Справа № 507/1775/22
Провадження № 1-кп/507/10/2023
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.01.2023 рокусмт. Любашівка

Любашівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Любашівка Одеської області кримінальне провадження № 0000212 від 19 серпня 2022 року про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця с. Ясенове-2 Любашівського району Одеської області,

українця, громадянина України, з середньою освітою, працюючого

механізатором в ТОВ «Агро-Ритм» жителя

АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

сторони обвинувачення - прокурора ОСОБА_4

сторони захисту обвинуваченого ОСОБА_3

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

19 серпня 2022 року приблизно о 13 годині 30 хвилин, у світлий час доби, водій ОСОБА_3 грубо порушив пункти 1.5, 2.3 (б), 12.1, 12.4 «Правил дорожнього руху» затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року із внесеними змінами, які зобов`язують водія:

п.1.5 «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

п. 2.3 «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно регувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

п.12.1 «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним»;

п.12.4 «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год».

Так, в зазначений день та час, водій ОСОБА_3 в світлий час доби, керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ-21099» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_6 , маючи при собі реєстраційні документи на вказаний транспортний засіб та посвідчення водія, рухався проїзною частиною автомобільної дороги загального користування місцевого значення О-162132 (сполучення Саврань-Бакша-Заплази-Любашівка) в межах населеного пункту - по вулиці Центральна в с.Солтанівка Подільського району Одеської області, зі сторони смт. Любашівка по напрямку до смт. Зеленогріське Подільського району Одеської області, зі швидкістю не меншою 94.1…107.0 км/год.

Під час руху по правій смузі проїзної частини вул. Центральна в с.Солтанівка Подільського району Одеської області, на відстані 1 км 200м від початку зазначеного населеного пункту (по напрямку від смт. Любашівка до смт. Зеленогірське), де організовано двосторонній рух та проїзна частина має по одній смузі руху в обох напрямках, водій ОСОБА_3 наближаючись до ділянки дороги із заокругленням уважним не був, постійно не стежив за дорожньою обстановкою, перевищив дозволену швидкість руху в межах населеного пункту, внаслідок чого не відреагував на дорожню обстановку і допустив виїзд керованим автомобілем за межі проїзної частини, а саме на грунтове узбіччя по якому в цей час йому на зустріч рухався пішохід і передньою лівою кутовою частиною кузову керованого ним автомобіля допустив наїзд на пішохода ОСОБА_7 .

Внаслідок даної ДТП потерпілій ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , заподіяні тілсені ушкодження у вигляді: «забою нижньої долі правої і лівої легень; закритого перелому правої стегнової кістки в нижній третині зі зміщенням відламків; закритого багатоуламкового над виросткового перелому лівої стегнової кістки зі зміщенням уламків; розриву промежини; гематоми лівої щоки; множинних саден обличчя, верхніх і нижніх кінцівок; рваної рани верхньої третини правого стегна; травматичного шоку 2-3 ступеню; закритої черепно-мозкової травми; струсу головного мозку». Згідно з п.2.1.3 «о», «м» «Правил судово-медичного визначення ступені тяжкості тілесних ушкоджень» вказані тілесні ушкодження у сукупності відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпечності для життя.

Допущені водієм ОСОБА_3 порушення вимог п.п. 12.1, 12.4 «Правил дорожнього руху України» створювали необхідні і достатні умови для настання події і перебували у причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної події та настанням суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення тяжких ушкоджень потерпілій ОСОБА_7 .

Своїми діями ОСОБА_3 , керуючи автомобілем, порушив правила безпеки дорожнього руху, заподіявши потерпілій тяжкі тілсені ушкодження, за що передбачена відповідальність за ч.2 ст. 286 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в скоєні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю та пояснив, що дійсно 19.08.2022 року в обідній час він на своє мову автомобілі, який залишився йому після смерті батька, рухався по вул. Центральній в с.Солтанівка. Дорога була мокрою після дощу. Під`їхавши до заокруглення дороги, він побачив зустрічний автомобіль і, не розрахувавши траєкторію руху, виїхав на узбіччя де скоїв наїзд на потерпілу ОСОБА_7 , яка рухалась назустріч. Після цього він зупинився та почав надавати допомогу потерпілій. В подальшому він постійно надавав кошти потерпілій для лікування, для проведення операцій. Цивільний позов про відшкодування моральної шкоди в сумі 100000 грн. визнає в повному обсязі, по мірі можливості буде сплачувати кошти потерпілій. В скоєному кається просив суворо не карати, вину у скоєні наїзду визнав.

Потерпіла ОСОБА_7 та представник потерпілого адвокат ОСОБА_8 надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив сторонам кримінального провадження вимоги ч.3 ст.349 КПК України і наслідки обмеження обсягу дослідження доказів.

У зв`язку із повним визнанням обвинуваченим своєї вини в скоєні кримінального правопорушення, визнання ним кваліфікації його дій та доказів, на які посилався орган досудового розслідування, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються та дослідження зібраних у кримінальному провадженні доказів було обмежене допитом обвинуваченим, показання якого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються та дослідженням документів, що його характеризують. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій не має, а також їй зрозуміло, що в такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Дії ОСОБА_3 правильно кваліфіковано за ч.2 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

Відповідно до ст. 127 КПК України підозрюваний, обвинувачений, а також за його згодою будь-яка інша фізична чи юридична особа має право на будь-якій стадії кримінального провадження відшкодувати шкоду, завдану потерпілому, територіальній громаді, державі внаслідок кримінального правопорушення.

Шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 про відшкодування моральних збитків підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Дійсно, в результаті злочину, потерпілій ОСОБА_7 було спричинено моральну шкоду, яка виразилась в тому, що змінився її спосіб життя, вона тривалий час знаходиться на лікуванні, не може самостійно пересуватись, зазнала фізичного болю та страждань, перебувала в шоковому стані від подій, що сталися, погіршилось її самопочуття. Тому, з урахуванням обставин справи, поведінки обвинуваченого в момент заподіяння ушкоджень, враховуючи майновий стан обвинуваченого, тяжкість тілесного ушкодження, виходячи із засад розумності та справедливості, суд вважає можливим стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь потерпілої ОСОБА_7 в рахунок відшкодування моральної шкоди 100000 грн.

Відповідно до ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати. До процесуальних витрат відносяться витрати на правову допомогу. Представник потерпілого надав клопотання про стягнення процесуальних витрат з обвинуваченого на користь потерпілого в сумі 5000 грн., які обґрунтував та документально підтвердив. Відповідно до вимог діючого законодавства єдиною допустимою формою отримання адвокатом винагороди за надання правової допомоги клієнту є гонорар. Гонорар, отримуваний адвокатом за надання правової допомоги, має бути законним за формою і порядком внесення і розумно обгрунтованим за розміром.

При визначенні обгрунтованого розміру гонорару беруть до уваги такі фактори: 1) обсяг часу і роботи, що вимагаються для належного виконання дорученням; ступінь складності та новизни правових питань, що стосуються доручення; необхідність досвіду для його успішного завершення; 2) вірогідність того, що прийняття доручення перешкоджатиме прийняттю адвокатом інших доручень або суттєво ускладнить їх виконання у звичайному часовому режимі; 3) необхідність виїзду у відрядження;

4) важливість доручення для клієнта; 5) роль адвоката в досягненні гіпотетичного результату, якого бажає клієнт; 6) досягнення за результатами виконання доручення позитивного результату, якого бажає клієнт; 7) особливі або додаткові вимоги клієнта щодо строків виконання доручення; 8) характер і тривалість професійних відносин адвоката з клієнтом; 9) професійний досвід, науково-теоретична підготовка, репутація, значні професійні здібності адвоката.

Приймаючи до уваги викладене, враховуючи об`єм матеріалів та роботи, виконаної представником, складність провадження, тривалість судових засідань, суд вважає, що процесуальні витрати на правову допомогу в сумі 5000 грн. є обгрунтовані та співмірні з розглядом даної справи, та, виходячи із засад розумності, співмірності та справедливості, рахує можливим стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь потерпілої ОСОБА_7 процесуальні витрати в сумі 5000 грн.

Відповідно до ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Виходячи з положень ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При обранні покарання ОСОБА_3 відповідно до ст.65 КК України суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, який позитивно характеризується за місцем роботи та проживання, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, має постійне місце проживання та роботи, раніше не судимий, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває, а також суд враховує пом`якшуючі обставини та відсутність обтяжуючих обставини.

Так, відповідно до ст.66 КК України, обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 суд визнає: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, часткове відшкодування завданих збитків.

Відповідно до ст.67 КК України, обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 не встановлено.

З урахуванням всіх обставин у справі, даних, що характеризують особу обвинуваченого, думки потерпілого про призначення не суворого покарання, пом`якшуючих та обтяжуючої покарання обставин, беручи до уваги, що збитки частково відшкодовані, відповідно до загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації покарання, суд вважає можливим призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції, передбаченої ст. 286 ч.2 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням згідно ст. 75 КК України, вважаючи таке покарання необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

При цьому, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України.

Приймаючи до уваги, що ОСОБА_3 вчинив злочин не перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, щиро кається в скоєному, відшкодував частково заподіяні збитки та згодний відшкодовувати їх в подальшому, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, а також те, що він працює водієм, що є єдиним видом його заробітку, суд вважає можливим не призначати ОСОБА_3 додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Підстав для обрання запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_3 не має.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати за проведення судових експертиз належить стягнути з обвинуваченого на користь держави.

За вимогами ч. 4 ст.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна, накладеного ухвалами слідчих суддів під час досудового розслідування.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Визнати винуватим ОСОБА_3 у скоєні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити йому покарання - 3 роки 6 місяців позбавлення волі без позбавленням права керувати транспортними засобами.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік 6 місяців.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 в рахунок відшкодування моральної шкоди 100000 грн. (сто тисяч гривень) та 5000 грн. витрат на правову допомогу, а всього 105000 (сто п`ять тисяч гривень) 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати в сумі 6796 грн. 08 коп.

Речові докази по справі після вступу вироку в законну силу: автомобіль «ВАЗ-21099» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , що зберігається на арештмайданчику, а також свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , посвідчення водія, що зберігаються в матеріалах справи - повернути ОСОБА_3 за належністю; DVD диск із відеозаписом - залишити в матеріалах кримінального провадження, скасувавши арешт на вказане майно, що був накладений відповідно до ухвали слідчого судді Любашівського районного суду Одеської області від 22 серпня 2022 року (а.с. ).

На вирок може бути подана апеляційна скарга на протязі 30 днів з моменту його проголошення до Одеського апеляційного суду через Любашівський районний суд Одеської області.

Копію вироку вручити прокурору, обвинуваченому ОСОБА_3 , захиснику адвокату ОСОБА_5 , потерпілій ОСОБА_7 , представнику потерпілого адвокату ОСОБА_8

Суддя: ОСОБА_1