30.12.2022
Справа № 642/1552/22
Провадження №1-кс/642/1118/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2022 року слідчий суддя Ленінського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові клопотання слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві ОСОБА_6 про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000605 від 19.08.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 111 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До Ленінського районного суду м. Харкова надійшло клопотання слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві ОСОБА_6 про продовження строку досудового розслідування по кримінальному провадженню № 0000605 від 19.08.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.111 КК України, до п`яти місяців, тобто до 06 березня 2023 року.

В обґрунтування клопотання слідчий вказує, що Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000605 від 19.08.2022 за підозрою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Досудовим розслідування встановлено, Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки 24.08.1991 схвалено «Акт проголошення незалежності України», яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави України. У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16.07.1990 вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України, як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах. Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканою і не може бути змінена та використана без її згоди. Україна самостійно визначає адміністративно-територіальний устрій та порядок утворення національно-адміністративних одиниць.

Рішенням Конституційного Суду України № 3-зп від 11.07.1997 зазначено, що засади конституційного ладу в Україні закріплені у розділах І, ІІІ та ХІІІ Основного Закону України Конституції України.

Зокрема положення статей 1 та 2 Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократично, соціальною, правовою унітарною державою, суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Згідно зі статтею 5 Конституції України, носієм суверенітету та єдиним джерелом влади в Україні є народ. Народ здійснює владу безпосередньо і через органи державної влади та органи місцевого самоврядування.

Право визначати і змінювати конституційний лад в Україні належить виключно народові і не може бути узурповане державою, її органами або посадовими особами.

Відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Статтею 73 Конституції України визначено, що виключно всеукраїнським референдумом вирішуються питання про зміну території України.

Відповідно до статей 132134 Конституції України територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території. До складу України входять: Автономна Республіка Крим, Вінницька, Волинська, Дніпропетровська, Донецька, Житомирська, Закарпатська, Запорізька, Івано-Франківська, Київська, Кіровоградська, Луганська, Львівська, Миколаївська, Одеська, Полтавська, Рівненська, Сумська, Тернопільська, Харківська, Херсонська, Хмельницька, Черкаська, Чернівецька, Чернігівська області, міста Київ та Севастополь. Місто Севастополь має спеціальний статус, Автономна Республіка Крим (далі АР Крим) є невід`ємною складовою частиною України і в межах повноважень, визначених Конституцією України, вирішує питання, віднесені до її відання.

Згідно зі статтею 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Законом України «Про оборону України» № 1932-XII від 06.12.1991 визначено, що обороноздатність держави - здатність держави до захисту у разі збройної агресії або збройного конфлікту. Вона складається з матеріальних і духовних елементів та є сукупністю воєнного, економічного, соціального та морально-політичного потенціалу у сфері оборони та належних умов для його реалізації.

Забезпечення державної безпеки і захист державного кордону України покладаються на відповідні військові формування та правоохоронні органи держави, організація і порядок діяльності яких визначаються законом.

На території України забороняється створення і функціонування будь-яких збройних формувань, не передбачених законом.

На території України не допускається розташування іноземних військових баз.

Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, ІV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами, є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним правовим діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

24 жовтня 1945 року набув чинності Статут Організації Об`єднаних Націй, підписаний 26 червня 1945 року, яким фактично створено Організацію Об`єднаних Націй (далі ООН).

До складу ООН входять Україна, Російська Федерація та ще49 країн-засновниць, а також інші країни світу.

Відповідно до частини 4 статті 2 Статуту ООН, усі Члени вказаної організації утримуються в своїх міжнародних відносинах від погрози силою або її застосування, як проти територіальної недоторканності або політичної незалежності будь-якої держави, так і будь-яким іншим чином, несумісним із Цілями Об`єднаних Націй.

Декларацією Генеральної Асамблеї ООН № 36/103 від 9 грудня 1981 року про недопустимість інтервенції та втручання у внутрішні справи держав та резолюціями № 2131 (ХХ) від 21 грудня 1965 року, що містить Декларацію про неприпустимість втручання у внутрішні справи держав та про захист їх незалежності та суверенітету; № 2625 (XXV) від 24 жовтня 1970 року, що містить Декларацію про принципи міжнародного права, що стосуються дружніх відносин і співробітництва між державами відповідно до Статуту ООН; № 2734 (ХХV) від 16 грудня 1970 року, що містить Декларацію про зміцнення міжнародної безпеки, та № 3314 (ХХІХ) від 14 грудня 1974 року, що містить Визначення агресії, установлено, що жодна з держав не має права здійснювати інтервенцію чи втручання у будь-якій формі або з будь-якої причини у внутрішні та зовнішні справи інших держав. Цими ж міжнародними документами закріплено обов`язок держав: утримуватися від озброєної інтервенції, підривної діяльності, військової окупації, здійснення сприяння, заохочення чи підтримки сепаратистської діяльності; не допускати на власній території навчання, фінансування та вербовки найманців чи засилання таких найманців на територію іншої держави.

Крім того, у статтях 1-5 Резолюції Генеральної Асамблеї ООНвід 14 грудня 1974 року № 3314 (ХХІХ) серед іншого визначено, що ознаками агресії є:

- застосування збройної сили державою проти суверенітету, територіальної недоторканності чи політичної незалежності іншої держави;

- застосування збройної сили державою в порушення Статуту ООН.

Будь-яке з наступних діянь, незалежно від оголошення війни, кваліфікується, як акт агресії:

- вторгнення або напад збройних сил держави на територію іншої держави або будь-яка військова окупація, який би тимчасовий характер вона не мала, яка є результатом такого вторгнення або нападу, або будь-яка анексія із застосуванням сили території іншої держави або частини її;

- бомбардування збройними силами держави території іншої держави або застосування будь-якої зброї державою проти території іншої держави;

- блокада портів або берегів держави збройними силами іншої держави;

- напад збройними силами держави на сухопутні, морські або повітряні сили, або морські та повітряні флоти іншої держави;

- застосування збройних сил однієї держави, що знаходяться на території іншої держави за угодою з приймаючою державою, у порушення умов, передбачених в угоді, або будь-яке продовження їх перебування на такій території після припинення дії угоди;

- дія держави, яка дозволяє, щоб її територія, яку вона надала в розпорядження іншої держави, використовувалася цією іншою державою для здійснення акту агресії проти третьої держави;

- засилання державою або від імені держави збройних банд, груп, іррегулярних сил або найманців, які здійснюють акти застосування збройної сили проти іншої держави, які мають настільки серйозний характер, що це є рівносильним наведеним вище актам, або її значна участь у них.

Жодні міркування будь-якого характеру, чи то політичного, економічного, військового чи іншого характеру, не можуть слугувати виправданням агресії.

Порушуючи вказані норми Президент Російської Федерації (далі РФ) ОСОБА_7 , а також інші представники влади РФ, діючи всупереч вимогам п. п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларації Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (ХХV), від 21.12.1965 № 2131 (ХХ), від 14.12.1974 № 3314 (ХХІХ), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів Збройних сил РФ (далі ЗС РФ) на територію України.

Так, 24.02.2022 на виконання вищевказаного наказу військовослужбовці ЗС РФ шляхом збройної агресії, із застосуванням зброї незаконно вторглись на територію України через державні кордони України в Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській та інших областях, і здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, житлові масиви та інші цивільні об`єкти, та здійснили окупацію частини території України, чим вчинили дії з метою змін меж території та державного кордону України всупереч порядку, встановленому Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною Радою України, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 17 травня 2022 року № 341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким внесено часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX (зі змінами, внесеними Указами від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IX, та від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-IX), строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України № 573/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

У частині 2 статті 9 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» зазначено, що Кабінет Міністрів України, інші органи державної влади, військове командування, військові адміністрації, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування здійснюють повноваження, надані їм Конституцією України, цим та іншими законами України.

Частиною 1 статті 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» передбачено, що у період воєнного стану не можуть бути припинені повноваження Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, а також судів, органів прокуратури України, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, та органів, підрозділи яких здійснюють контррозвідувальну діяльність.

Відповідно до Закону України № 2265-IX від 22.05.2022 «Про заборону пропаганди російського нацистського тоталітарного режиму, збройної агресії Російської Федерації як держави-терориста проти України, символіки воєнного вторгнення російського нацистського тоталітарного режиму в Україну» визначено, що Російська Федерація (далі РФ) є державою-терористом, однією з цілей політичного режиму якої є геноцид Українського народу, фізичне знищення, масові вбивства громадян України, вчинення міжнародних злочинів проти цивільного населення, використання заборонених методів війни, руйнування цивільних об`єктів та об`єктів критичної інфраструктури, штучне створення гуманітарної катастрофи в Україні або окремих її регіонах.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 7 Лісового кодексу України ліси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу та згідно ст. 1 цього ж кодексу перебувають під охороною держави.

Станом на 24.02.2022 ОСОБА_4 займав посаду завідувача сектору охорони та захисту лісу ДП «Куп`янське лісове господарство» та, відповідно, був начальником вказаного структурного підрозділу (м. Куп`янськ, вул. 1 травня, 37, ).

Відповідно до Положення про державну лісову охорону, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №976 від 16.09.2009 року, начальник відділу (сектору) охорони та захисту лісу відноситься до посадових осіб державної лісової охорони. Згідно зі ст. 89 Лісового Кодексу України державна лісова охорона здійснює захист лісів на території України та має статус правоохоронного органу.

Таким чином, перебуваючи на займаній посаді завідувача сектору охорони та захисту лісу ДП «Куп`янське лісове господарство», ОСОБА_4 є службовою особою зі складу державної лісової охорони, а отже є працівником правоохоронного органу.

У період збройного конфлікту збройними силами країни агресора - РФ окуповано м. Куп`янськ Харківської області та наближені до нього населені пункти, що входять до території обслуговування ДП «Куп`янське лісове господарство».

У квітні 2022 року (більш точна дата органом досудового розслідування не встановлена), ОСОБА_4 , будучи громадянином України, займаючи посаду завідувача сектору охорони та захисту лісу ДП «Куп`янське лісове господарство», будучи працівником правоохоронного органу України, діючи умисно на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, маючи достатній рівень освіти, спеціальних знань і життєвого досвіду для усвідомлення фактів військової агресії РФ проти України, з власної ініціативи, добровільно перейшов на бік ворога в період збройного конфлікту в умовах воєнного стану та співпрацював з представниками збройних формувань РФ, які здійснили окупацію м. Куп`янську та наближених до нього населених пунктів, що входять до території обслуговування ДП «Куп`янське лісове господарство» Харківського обласного управління лісового та мисливського господарства за наступних обставин.

Так, в квітні 2022 року (більш точний час органом досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_4 ,, перебуваючи на тимчасово окупованій території міста Куп`янська, в невстановленому в ході досудового розслідування місці, будучи працівником правоохоронного органу України, протиправно, умисно, за власним бажанням, не маючи на те відповідних встановлених законодавством повноважень, без отримання будь-яких вказівок від керівництва Харківського обласного управління лісового та мисливського господарства, з метою надання допомоги ворожій державі РФ та заподіяння шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, державній, економічній та інформаційній безпеці України, в період збройного конфлікту в умовах воєнного стану, вступив у контакт з невстановленими в ході досудового розслідування представниками збройних формувань РФ на території міста Куп`янська Харківської області та отримав від них пропозицію на зайняття посади головного інженера у незаконно створеному органі окупаційної влади «ГП «Купянское лесное хозяйство» на території м. Куп`янська та наближених до нього населених пунктів, що входять до території обслуговування ДП «Куп`янське лісове господарство» Харківського обласного управління лісового та мисливського господарства, та без вказівок керівництва Харківського обласного управління лісового та мисливського господарства, самовільно, за вказівками невстановлених в ході досудового розслідування представників окупаційної влади розпочав надання допомоги представникам окупаційної влади у підривній діяльності проти України, а саме: забезпечував початок функціонування незаконно створеного органу, закликав людей до зайняття посад у незаконно створеному органі, використовуючи при цьому матеріально-технічну базу ДП «Куп`янське лісове господарство».

У подальшому, продовжуючи реалізацію злочинного умислу, спрямованого на вчинення державної зради, ОСОБА_4 , будучи працівником правоохоронного органу України, без отримання будь-яких вказівок від керівництва Харківського обласного управління лісового та мисливського господарства, з метою надання допомоги ворожій державі РФ та заподіяння шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, державній, економічній та інформаційній безпеці України, в період збройного конфлікту в умовах воєнного стану, добровільно прийняв пропозицію невстановлених в ході проведення досудового розслідування представників окупаційної влади та на підставі «Приказа и.о. главы военно-гражданской администрации Купянского района Харьковской области от 27.6.2022 года № 221/лс» зайняв посаду в.о. директора незаконно створеного на базі ДП «Куп`янське лісове господарство» органу «ГП «Купянское лесное хозяйство».

Перебуваючи на вказаній посаді в період часу з 27.06.2022 по 13.09.2022, ОСОБА_4 використав свої знання та досвід співробітника державної лісової охорони та ДП «Куп`янське лісове господарство», з метою забезпечення становлення і функціонування на території тимчасово окупованого м. Куп`янська та наближених до нього населених пунктів, що входять до території обслуговування ДП «Куп`янське лісове господарство», незаконно створеного окупаційною владою лісового господарства, використовуючи статус в.о. директора «ГП «Купянское лесное хозяйство», серед іншого забезпечував підбір кадрів для роботи у незаконно створеному органі, організацію його функціонування, організовував незаконну заготівлю та надання лісоматеріалів окупаційній владі для облаштування бліндажів та інших фортифікаційних споруд, що використовувалися військовими держави-агресора проти Збройних Сил України під час збройного конфлікту.

Тобто, своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 , будучи працівником правоохоронного органу України, порушуючи вимоги ст. ст. 17, 19, 65 Конституції України, якими передбачено обов`язок громадян України щодо захисту Вітчизни, суверенітету, незалежності й територіальної цілісності України, та зобов`язання діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, добровільно зайняв посаду в.о. директора у незаконно створеному окупаційною адміністрацією органі «ГП «Купянское лесное хозяйство», забезпечив виконання обов`язків зі: здійснення підбору кадрів, які мали забезпечувати діяльність незаконно створеного незаконного органу; загальної організації роботи незаконно створеного підприємства, а також забезпечив заготівлю та реалізацію деревини, яка у подальшому використовувалася військами РФ для облаштування бліндажів та інших фортифікаційних споруд, що використовувалися військовослужбовцями РФ проти Збройних Сил України під час збройного конфлікту, здійснивши, тим самим, перехід на бік ворога в період збройного конфлікту з РФ, в умовах воєнного стану, тобто умисно вчинив діяння на шкоду суверенітетові та територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, а саме: у державній зраді, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України: перехід на бік ворога в період збройного конфлікту, вчинений в умовах воєнного стану.

06.10.2022 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

07.10.2022 стосовно підозрюваного ОСОБА_4 слідчим суддею обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який продовжено до 06.01.2023.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується наступними доказами: матеріалами другого оперативного відділу (з дислокацією у м. Харкові) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві (вих. № 742вн/15-03-2 від 18.08.2022), що містять відомості про перехід на бік ворога службових осіб Харківського обласного управління лісового та мисливського господарства, які стали підставою для внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та початку кримінального провадження; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 15.09.2022, в ході якого свідок показав, що під час окупації м. Куп`янська Харківської області ОСОБА_4 співпрацював з окупаційною владою, підбирав персонал для відновлення роботи лісового господарства під керівництвом окупаційної влади та у подальшому очолив новостворений орган ГП «Купянское лесное хозяйство»; протоколами допитів свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , які в цілому підтвердили свідчення ОСОБА_8 та повідомили, що ОСОБА_4 співпрацював з окупаційною владою та очолив незаконно створений окупаційною владою лісгосп; документами, вилученими під час проведення обшуку приміщення ДП «Куп`янське лісове господарство», серед який виявлено документи з підписами ОСОБА_4 як директора новоствореного «ГП «Купянское лесное хозяйство», а також документи щодо отримання працівниками «ГП «Купянское лесное хозяйство» заробітної плати у валюті рф російських рублях; висновком судово-почеркознавчої експертизи, згідно з яким у документах, вилучених під час проведення обшуку у ДП «Куп`янське лісове господарство», підписи від імені ОСОБА_4 як «директора ГП «Купянское лесное хозяйство» належать ОСОБА_4 ; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 , який показав, що на початку збройної агресії рф проти України він з родиною виїхав до м. Полтави, однак на початку березня добровільно повернувся з родиною на тимчасово окуповану територію, проїжджаючи при цьому декілька ворожих блок-постів; іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Строк досудового розслідування у кримінальному провадженні був продовжений постановою заступника керівника Харківської обласної прокуратури до 3-х місяців та спливає 06.01.2023. У зв`язку з цим, слідчий вважає за необхідне звернутися до слідчого судді з клопотанням про продовження строку досудового розслідування до 5-ти місяців, тобто, до 06.03.2023.

Так, завершити досудове розслідування до спливу зазначеного вище тримісячного строку не представляється можливим унаслідок особливої складності кримінального провадження, оскільки під час подальшого досудового розслідування необхідно виконати значний обсяг слідчих (розшукових) та процесуальних дій.

Враховуючи, що тримісячний строк досудового розслідування у кримінальному провадженні спливає 06.01.2023, а закінчити досудове розслідування до вказаного строку у зв`язку з особливою складністю кримінального провадження, яка полягає у необхідності виконання значного обсягу слідчих (розшукових) та процесуальних дій, проведення яких ускладнено військовою агресією рф проти України, неможливо, орган досудового розслідування звертається до слідчого судді з клопотанням про продовження строку досудового розслідування до 5-ти місяців, тобто до 06.03.2023.

Об`єктивно вищевказані слідчі (розшукові) та процесуальні дії можуть бути виконані в п`ятимісячний строк, з урахуванням чого необхідним є продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000605 від 19.08.2022 за підозрою ОСОБА_4 до п`яти місяців.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання.

Підозрюваний та його захисник не заперечували проти задоволення клопотання.

Вислухавши сторони кримінального провадження, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя вважає клопотання законним і обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

В провадженні другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, перебуває кримінальне провадження № 0000873 від 11.10.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 111 КК України.

06.10.2022 ОСОБА_4 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Продовжений постановою заступника керівника Харківської обласної прокуратури строк тримісячний строк досудового розслідування спливає 06.01.2022.

У вказаний строк, тобто до 06.01.2023, завершити досудове розслідування неможливо внаслідок особливої складності вказаного кримінального провадження, оскільки для досягнення його завдань необхідно провести визначені слідчі (розшукові) та процесуальні дії, які будуть мати важливе значення для судового розгляду та ухвалення законного рішення, а тому для їх проведення необхідно продовжити строк досудового розслідування.

Згідно ч. 4 ст. 219 КПК України строк досудового розслідування може бути продовжений у порядку, передбаченому параграфом 4 глави 24 цього Кодексу. При цьому загальний строк досудового розслідування не може перевищувати дванадцяти місяців із дня повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Відповідно до ч. 3 ст. 294 КПК України якщо з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину досудове розслідування (досудове слідство) неможливо закінчити у строк, зазначений у пункті 4 частини третьої статті 219 цього Кодексу, такий строк може бути продовжений у межах строків, встановлених пунктами 2 і 3 частини четвертої статті 219 цього Кодексу до шести місяців - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з керівником регіональної прокуратури або його першим заступником чи заступником, заступниками Генерального прокурора.

На підставі вищевикладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що у зв`язку з тим, що слідчим доведено, що на даний час завершити досудове розслідування не представляється можливим, оскільки для його завершення необхідно: встановити та допитати інших осіб, яким відомі обставини діяльності підприємства ДП «Куп`янське лісове господарство» та незаконно створеного на його базі окупаційною владою лісгоспу під час тимчасової окупації м. Куп`янська військами рф; провести додаткові слідчі (розшукові) дії, спрямовані на виявлення та долучення до матеріалів кримінального провадження документів щодо діяльності незаконно створеного органу «ГП «Купянское лесное хозяйство»; зібрати в повному обсязі матеріали, що характеризують особу підозрюваного ОСОБА_4 ; з урахуванням усіх зібраних доказів скласти остаточне письмове повідомлення про підозру та виконати вимоги ст. ст. 276 - 279 КПК України в повному обсязі; ознайомити сторону захисту з матеріалами досудового розслідування у кримінальному провадженні, скласти обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування та направити їх до суду.

Виконання вказаних дій потребує додаткового часу і вони не могли бути завершені з об`єктивних причин, тому необхідно продовжити строк досудового розслідування, до п`яти місяців, тобто до 06 березня 2023 року.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.219, 294, 295-1, 309, 372 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві ОСОБА_6 про продовження строку досудового розслідування задовольнити.

Продовжити строк досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000605 від 19.08.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 111 КК України до п`яти місяців, тобто до 06 березня 2023 року.

Ухвала слідчого судді, прийнята за результатами розгляду клопотання про продовження строку досудового розслідування, оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1