Провадження № 11-кп/4808/73/23
Категорія ст. 183 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 січня 2023 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у кримінальному провадженні №0000900 апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 на ухвалу Івано-Франківського міського суду від 30.11.2022 року про обрання запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а :

Вказаною ухвалою обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

який обвинувачується у вчиненні державної зради в умовах дії на території України правового режиму воєнного стану, відповідальність за що передбачена ст.111 ч.2 КК України.

Строк дії ухвали 60 днів до 28.01.2023 року.

Суд мотивував ухвалу тим, що при обгрунтованому обвинуваченні щодо ОСОБА_7 існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме існує можливість переховуватися від суду, незаконно впливати на інших учасників кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню, або вчинити інше кримінальне правопорушення.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 оспорює обґрунтованість ухвали суду, вважає її незаконною та необґрунтованою та такою, що не відповідає законодавству України, міжнародним актам та практиці ЄСПЛ. Вказує, що обвинувачений ОСОБА_7 жодної допомоги в проведенні підривної діяльності проти України іноземній державі, іноземній організації чи її представникам не надав і фактично мав місце збіг життєвих обставин, при яких він поспілкувався не з тими людьми. На думку апелянта, обвинувачений не підлягає кримінальній відповідальності, оскільки ніяких дій щодо злочинного завдання не вчинив і добровільно відмовився від продовження реалізації свого наміру. Стверджує, що ОСОБА_7 добровільно заявив органам державної влади про свій зв`язок з представником іноземних спецслужб та про отримане завдання ще в день затримання до пред`явлення йому доказів і без примусу про це зізнався. Зазначає, що прокурором не було доведено суду неможливість застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу та вважає вказаний запобіжний захід невмотивовано жорстоким. Просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання або домашнього арешту.

В апеляційній інстанції:

- захисник ОСОБА_8 та обвинувачений ОСОБА_7 підтримали апеляційні доводи про необґрунтованість обвинувачення та запобіжного заходу, просять скасувати ухвалу суду та обрати йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або особистого зобов`язання;

- прокурор визнав апеляційну скаргу необґрунтованою, просить залишити її без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

З`ясувавши обставини даного кримінального провадження, перевіривши подані матеріали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення має бути законним, обґрунтованим й вмотивованим.

Оскаржена ухвала суду вказаним вимогам закону відповідає, підстав для її зміни чи скасування не встановлено.

Висновок суду про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 відповідає вимогам ст.ст. 176, 177, 178, 183 КПК України.

Обгрунтованими є мотиви суду про те, з врахуванням даних про особу обвинуваченого та обґрунтованість його обвинувачення, лише тримання його під вартою зможе запобігти вказаним ризикам можливого ухилення від суду та дасть суду процесуальну можливість в розумні строки завершити судовий розгляд по суті обвинувачення.

Доводи апелянта про необґрунтованість обвинувачення слід відхилити, оскільки на цей момент судового провадження слід вважати, що він міг вчинити злочин, який йому інкримінується, про що на досудовому розслідуванні зібрані відповідні матеріали. Апеляційний суд не має процесуального права перевіряти допустимість й належність доказів у цьому провадженні, це має виконувати суд першої інстанції при розгляді справи по суті.

Слід вважати, що за даними зазначених матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, санкція якого передбачає позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічного позбавлення волі з конфіскацією майна, він заперечує свою вину, що є визначальними і достатніми підставами, які підтверджують процесуальні ризики про те, що обвинувачений може ухилятись від суду, незаконно впливати на інших учасників кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню абовчинити інше кримінальне правопорушення.

Посилання апелянта на те, що суд безпідставно обрав щодо обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення більш м`якого запобіжного заходу, не можуть бути підставою для зміни йому запобіжного заходу, оскільки вказані обставини не дають правових підстав для пом`якшення запобіжного заходу.

Крім того, згідно ст. 176 ч.6 КПК України до обвинувачених за ст. 111 ККУ при підтвердженні процесуальних ризиків застосовується лише тримання під вартою.

За таких обставин слід визнати, що тримання обвинуваченого під вартою забезпечить його належну процесуальну поведінку для завершення судового розгляду справи в розумні строки, тому апеляційні доводи апелянтав цій частині, колегія суддів відхиляє.

Правових підстав для скасування ухвали не встановлено.

Порушень правових позицій Європейського суду з прав людини чи істотних процесуальних порушень у цьому провадженні не виявлено.

Таким чином апеляційну скаргу захисника колегія суддів залишає без задоволення, ухвалу суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 405, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення, ухвалу Івано-Франківського міського суду від 30.11.2022 року щодо обвинуваченого ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4