ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/275/23 Справа № 705/1684/22 Категорія: ст.331 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2023 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання за участі: прокурора захисникаОСОБА_5 ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції) ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси виділені матеріали кримінального провадження №0000386 від 09.04.2022 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 23 лютого 2023 року, якою щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 23 квітня 2023 року, включно та залишено без змін визначений раніше розмір застави ,-

в с т а н о в и л а :

У провадженні Уманського міськрайонного суду Черкаської області перебувають матеріали кримінального провадження №0000386 від 09.04.2022 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

У судовому засіданні 28 грудня 2022 року ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області продовжено відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 23 квітня 2023 року, включно та залишено без змін визначений раніше розмір застави.

Продовжуючи даний запобіжний захід, місцевий суд виходив з того, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Судом враховано, що не зменшились та продовжують існувати ризики, передбачені ст.177КПК України, які суд вже неодноразово враховував при вирішенні питання про доцільність продовження відносно обвинуваченого дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Зокрема, на думку суду, не зменшився та продовжує існувати ризик переховування обвинуваченого від суду, враховуючи тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому в разі доведення його винуватості у вчиненні злочину, що може бути розцінене ним більш небезпечним ніж переховування та втеча.

Також не зменшились ризики незаконного впливу обвинуваченого на свідків та вчинення ним іншого кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_8 не працює та не має постійного джерела доходів, є раніше судимим, та обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину, вчиненого у період введеного в Україні воєнного стану, що свідчить про стійке неприйняття ним загально визнаних у суспільстві правил поведінки та моральності і характеризують його як особу, що схильна до систематичного вчинення нових злочинів.

Крім того, судовий розгляд у кримінальному провадженні, по якому ОСОБА_8 пред`явлено обвинувачення, до закінчення строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно останнього не буде завершено, оскільки не допитані свідки та обвинувачений, не досліджено письмові докази.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків для застосування обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено. Також судом не встановлено будь-яких інших обставин, які би свідчили про те, що застосований захід забезпечення кримінального провадження у виді тримання під вартою не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого на даному етапі судового розгляду.

При цьому, місцевим судом не взято до уваги посилання обвинуваченого та його захисника про незадовільний стан здоров`я ОСОБА_8 та недоведеність ризиків, оскільки судом врахована їх наявність, разом з цим стороною захисту не доведено, що стан здоров`я обвинуваченого виключає можливість його тримання під вартою, а тому відсутні підстави для зміни або скасування обвинуваченому запобіжного заходу. Також судом враховано, що ОСОБА_8 не позбавлений можливості реалізувати своє право на отримання медичної допомоги за місцем ув`язнення.

Враховуючи зазначені обставини в сукупності, суд прийшов до висновку, що застосування менш суворих запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе належним чином запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, що призведе до неможливості розгляду справи в розумні строки.

Разом з цим, суд не вбачав підстав для зменшення раніше визначеного розміру застави, оскільки не перестали існувати ризики, передбачені ст.177 КПК України, а розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Не погоджуючись з ухвалою суду, обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_7 подали апеляційні скарги.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 23 лютого 2023 року скасувати та винести нову, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора.

В апеляційній скарзі посилається на те, що місцевим судом при розгляді клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою не взято до уваги його хронічні захворювання, а саме: ВІЛ-інфекцію та гепатит С.

Вважає, що прокурором не було доведено ризику перебування його на свободі.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_8 - ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 23 лютого 2023 року та винести нову, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора.

В апеляційній скарзі посилається на те, що рішення суду необґрунтоване, а клопотання прокурора не підлягало задоволенню. При цьому захисником в своїй апеляційній скарзі зазначено ряд норм КПК України та практику ЄСПЛ, які на її думку, залишилися поза увагою суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді, думки захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - ОСОБА_7 про задоволення апеляційних скарг з наведених в них підстав, прокурора ОСОБА_6 про залишення апеляційних скарг без задоволення, вивчивши виділені матеріали кримінального провадження, та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Нормами ч.2 цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Частиною 3 ст.331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання наявним ризикам.

Відповідно до вимог ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Положеннями ст.199 КПК України регламентовано порядок продовження строку тримання під вартою.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при вирішенні питання щодо доцільності продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 , в порядку ст.331 КПК України, було врахував норми КПК України та в повній мірі обґрунтовано своє рішення щодо необхідності продовження даного заходу забезпечення кримінального провадження.

Із виділених матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_8 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні умисного кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, яке відноситься до тяжкого злочину, вчиненого в умовах воєнного стану, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, при цьому ОСОБА_8 непрацевлаштований, немає джерела доходу, раніше неодноразово судимий за корисливі злочини, судимість за які не знята та не погашена.

Одночасно із виділених матеріалів кримінального провадження вбачається, що судовий розгляд у даному кримінальному провадженні, по якому ОСОБА_8 пред`явлено обвинувачення, в строк до закінчення дії відносно останнього запобіжного заходу у виді тримання під вартою не буде завершено, позаяк не допитані свідки та обвинувачений, та не досліджено письмові докази.

Зазначене свідчить про ризик переховування обвинуваченого ОСОБА_8 від суду, враховуючи тяжкість покарання, яке загрожує йому в разі доведення винуватості у вчиненні злочину, що може бути розцінене ним більш небезпечним ніж переховування та втеча, ризики впливу на свідків та вчинення іншого кримінального правопорушення. При цьому характеризуючі дані ОСОБА_8 свідчить про стійке неприйняття ним загально визнаних у суспільстві правил поведінки та моральності, та характеризують його як особу, що схильна до систематичного вчинення нових злочинів.

На думку колегії суддів, обрання обвинуваченому ОСОБА_8 менш суворого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою є необґрунтованим та невиправданим.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 посилається на те, що місцевим судом при розгляді клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою не взято до уваги його хронічні захворювання, а саме: ВІЛ-інфекцію та гепатит С.

Колегія суддів вважає дані доводи неприйнятними, оскільки інформація про те, що обвинувачений ОСОБА_8 за станом здоров`я не може утримуватися під вартою в матеріалах справи відсутня та стороною захисту не надана.

Безпідставними є доводи обвинуваченого, що прокурором не було доведено ризику перебування його на свободі, позаяк ст.177 КПК України зазначений ризик не передбачений.

Неспроможними є доводи захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - ОСОБА_7 про те, що рішення суду необґрунтоване, а клопотання прокурора не підлягало задоволенню, так як відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особи обвинуваченого, та поведінки обвинуваченого під час розслідування кримінального правопорушення.

На думку колегії суддів, з врахуванням сукупного аналізу обставин кримінального правопорушення та особи обвинуваченого ОСОБА_8 , обрання останньому менш суворого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, є необґрунтованим та невиправданим.

При цьому, розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 та задовольняючи його, місцевим судом в повній мірі враховано норми КПК України та належним чином обґрунтовано своє рішення з даного приводу.

Як під час розгляду справи місцевим судом, так і під час апеляційного розгляду, не здобуто даних, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_8 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст.177 КПК України.

Крім цього, районним судом при продовженні обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обґрунтовано залишено без змін визначений раніше розмір застави, тобто, місцевий суд визначив останньому альтернативний запобіжний захід у виді застави в розмірі 99240 грн., в разі внесення якої обвинуваченого буде звільнено з-під варти, а також на думку колегії суддів, внесення застави в цій сумі може гарантувати виконання покладених на нього обов`язків.

З огляду на наведене, підстави для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого з мотивів, наведених в ній, та скасування чи зміни ухвали суду із застосуванням до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, на думку апеляційного суду, відсутні.

Керуючись ст.ст.183, 199, 331, 405, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а :

Ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 23 лютого 2022 року, якою щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 23 квітня 2023 року, включно та залишено без змін визначений раніше розмір застави, залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді