УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2023 року

м. Київ

справа № 743/1378/13-к

провадження № 51 - 1756 зно 18

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати

Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши заяву засудженого ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року,

встановив:

За вироком Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 7 лютого 2014 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, пунктами 6, 13 ч. 2 ст. 115 КК, та призначено йому покарання: за ч. 4 ст. 187 КК - у виді позбавлення волі на строк 15 років з конфіскацією 1/2 частини майна, яке є його власністю; за пунктами 6, 13 ч. 2 ст. 115 КК - у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна, яке є його власністю. На підставі ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено ОСОБА_4 покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна, яке є його власністю.

За цим же вироком засуджено ОСОБА_5 , судові рішення щодо якого в касаційному порядку не оскаржувались.

Апеляційний суд Чернігівської області ухвалою від 22 травня 2014 року в порядку ст. 404 КПК вирок місцевого суду щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_5 змінив: виключив з мотивувальної частини вироку посилання суду як на докази на показання ОСОБА_5 , дані ним як підозрюваним 4 липня 2013 року, та ОСОБА_4 , дані останнім як підозрюваним 25 квітня 2013 року, в решті вирок суду залишив без змін.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 1 листопада 2017 року скасував згадане рішення апеляційного суду через невідповідність його вимогам ст. 419 КПК і призначив новий розгляд у цьому суді.

За наслідками нового розгляду Київський апеляційний суд ухвалою від 31 січня 2019 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_5 змінив: виключив з мотивувальної частини вироку посилання суду як на докази на показання підозрюваних ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , дані ними на досудовому слідстві, і на показання потерпілого ОСОБА_6 у частині пояснень підозрюваного ОСОБА_5 під час проведення слідчого експерименту 4 липня 2013 року, в решті вирок суду залишив без змін.

Постановою Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року вирок Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 7 лютого 2014 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 31 січня 2019 року щодо ОСОБА_4 залишено без змін.

У поданій заяві засуджений просить переглянути зазначену постанову, скасувати постановлені щодо нього судові рішення і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Перевіривши заяву та долучені до неї матеріали на відповідність вимогам ст. 462 КПК, колегія суддів дійшла висновку, що її подано без додержання положень вимог зазначеної норми закону.

В поданій заяві, хоч і зазначено засудженим про перегляд постанови Верховного суду від 01 жовтня 2020 року, однак неможливо зрозуміти, які саме судові рішення він оскаржує, оскільки в прохальній частині заяви, окрім постанови Верховного суду засуджений просить скасувати вирок місцевого та ухвалу апеляційного судів .

А також в заяві не міститься обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених обставин, вичерпний перелік яких, зазначено у ч. 2 ст. 459 КПК, які не були відомі, та не могли бути відомі суду і заявнику під час розгляду кримінальної справи і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вищевказаних судових рішень, що належить переглянути.

Також суд касаційної інстанції звертає увагу, що з огляду на положення ч. 1 ст. 463 КПК, заява про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами подається до суду тієї інстанції, який першим допустив помилку внаслідок незнання про існування таких обставин, крім випадку, передбаченого частиною третьою цієї статті.

Відповідно до ч. 3 ст. 464 КПК до заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, яку не оформлено згідно з вимогами ст. 462 цього Кодексу, застосовуються правила ч. 3 ст. 429 КПК.

Оскільки заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами не відповідає вимогам ст. 462 КПК, її слід залишити без руху і встановити засудженому строк для усунення недоліків.

Керуючись статтями 429, 464 КПК,

постановив:

Заяву засудженого ОСОБА_4 залишити без руху надавши п`ятнадцятиденний строк для усунення зазначених недоліків з дня отримання ним копії ухвали.

У разі, якщо зазначені недоліки не будуть усунені в установлений строк, заява підлягає поверненню заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3