03.03.2023 Єдиний унікальний номер 205/2143/23
1-кп/205/561/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 березня 2023 року місто Маріуполь

Ленінський районний суд міста Дніпропетровська у складі

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в приміщенні суду у спрощеному порядку кримінальне провадження за № 0000067 від 2 лютого 2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Межова Межівського району Дніпропетровської області, громадянина України, українця, з вищою освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, який з 14 липня 2022 року перебуває на військовій службі за мобілізацією, у військовій частині НОМЕР_1 , раніше судимого:

- 29 жовтня 2021 року Ленінським районним судом міста Дніпропетровська за ст. 125 ч.2 КК України, до виправних робіт строком 09 місяців, з відбуванням за місцем роботи, з відрахуванням 15 % від суми заробітку в дохід держави;

зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Органом досудового розслідування встановлені фактичні обставини кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України.

Вироком Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 29 жовтня 2021 року, ОСОБА_3 , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді виправних робіт строком на дев`ять місяців, з відбуванням за місцем роботи, з відрахуванням 15% із суми його заробітку в дохід держави. Вказаний вирок скеровано до Новокодацького районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області.

30 березня 2022 року на виконання вказаного вироку ОСОБА_3 працівниками Новокодацького районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання у виді виправних робіт та письмово попереджений про кримінальну відповідальність, передбачену ч. 2 ст. 389 КК України за ухилення від відбування покарання у виді виправних робіт.

Після чого, у ОСОБА_3 виник кримінально-протиправний умисел на ухилення від відбування призначеного судом покарання.

Того ж дня, працівниками Новокодацького районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області за місцем роботи ОСОБА_3 до TOB «Стальконструкція-110» направлено повідомлення про щомісячне відрахування визначеної судом частини заробітної плати і перерахування утриманої суми в дохід держави. Відповідно, керівником підприємства 01.04.2022 року видано Наказ № 2 щодо утримання коштів із заробітної плати ОСОБА_3 у вигляді 15% в дохід держави за кожний відпрацьований місяць, починаючи з 01.04.2022 року, протягом дев`яти місяців.

Реалізуючи свій кримінально-протиправний умисел, ОСОБА_3 в порушення своїх обов`язків, передбачених ч. 6 ст. 41, ст. 42 КВК України, 01.04.2022, 04.04.2022, 05.04.2022, 06.04.2022, 07.04.2022 та 08.04.2022 не з`явився на робочому місці. У зв`язку з чим, наказом директора TOB «Стальконструкція - 110» №18-к від 08.04.2022 звільнений з посади за прогули без поважних причин.

В подальшому, ОСОБА_3 , будучи особою двічі попередженою про притягнення до кримінальної відповідальності за порушення умов та порядку відбування покарання, звернувся до Дніпровського міського центру зайнятості населення, де встав 28.04.2022 року на облік як безробітний. Однак вже 13.06.2022 року ОСОБА_3 припинив облік як безробітного за письмовою заявою зняття з реєстрації.

Надалі, 14.07.2022 ОСОБА_3 призваний на військову службу за мобілізацією та на теперішній час проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 . Однак, ОСОБА_3 , продовжуючи реалізацію свого кримінально- противправний умисел, порушуючи умови та порядку відбування покарання, в період невідбутої частини покарання у виді виправних робіт вчинив два адміністративні правопорушення за що 07.10.2022 року та 28.10.2022 року притягнутий Апостолівським районним судом Дніпропетровської області до адміністративної відповідальності у вигляді накладення штрафу.

Вказані дії та бездіяльність ОСОБА_3 , що виразились у систематичному невиконанні встановлених обов`язків, порушенні порядку та умов відбування покарання, вчиненні проступку, за який його було притягнуто до адміністративної відповідальності, допущення більше двох разів протягом місяця прогулів, відповідно до ч. 6 ст. 46 КВК України є ухиленням засудженого від відбування покарання у виді виправних робіт.

Таким чином, засуджений ОСОБА_3 , маючи кримінально-протиправний умисел спрямований на порушення порядку відбування встановленого вироком суду покарання у виді виправних робіт, будучи належним чином проінформованим про порядок та умови відбування покарання у виді виправних робіт, призначених йому вироком суду, достовірно знаючи про наслідки невиконання покладених на нього обов`язків, систематично не виконуючи встановлених обов`язків, передбачених ст. 41, 46 КВК України, порушуючи порядок та умови відбування покарання ухилився від відбування покарання у виді виправних робіт.

Умисні дії ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що виразилися в ухиленні від відбування покарання у виді виправних робіт, кваліфікуються за ч. 2 ст. 389 КК України.

Дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України, повністю згодний із встановленими досудовим розслідуванням обставинами скоєного ним кримінального проступку, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження, передбаченого ч.1 ст.349 КПК України, і у присутності захисника адвоката ОСОБА_4 , подав до суду письмову заяву про розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку, без судового розгляду у судовому засіданні за його відсутністю.

Ухвалою суду від 2 березня 2022 року, за клопотанням прокурора, у відповідності до вимог ст.381 та ст.382 КПК України, обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч.2 ст. 389 КК України, призначено до судового розгляду без проведення судового засідання за відсутності учасників кримінального провадження.

З урахуванням наведеного, вивчивши матеріали кримінального провадження, надані органом досудового розслідування, керуючись законом та оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку, що подія кримінального правопорушення мала місце, вина обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України знайшла своє підтвердження і доведена повністю поза розумним сумнівом. Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковані вірно за ч. 2 ст.389 КК України, як ухилення засудженого від відбування покарання у виді виправних робіт.

Відповідно до ст. 65 КК України при призначенні виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначаючи покарання ОСОБА_3 суд враховує, що він будучи раніше судимими, обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, однак щиро покаявся у вчиненому, на обліку в міських диспансерах не перебуває, на теперішній час з 14 липня 2022 року проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 , однак за місцем служби та попередньої роботи характеризується негативно.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до ст.67 КК України, є рецидив злочину.

З урахуванням даних про особу обвинуваченого, наявністю пом`якшуючих та обтяжуючих обставин, обставин вчинення кримінального проступку, суд реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 , покарання у виді арешту в межах санкції статті при цьому вважає, що саме таке покарання є справедливим, необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

ОСОБА_3 було засуджено 29 жовтня 2021 року Ленінським районним судом міста Дніпропетровська за ст. 125 ч.2 КК України до покарання у виді виправних робіт строком на 9 (дев`ять) місяців з відбуттям покарання за місцем роботи з відрахуванням 15% із суми заробітку в дохід держави.

Відбутий строк складає 1 місяць 17 днів виправних робіт.

Не відбутий строк складає 7 місяців 13 днів виправних робіт.

Відповідно до ст.72 КК України одному дню арешту відповідають три дні громадських робіт.

Суд на підставі ст. 71 ч.1 КК України до наново призначеного покарання за теперішнім вироком, вважає за необхідне з урахуванням вимог ст.72 КК України, частково у вигляді 1 місяця арешту приєднати не відбуту частину покарання призначеного вироком Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 29 жовтня 2021 року.

Відповідно до ст.. 60 КК України військовослужбовці відбувають арешт на гауптвахті.

Питання речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Судових витрат по справі не має.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.

Керуючись ст.ст.100, 369, 370, 373, 374, 381, 382 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 389 ч.2 КК України та призначити покарання у вигляді арешту строком на 3 (три) місяці.

На підставі ст. 71 ч.1 КК України з урахуванням вимог ст.72 КК України, за сукупністю вироків, до наново призначеного покарання частково у вигляді 1 місяця арешту, приєднати не відбуте покарання за вироком Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 29 жовтня 2021 року, та остаточно призначити покарання у вигляді арешту строком на 4 (чотири) місяці.

Відповідно до ст. 60 КК України арешт відбувати на гауптвахті Військової служби правопорядку.

Строк покарання обчислювати з моменту фактичного відбуття.

У зв`язку з необранням запобіжного заходу відносно ОСОБА_3 , - запобіжний захід не застосовувати.

Речові докази:

-копії документів з особової справи ОСОБА_3 які зберігаються в матеріалах кримінальної справи залишити зберігати в матеріалах справи.

Відповідно до ч.4 ст.382 КПК України копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

На вирок учасниками кримінального провадження протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку, ухваленого за результатами спрощеного провадження, може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя, з урахуванням особливостей, передбачених ст.394 КПК України, а саме: вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Якщо апеляційну скаргу не подано, то вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя ОСОБА_1