Справа № 638/3476/22
Провадження № 1-кп/638/860/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2023 року Дзержинський райсуд м. Харкова у складі :

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові кримінальне провадження № 005151 від 17.12.2019 з обвинувальним актом у відношенні :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народженої у м. Харкові, громадянки України, українки, військовозобов`язаної, з вищою освітою, не заміжньої, раніше не судимої, працюючої лікарем - невропатологом (екстрена допомога) в КНП «МКЛШтаНМД ім. проф. О.І.Мещанінова» ХМР, яка зареєстрована та мешкає за адресою : АДРЕСА_1 ,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , народженої у смт. Покотилівка, Харківського району, Харківської області, громадянки України, українки, не військовозобов`язаної, з вищою освітою, не заміжньої, раніше не судимої, працюючої лікарем - нейрохірургом (екстрена допомога) в КНП «МКЛШтаНМД ім. проф. О.І.Мещанінова» ХМР, яка зареєстрована та мешкає за адресою : АДРЕСА_2 ,

обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ст. 140 ч. 1 КК України, -

за участю :

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В :

28.06.2022 до Дзержинського районного суду м. Харкова надійшли матеріали кримінального провадження № 005151 від 17.12.2019 з обвинувальним актом у відношенні ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ст. 140 ч. 1 КК України.

Обвинувальним актом, який відповідає вимогам ст. 291 КПК України, обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 висунуто обвинувачення в тому, що ОСОБА_4 , будучи 03.05.2018 призначеною на підставі наказу директора КНП «МКЛШНтаМД» ім. проф. О.І. Мещанінова» ХМР від 03.05.2018 № 296-К на посаду лікаря-невропатолога (екстреної допомоги), ОСОБА_5 будучи 25.09.1990 призначеною на підставі наказу директора КНП «МКЛШНтаМД» ім. проф. О.І. Мещанінова» ХМР від 25.09.1990 № 246-К на посаду лікаря-нейрохірурга (екстреної допомоги) та будучи медичними працівниками, які відповідно до ст. 78 Закону України «Основи законодавства про охорону здоров`я» від 19.11.1992 № 2801-XII зобов`язані надавати своєчасну та кваліфіковану медичну допомогу, маючи вищу медичну освіту, кваліфікаційний досвід у роботі та атестаційну категорію за своєю спеціальністю, неналежно виконуючи свої професійні обов`язки, внаслідок недбалого ставлення до них, діючи несумлінно, без поважних причин, легковажно розраховуючи на ненастання тяжких наслідків для здоров`я, як лікар-невропатолог (екстреної допомоги) та лікар-нейрохірург (екстреної допомоги), завідомо знаючи, що ненадання своєчасної медичної допомоги може мати тяжкі наслідки для хворої у вигляді смерті, не надали належну, своєчасну і кваліфіковану медичну допомогу хворій ОСОБА_8 , яку вони зобов`язані були надати відповідно до чинного законодавства та нормативно-правових актів, що визначають діяльність закладів охорони здоров`я, якість надання профільної допомоги хворим, за наступних обставин:

Обвинувачена ОСОБА_4 , працюючи на посаді лікаря-невропатолога (екстреної допомоги) КНП «МКЛШНтаМД» ім. проф. О.І. Мещанінова» ХМР та обвинувачена ОСОБА_5 , працюючи на посаді лікаря-нейрохірурга (екстреної допомоги) КНП «МКЛШНтаМД» ім. проф. О.І. Мещанінова» ХМР, 08 грудня 2019 року о 23 годині 50 хвилин, перебуваючи за місцем свої праці в приміщенні КНП «МКЛШНтаМД» ім. проф. О.І. Мещанінова» ХМР, розташованої в будинку №3 по провулку Баракірєва в Шевченківському районі м Харкова, під час проведення огляду хворої ОСОБА_8 , яка була доставлена каретою швидкої медичної допомоги для госпіталізації до КНП «МКЛШНтаМД» ім. проф. О.І. Мещанінова» ХМР, незважаючи на тяжкий стан ОСОБА_8 , а саме порушення у останньої свідомості та перебування у комі, не прийняли до уваги первинний діагноз, встановлений бригадою карети ШМД при госпіталізації до лікарні, а саме «Внутрішньо мозковий крововилив? Токсична дія невідомих речовин?», не забезпечили кваліфіковане та своєчасне обстеження (першочергової термінової диференційної діагностики шляхом застосування лабораторних та інструментальних методів обстеження-томографічного дослідження головного мозку (МРТ, КТ), а також шляхом використання ультразвукової техніки-ЕХО-енцефалографія (нейросонографія) і лікування хворої ОСОБА_8 . При цьому, по завершенню огляду хворої ОСОБА_8 , лікарі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , порекомендували проведення ЯМРТ головного мозку, зробивши відповідний запис у медичній картки стаціонарної хворої № 28276 на ім`я ОСОБА_8 форма № 003/0, не зазначивши відповідний діагноз. Незважаючи на тяжкий стан здоров`я ОСОБА_8 та порушення свідомості до коми, лікарі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 знехтували вимогами уніфікованого клінічного протоколу екстреної, первинної, вторинної (спеціалізованої) третинної (високоспеціалізованої) медичної допомоги та медичної реабілітації геморагічний інсульт, затвердженого Наказом МОЗ України № 275 від 17.04.2014, згідно з яким гострий розвиток мозкових симптомів впродовж хвилин із тяжким станом хворого, переважними загальномозковими симптомами - болем в потиличній області, блювотою та порушення свідомості до коми є найважливішою ознакою гострого порушення мозкового кровообігу. Вказана симптоматика, що мала місце у ОСОБА_8 , потребувала першочергової термінованої диференційної діагностики із використанням лабораторних та інструментальних обстежень, яку повинні були забезпечити лікар-невропатолог ОСОБА_4 та лікар -нейрохірург ОСОБА_5 та надати термінову кваліфіковану медичну допомогу, яку потребувала ОСОБА_8 за час перебування у реанімаційному залі приймального відділення. Однак, окрім рекомендації щодо проведення ЯМРТ ОСОБА_8 будь - якої диференційної діагностики та лабораторних досліджень, які входять в об`єм необхідних дій згідно з наказом № 275 МОЗ України від 17.04.2014, не зважаючи на відсутність покращення стану хворої, лікарем - невропатологом ОСОБА_4 та лікарем - нейрохірургом ОСОБА_5 проведено не було. Лікар - невропатолог ОСОБА_4 та лікар - нейрохірург ОСОБА_5 допустили дефект у наданні ОСОБА_8 медичної допомоги, який виразився у несвоєчасному встановленні діагнозу, у тому числі, правильного діагнозу, що призвело до несвоєчасного проведення оперативного втручання, яке було показане, як термінове проведення операції зовнішнього дренування шлуночкової системи (вентрикулопункція із вентрикулярним дренажем). Лише 09 грудня 2019 року о 09 годині після огляду хворої ОСОБА_8 завідувачем ВІТ ОСОБА_9 та невідкладним проведенням МРТ - головного мозку, виявлено крововилив в праву гемісферу мозочка 4,76X3X3,4 см. з вентрикулярним компонентом. 09 грудня 2019 року в період з 14 години 30 хвилин до 15 години 45 хвилин, лише через 13 годин 05 хвилин, після встановлення правильного діагнозу ОСОБА_8 та 15 годин після надходження до її стаціонару, ОСОБА_8 було проведене оперативне втручання - резекційна краніотомія задньої черепної ямки справа, видалення інтрацеребелярної гематоми правої гемісфери мозочка. 16 грудня 2019 року 0 16 годині 50 хвилин настала смерть ОСОБА_8 ю внаслідок набряку головного мозку, який виник за рахунок крововиливу в речовину правої півкулі мозочка та під його м`яку мозкову оболонку із вторинними крововиливами в речовину головного мозку. Отже при наданні медичної допомоги ОСОБА_8 у КНП «МКЛШНтаМД» ім. проф. О.І. Мещанінова» ХМР існують певні дефекти, а саме : несвоєчасно встановлений лікарями ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , в тому числі правильний діагноз та, відповідно, у зв`язку з цим несвоєчасно проведене оперативне втручання, тобто в наявності бездіяльність лікарів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Враховуючи встановлену причину смерті ОСОБА_8 , можливо стверджувати про те, що настання її смерті обумовлене, як характером самої патології, яка у неї мала місце так і вказаним дефектом в наданні медичної допомоги, тобто цей дефект знаходиться у прямому причинно - наслідковому зв`язку з настанням смерті ОСОБА_8 , так як в разі відсутності вищезазначених дефектів суттєво зросла б ймовірність запобігання настання смерті ОСОБА_8 .

Вказані дії обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , органом досудового розслідування кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ст. 140 ч. 1 КК України, а саме як : неналежне виконання медичним працівником своїх професійних обов`язків внаслідок недбалого до них ставлення, якщо це спричинило тяжкі наслідки для хворого.

Відповідні відомості щодо вчинення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вказаного кримінального правопорушення-злочину були внесені до ЄРДР 17.12.2019 за № 005151 за ознаками кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ст. 140 ч. 1 КК України.

03.02.2022 та 23.02.2022 ОСОБА_4 ст. слідчим СУ ГУНП в Харківської області повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ст. 140 ч. 1 КК України.

22.02.2022 ОСОБА_5 ст. слідчим СУ ГУНП в Харківської області повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ст. 140 ч. 1 КК України.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_4 і ОСОБА_5 та захисник обвинуваченої ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_7 заявили клопотання про звільнення ОСОБА_4 і ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за вчинення інкримінованого кримінального правопорушення-злочину та закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

При цьому обвинувачені ОСОБА_4 і ОСОБА_5 зазначили, що вони свою вину у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ст. 140 ч. 1 КК України, не визнають, наголошуючи на тому, що вони працюють, мають постійне місце мешкання, повторних кримінальних правопорушень не вчиняли, під час досудового розслідування та судового провадження від явки до органу досудового розслідування та суду не ухилялися, у розшуку не перебували.

Окрім того, обвинувачена ОСОБА_5 наполягала на розгляді заявленого клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, за відсутністю її захисника ОСОБА_10 .

Прокурор ОСОБА_6 у підготовчому судовому засіданні проти задоволення клопотання обвинувачених ОСОБА_4 і ОСОБА_5 та захисника обвинуваченої ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_7 не заперечував, наголошуючи на наявності підстав для закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. При цьому зазначив, що ОСОБА_4 і ОСОБА_5 повторних кримінальних правопорушень не вчиняли, під час досудового розслідування та судового провадження від явки до органу досудового розслідування та суду не ухилялися.

Потерпілі ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та їх представник адвокат ОСОБА_13 , у підготовче судове засідання не прибули, про день, час та місце проведення підготовчого судового засідання були повідомлені належним чином, участь останніх у підготовчому судовому засіданні була забезпечена шляхом проведення підготовчого судового засідання в режимі відеоконференції з приміщень інших судів, до яких вони у визначену дату засідання не прибули.

Представником потерпілих адвокатом ОСОБА_13 суду надана письмова заява про проведення підготовчого судового засідання за його відсутністю та відсутністю потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 .

Представник цивільного відповідача КНП «МКЛШНтаМД» ім. проф. О.І. Мещанінова» ХМР у підготовчому судовому засіданні не прибув, про день, час та місце проведення підготовчого судового засідання був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, з клопотанням про відкладення підготовчого судового засідання до суду не звернувся.

При таких обставинах, з урахуванням думок учасників судового провадження суд вважає можливим провести підготовче судове засідання по кримінальному провадженню за відсутністю зазначених осіб, так як їх неявка, відповідно до приписів КПК України, не є перешкодою для проведення підготовчого судового засідання.

Суд, заслухавши думки учасників судового провадження та дослідивши матеріали кримінального провадження, вважає клопотання обвинувачених ОСОБА_4 і ОСОБА_5 та захисника обвинуваченої ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_7 з приводу звільнення їх від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та закриттям кримінального провадження, обґрунтованим та таким що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, відповідно до приписів п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Згідно приписів ч.ч. 2,3 ст. 4, ч. 1 ст. 5 КК України, злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення злочину визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Органом досудового розслідування ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ст. 140 ч. 1 КК України.

Кримінальним кодексом України за вчинення інкримінованого ОСОБА_4 та ОСОБА_5 протиправного діяння, передбаченого ст. 140 ч. 1 КК України, на момент його скоєння, передбачено альтернативне кримінальне покарання, а саме : позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до п`яти років, або виправні роботи на строк до двох років, або обмеження волі на строк до двох років, або позбавлення волі на той самий строк.

У підготовчому судовому засіданні, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що протиправне діяння, кримінальна відповідальність за яке передбачена ст. 140 ч. 1 КК України, у вчиненні якого органом досудового розслідування обвинувачуються ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , вчинене останніми в період з 08.12.2019 по 16.12.2019.

Відповідно до приписів ст. 12 ч.ч. 1, 3, 4 КК України (в редакції Закону України №2617-VІІІ від 22.11.2018), кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини, останні поділяються на нетяжкі, тяжкі та особливо тяжкі.

Нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Таким чином, відповідно до приписів ст. 12 КК України, протиправне діяння, кримінальна відповідальність за яке передбачена ст. 140 ч. 1 КК України, у вчиненні якого органом досудового розслідування обвинувачуються ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , відноситься до категорії нетяжкого злочину.

Відповідно до ст.ст. 284-289 КПК України, кримінальне провадження закривається судом зокрема у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. Звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом. Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання. Суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно до приписів ч. 3 п. 2 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 раніше не судимі, працюють, за місцем праці характеризуються з позитивної сторони, на диспансерному обліку в МПНД та ОНД не перебувають, від явки до органу досудового розслідування та суду не ухилялися, після 16.12.2019, повторних кримінальних правопорушень не вчиняли.

Крім того, обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 під час підготовчого судового засідання, судом була роз`яснена суть обвинувачення, яка була їм зрозуміла.

При цьому, обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення-злочину не визнали.

Суд вважає, що невизнання обвинуваченими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 свої вини у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення-злочину не має правового значення при вирішенні питання щодо звільнення їх від кримінальної відповідальності на підставі приписів ст. 49 КК України з наступних підстав.

За змістом статей 284 - 288 КПК України підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.

Отже, наявність цих умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Визнання підозрюваним, обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення кримінальним процесуальним законом не передбачено.

Суд зауважив, що відповідно до положень ст. 63 Конституції України та ст. 18 КПК України жодну особу не може бути примушено визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення або примушено давати пояснення, показання, які можуть стати підставою для її підозри, обвинувачення у вчиненні нею кримінального правопорушення.

Тому визнання винуватості є правом, а не обов`язком підозрюваного, обвинуваченого, а отже невизнання вказаними особами своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності не може бути перешкодою в реалізації ними свого права на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання.

Суд зазначає, що передбачений законом (ст. 49 КК України) інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує таке звільнення із визнанням ними своєї винуватості у вчиненні злочину.

Суд вважає, що невизнання підозрюваним, обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності у передбачених законом випадках за умови роз`яснення їм судом суті підозри чи обвинувачення, підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження про таке звільнення. ( Зазначена правова позиція викладена у Постанові ККС ВС від 26.03.2020 у справі № 730/67/16-к, провадження № 51-6463км19).

У зв`язку з чим, суд вважає можливим звільнити обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності, за вчинення кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ст. 140 ч. 1 КК України, так як з дня вчинення ними вказаного кримінального правопорушення-злочину, сплинули передбачені законом строки давності притягнення до кримінальної відповідальності, а саме відповідно три роки.

Запобіжний засіб у відношенні обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на час судового провадження не обирався.

Заявлені потерпілими ОСОБА_11 та ОСОБА_12 цивільні позови про стягнення в солідарному порядку з обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , а також з КНП «МКЛШНтаМД» ім. проф. О.І. Мещанінова» ХМР у відшкодування матеріальної шкоди - 200000 гривен, у відшкодування моральної шкоди - 1000000 гривен, відповідно до приписів ч. 7 ст. 128 КПК України підлягає залишенню без розгляду. Вказаний цивільний позов потерпілі ОСОБА_11 та ОСОБА_12 мають право пред`явити в порядку цивільного судочинства.

При проведенні судово - технічної експертизи, експертом державної спеціалізованої установи - Харківський НДЕКЦ МВС України були витрачені кошти в сумі 4118,88 гривен, які цільовим призначенням були виділені цієї установі з Державного бюджету України, які судом відносяться, у відповідності зі ст. 122 КПК України, до процесуальних витрат.

Суд вважає, що дані документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта не підлягають стягненню з обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 і підлягають віднесенню на рахунок держави, тому що у відповідності до ст. 124 КПК України, витрати на проведення вказаної експертизи, підлягають стягненню з засуджених на користь експертної установи, лише при ухвалені судом обвинувального вироку.

Вказана правовий висновок викладений в Постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 12.09.2022 у справі № 203/241/17 (провадження № 51-4251кмо21).

Ухвалою слідчого судді Київського райсуду м. Харкова від 10.06.2022, з метою забезпечення цивільного позову, було накладено арешт на належну на праві приватної власності ОСОБА_5 59/100 частину будинку АДРЕСА_3 .

Приймаючи до уваги, що вказане майно не відповідає ознакам майна, визначеним в ч. 1 ст. 96-2 КК України, як таке, що підлягає спеціальної конфіскації, зокрема належить на праві приватної власності ОСОБА_5 , на яке арешт було накладено з метою забезпечення заявленого ОСОБА_11 цивільного позову, який відповідно до приписів ч. 7 ст. 128 КПК України підлягає залишенню без розгляду, суд вважає за необхідне, відповідно до приписів ч. 4 ст. 174 КПК України, скасувати арешт щодо зазначеного майна.

Речові докази: DVD+R - диск на якому містяться цифрове повідомлення на спецлінію «103»; протокол патологоанатомічного дослідження трупа ОСОБА_8 , - підлягають подальшому зберіганню в матеріалах кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 49 КК України, ст.ст.122, 124, 128, 284-289, 314, 369-372, 376, 395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Клопотання обвинувачених ОСОБА_4 і ОСОБА_5 та захисника обвинуваченої ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_7 « Про звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення інкримінованого кримінального правопорушення-злочину та закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності », - задовольнити.

ОСОБА_4 звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ст. 140 ч. 1 КК України, а кримінальне провадження № 005151 від 17.12.2019 у відношенні неї закрити у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, на підставі ст. 49 КК України.

ОСОБА_5 звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ст. 140 ч. 1 КК України, а кримінальне провадження № 005151 від 17.12.2019 у відношенні неї закрити у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, на підставі ст. 49 КК України.

Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_4 і ОСОБА_5 на час судового провадження не обирався.

Цивільний позов ОСОБА_11 до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 «Про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 200000 гривен та моральної шкоди в розмірі 1000000 гривен», - залишити без розгляду, роз`яснивши позивачу право на його пред`явлення до суду в порядку цивільного судочинства.

Цивільний позов ОСОБА_12 до КНП «МКЛШНтаМД» ім. проф. О.І. Мещанінова» ХМР «Про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 200000 гривен та моральної шкоди в розмірі 1000000 гривен», - залишити без розгляду, роз`яснивши позивачу право на його пред`явлення до суду в порядку цивільного судочинства.

Процесуальні витрати, що полягають із витрачених експертною установою при проведенні судово - технічної експертизи коштів в сумі 4118,88 гривень, - прийняти на рахунок держави.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Київського райсуду м. Харкова від 10.06.2022 на належну ОСОБА_5 59/100 частину будинку АДРЕСА_3 .

Речові докази : DVD+R - диск на якому містяться цифрове повідомлення на спецлінію «103»; протокол патологоанатомічного дослідження трупа ОСОБА_8 , - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

На ухвалу суду протягом 7 діб з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду через Дзержинський райсуд м. Харкова.

Ухвала постановлена нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Суддя: ОСОБА_1