Справа №443/147/23
Провадження №1-кп/443/54/23
ВИРОК

іменем України

13 лютого 2023 року місто Жидачів

Жидачівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт та угоду про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим у кримінальному провадженні № 0000034, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.01.2022 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Рукшин Хотинського району Чернівецької області, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, жителя АДРЕСА_1 , не судимого, військовослужбовця військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», -

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 , 18 червня 2020 року прийнятий на військову службу за контрактом та призначено наказом командира НОМЕР_2 окремої бригади від 18 червня 2020 року № 28 PC на посаду водія II автомобільного відділення автомобільного взводу автомобільної роти військової частини НОМЕР_1 .

У відповідності до вимог ст.ст. 11, 16, 49,127,128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №548-XIV, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-XIV, солдат ОСОБА_3 під час проходження військової служби повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Проте, ОСОБА_3 , у порушення вимог вищевказаного законодавства, вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Будучи знайомим із ОСОБА_6 , яка працювала фармацевтом у аптеці «Здорова родина» ПП фірма «НАІС», що розташована за адресою АДРЕСА_2 , та спільно проживаючи з останньою за адресою АДРЕСА_3 , неодноразово перебував за місцем роботи ОСОБА_6 , та знав де зберігається готівка у аптеці, а також знав код охоронної сигналізації, оскільки був неодноразово присутнім при тому, як ОСОБА_6 підключала охоронну сигналізацію та знімала її з охорони.

Так, ОСОБА_3 07.01.2022 (точного часу досудовим слідством не встановлено) вийняв із сумки ОСОБА_6 , за її відсутності, ключ від вхідних дверей до аптеки, який заховав у свою куртку та в цей момент у нього раптово виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у інше приміщення, а саме до аптеки «Здорова родина».

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у інше приміщення, ОСОБА_3 , 08.01.2022 о 19:30 годині, діючи умисно та з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, достовірно знаючи, що в даний час аптека зачинена і нікого там немає, прийшов до вказаної вище аптеки, де ключем, який підготував заздалегідь, відчинив вхідні двері, після чого зняв код охоронної сигналізації і зайшов у середину приміщення та таким чином проник до аптеки.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_3 перебуваючи в приміщенні аптеки, здійснюючи свою злочинну діяльність, поєднану на заволодіння чужим майном, підійшов до касового прилавку, де умисно, таємно із шухляди викрав гроші в сумі 37 895 гривень, після чого зачинивши аптеку з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

10 лютого 2023 року між прокурором ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 укладено угоду про визнання винуватості, відповідно до якої ОСОБА_3 , беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, вчиненого ним за викладених обставин у повному обсязі згідно із повідомленням про підозру. З врахуванням наявності обставин, які пом`якшують покарання, а саме щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданих збитків, відсутність обставин, які обтяжують покарання, а також обставини, які характеризують підозрюваного ОСОБА_3 , який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, за місцем служби характеризується позитивно, має на утриманні неповнолітню дитину, сторони узгодили, що при визначенні покарання за скоєне кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 185 КК України, можливо застосувати положення ст. 69 КК України та перейти до іншого, більш м`якого виду основного виду покарання, не зазначеного в санкції ч.3 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання у виді штрафу - однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 ( сімнадцять тисяч гривень).

Згідно з умовами даної угоди обвинуваченому роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, та наслідки невиконання угоди.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні вважає, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України та КК України, просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.

В підготовчому судовому засіданні ОСОБА_3 , підтримавши угоду, повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та пояснив, що він повністю розуміє права, надані йому законом, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, який буде застосовано до нього у разі затвердження угоди судом, тому просить затвердити угоду.

В підготовчому судовому засідання захисник ОСОБА_5 просить суд затвердити дану угоду.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

При вирішенні питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд враховує, що злочин, передбачений ч.3 ст.185 КК України у вчиненні якого ОСОБА_3 , беззастережно визнав себе винуватим, відповідно до вимог ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Разом з тим, суд шляхом проведення опитування обвинуваченого переконався, що укладення угоди про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь - яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені в п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Вирішуючи питання щодо кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_3 , суд вважає, що органами досудового розслідування правильно кваліфіковані дії обвинуваченого за ч.3 ст.185 КК України, оскільки він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднане з проникненням у інше приміщення.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення кримінального покарання» визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Обираючи міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 за злочин передбачений ч. 3 ст. 185 КК України суд враховує ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, який, вчинений умисно, з корисливих мотивів, відповідно до ст. 12 КК України є злочином тяжким, що в силу вимог ч. 4 ст. 469 КПК України передбачає можливість укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, особу винного, що він одружений, виховує малолітню дитину, раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

При призначенні покарання, суд враховує що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.

Відповідно до ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цьогоКодексу. За вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Суд приймає до уваги сукупність вище перелічених обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення. При цьому суд враховує також особу винного, який раніше не судимий, характеризується позитивно, має малолітню дитину, проходить військову службу за контрактом у ВЧ НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат».

На момент розгляду справи обвинувачений в суді добровільно відшкодував завдану шкоду.

Представник потерпілого ОСОБА_7 подав до суду заяву, в якій зазначив, що просить справу розглядати в його відсутності, не заперечує проти укладення вищевказаної угоди, збитки йому відшкодовані в повному обсязі, угода відповідає інтересам суспільства.

Ці обставини, на думку суду, також істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і разом з сукупністю вище перелічених пом`якшуючих покарання обставин, відповідно з вимогами ч. 1 ст. 69 КК України переконали суд у необхідності призначення ОСОБА_3 основного покарання у виді позбавлення волі за вчинене ним кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Також у зв`язку з характеризуючими ОСОБА_3 даними та зважаючи на вищезазначені пом`якшуючі покарання обставини та обставини, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, принцип індивідуалізації покарання та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суд приходить до висновку, що для виправлення обвинуваченого і для попередження вчинення нових кримінальних правопорушень у майбутньому буде справедливим та достатнім обрати йому покарання у вигляді штрафу.

З врахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, угода укладена добровільно, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених положеннями ст. 65 КК України.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Процесуальні витрати за проведення експертизи відсутні.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 14.01.2022 у справі №456/143/22 слід скасувати.

Керуючись ст.ст. 314, 368, 373, 374, 376, 394, 468, 474, 475, 476 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 10 лютого 2023 року між прокурором ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000034, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 січня 2022 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 10 лютого 2023 року покарання за ч.3 ст.185 КК України з застосуванням ч.1 ст.69 КК України у виді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 14.01.2022 у справі №456/143/22

Речові докази:

купюру номіналом по 500 (п`ятсот) гривень, серії АА 0030046, ЄВ 5414095, дві купюри номіналом по 100 (сто) гривень серії УЗ 0047982, УЦ 1111140, одна купюра номіналом 10 (десять) гривень серії ЦЕ 7613923 та одну купюра номіналом 2 (дві) гривні серії РА 7146858, мобільний телефон торгової марки «Tecno BL-34 ET», чорного кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_3 , ІМЕІ 2: НОМЕР_4 із сім-картою мобільного оператора «Vodafon» № НОМЕР_5 , зарядний пристрій чорного кольору торгової марки «Tecno», навушники білого кольору торгової марки «Tecno» та один ключ із написом на ньому «Титан» із брелком жовтого кольору, які відповідно до постанови про визнання речових доказів та долучення до матеріалів провадження від 09.01.2022 визнано речовими доказами та зберігаються у камері схову Стрийського РУП ГУНП у Львівській області - повернути за належністю ОСОБА_3 .

цифровий носій інформації (компакт-диск) із відеороликами, на яких зафіксовано факт проникнення до аптеки «Здорова родина» ОСОБА_3 в АДРЕСА_2 , що мало місце 08.01.2022 та яким було вчинено крадіжку грошових коштів з даної аптеки, який відповідно до постанови про визнання речових доказів та долучення до матеріалів провадження від 10.01.2022 визнано речовим доказам та зберігається у матеріалах кримінального провадження № 0000034 від 09.01.2022 -залишити при матеріалах кримінального провадження.

Процесуальні витрати за проведення експертизи відсутні.

Запобіжний захід, щодо ОСОБА_3 не обирався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Роз`яснити ОСОБА_3 його обов`язок виконання умов угоди про визнання винуватості від 10 лютого 2023 року та передбачену ст. 389-1КК України кримінальну відповідальність за невиконання умов угоди про визнання винуватості.

Роз`яснити ОСОБА_3 про те, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості, прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Жидачівський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1