В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" квітня 2023 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши в залі суду в м. Києві у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0003249 від 11 жовтня 2022 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Алчевськ Луганської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , не працюючого, з середньою освітою, неодруженого, раніше судимого: 17 серпня 2021 року вироком Оболонського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 200 годин; 19 грудня 2022 року вироком Деснянського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України, шляхом часткового складання, до покарання призначеного за новим вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Оболонського районного суду м. Києва від 17 серпня 2021 року, та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 день; 24 лютого 2023 року вироком Деснянського районного суду м. Києва за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, частково приєднано невідбуте покарання, призначене вироком Деснянського районного суду м. Києва від 19.12.2022, та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в:

11 жовтня 2022 року приблизно о 11 год 00 хв, ОСОБА_3 , в період воєнного стану, згідно з Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-IX, яким затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» із 05 год 30 хв 24 лютого 2022 року, Указом Президента України № 2263-ІХ від 18.05.2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 22.05.2022, Указом Президента України від 12 серпня 2022 року № 573/2022, перебуваючи за адресою: м. Київ, бул. Перова, 10А, зайшов у приміщення магазину «КОЛО». Підійшовши до стелажів у відділі «Ковбасна продукція», переконався, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, скориставшись відсутністю працівників магазину поруч, реалізував свій злочинний умисел, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна, з метою власного протиправного збагачення.

ОСОБА_3 взяв з полиці стелажу ковбасні вироби: «Алан» Салямі Європейська», вартістю 67 грн 90 коп.; «Ковбаски Мисливські н/к в/с (ДСТУ) ТУ АДВ», вартістю 83 грн 05 коп.; «Ятрань Шинка тостова варена 1 с ваг кг», вартістю 78 грн 25 коп.; та сирні вироби: «Сир Король сирів 50% фас Пирятин 160 г», вартістю 54 грн у кількості 2 шт. загальною вартістю 108 грн; «Звени Гора Сир 50% Звенигорський 200 г», вартістю 68 грн у кількості 2 шт. загальною вартістю 136 грн - які він поклав до пакету чорного кольору.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, переслідуючи мету наживи та особистого матеріального збагачення, ОСОБА_3 , бажаючи довести свій злочинний умисел до кінця, направився до виходу з магазину «КОЛО», маючи намір винести товар за межі магазину, не розрахувавшись.

Виконавши усі дії, які вважав необхідними для таємного викрадення чужого майна, він підійшов до касової зони зазначеного магазину, де запитав щось у касира та, не розрахувавшись за товар, направився до виходу. Під час того, як ОСОБА_3 знаходився біля дверей виходу з магазину, його дії було помічено керуючим магазину ОСОБА_6 , який двічі викрикнув «Стояти» ОСОБА_3 , внаслідок чого діяння ОСОБА_3 стало відкритим.

Не реагуючи на вимоги керуючого магазину ОСОБА_6 зупинитися та повернути викрадене майно, розуміючи, що його дії стали відкритими, ОСОБА_3 вибіг з приміщення торгової зали магазину та направився в бік проїжджої частини бул. Перова в м. Києві, з місця вчинення злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Тим самим ОСОБА_3 , діючи з корисливих мотивів, відкрито викрав чуже майно, яке належить магазину «КОЛО» ТОВ «АРІТЕЙЛ» (), завдавши майнової шкоди на загальну суму 474 гривень 21 копійки.

Будучи допитаним в судовому засіданні, обвинувачен ий ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, визнав повністю, надав покази, підтвердив обставини скоєння злочину. Пояснив, що11 жовтня 2022 року приблизно о 11 год 00 хв зайшов у магазин «КОЛО», переконався, що за його діями ніхто не спостерігає та вирішив викрасти ковбасні та сирні вироби, як вказані у обвинувальному акті, та складав у пакет чорного кольору. Потім підійшов до касової зони зазначеного магазину, де запитав щось у касира та, не розрахувавшись за товар направився до виходу. Тоді почув, як йому почали кричати «Стій» і він побіг. Викрадені продукти з`їв. Щиро кається у вчиненому.

Показання ОСОБА_3 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позицій.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів по даному кримінальному провадженню, у вчиненні якого обвинувачується щодо часу, місця, способу, виду і розміру шкоди, мотиву та мети, форми вини, які ніким не оспорюються, визнано недоцільним у зв`язку із відсутністю сумнівів щодо правильного розуміння їх змісту учасниками судового провадження, добровільності їх позицій.

Таким чином, допитавши обвинуваченого ОСОБА_3 , дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують його особу, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_3 , у тому, що він своїми умисними діями вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно в умовах воєнного стану, а тому знаходить правильною кваліфікацію його дій за ч. 4 ст. 186 КК України.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (кримінального проступку), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК У країни, не встановлено.

Суд враховує, що обвинувачений на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, має постійне місце проживання у м. Київ, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який є тяжким злочином, те, що він є неодноразово судимим, думку прокурора, захисника, особу винуватого, та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції ч. 4 ст. 186 КК України, у виді позбавлення волі, оскільки перевиховання та виправлення ОСОБА_3 можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства.

При цьому, суд переконаний, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, дана міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування ст. 69 КК України, чи норм ст. 69-1 КК України до обвинуваченого суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов, за яких дані правові норми можуть бути застосовані.

Крім того, при призначенні покарання ОСОБА_3 суд враховує положення ч. 4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 70 КК України, при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

При призначенні покарання ОСОБА_3 суд враховує, що законодавець чітко визначив момент у часі, що обумовлює слушність застосування вказаного правила - це постановлення обвинувального вироку, а не набрання ним законної сили. Водночас у постанові від 01 червня 2020 року в справі № 766/39/17 Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду зауважила, що за наявності іншого обвинувального вироку (вироків) щодо цієї ж особи при визначенні остаточного покарання та правил на підставі яких воно має бути сформованим слід керуватися саме часом постановлення попереднього вироку, а не часом набрання ним законної сили.

Таким чином, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання з урахуванням вчинення останнім кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України до ухвалення вироку Деснянського районного суду м. Києва від 24 лютого 2023 року та застосувати ч. 1 і ч. 4 ст. 70 КК України.

Питання щодо речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлений.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим за даним вироком та за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 24 лютого 2023 року, призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 обраховувати згідно вироку Деснянського районного суду м. Києва від 19.12.2022 року, тобто з 10.11.2022 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_3 в строк відбування покарання термін його попереднього ув`язнення з 10.11.2022 року до дня набрання даним вироком законної сили, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Речовий доказ у кримінальному провадженні, а саме DVD-диск «НР» DVD-R 4,7 GB, який зберігається у матеріалах кримінального провадження - залишити у матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд міста Києва шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається прокурору, обвинуваченому та захиснику та направляється представнику потерпілого.

Суддя: ОСОБА_1