 , без змін.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення й касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_11 АНТИПЕЦЬ ОСОБА_12