Справа № 569/1696/23
УХВАЛА

про арешт майна

13 лютого 2023 року м. Рівне

Слідча суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду клопотання начальник відділення розслідування злочинів у сфері транспорту СВ Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області капітан поліції ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000347 від 30.01.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Слідчий, звернувся до суду з клопотанням, погодженим прокурором відділу Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_4 , у якому просить накласти арешт на автобус марки БАЗ А079.23, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2007 року випуску, кузов НОМЕР_2 .

Своє клопотання обґрунтовує тим, що 29.01.2023 року близько 14:10 год., в м.Рівне, на перехресті вул.Ст.Бандери-Д.Галицького- Ак. Дем`янчука, водій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи маршрутним автобусом БАЗ А079.23, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вул.Ст.Бандери та виконуючи маневр повороту ліворуч на вул.Данила Галицького, не забезпечив безпеки дорожнього руху, в результаті чого з салону автобуса на проїзну частину відбулось падіння пасажирки автобуса ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , прож. АДРЕСА_1 . В результаті ДТП пасажирка ОСОБА_6 , отримала тілесні ушкодження.

Відомості про вказане кримінальне правопорушення 30.01.2023 слідчим СВ Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000347 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

30.01.2023 року автомобіль БАЗ А079.23, реєстраційний номер НОМЕР_1 , було вилучено слідчим Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області в ході проведення огляду місця події та поміщено на спеціальний майданчик для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів що за адресою: м. Рівне, вул. Дворецька.

Власником вищевказаного автобуса БАЗ А079.23, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2007 року випуску, кузов НОМЕР_2 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 є ОСОБА_7 , прож. АДРЕСА_2 .

На підставі ст.167 КПК України, вказаний автобус БАЗ А079.23, реєстраційний номер НОМЕР_1 , було тимчасово вилучено, оскільки він є засобом вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий у клопотанні вказав, що не накладення арешту на вказаний автомобіль може призвести до його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення або відчуження, а також в подальшому значним чином ускладнить повернення майна до законного власника.

Дослідивши надані матеріали, слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання слід задовольнити із наступних підстав.

З урахуванням заяви слідчого відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Згідно ч. 2 ст. 172 КПК України з метою забезпечення арешту майна клопотання слідчого розглядається без повідомлення власника майна.

Судом встановлено, що начальником відділення розслідування злочинів у сфері транспорту СВ Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області капітаном поліції ОСОБА_3 розпочато досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000347 від 30.01.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

30.01.2023 року автомобіль БАЗ А079.23, реєстраційний номер НОМЕР_1 , було вилучено слідчим Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області в ході проведення огляду місця події та поміщено на спеціальний майданчик для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів що за адресою: м. Рівне, вул. Дворецька.

У судовому засіданні встановлено, що автобус марки БАЗ А079.23, реєстраційний номер НОМЕР_1 , відповідає критеріям, викладеним ст.98 КПК України, зокрема є засобом вчинення кримінально протиправних дій, зберегли на собі сліди кримінального правопорушення та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Відповідно до п. 8 глави 2.6. «Арешт майна» Узагальнення вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження арешт може бути накладено на: нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права; майно у вигляді речей, документів, грошей, якщо вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК, а саме: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та (або) є доходами від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим майно є речі, документи, гроші тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом.

Згідно вимог ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Згідно вимог ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із видів забезпечення кримінального провадження. Пунктом 1 ч. 3 ст. 132 КПК України передбачено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до статей 94, 132, 173 КПК України при вирішення питання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального правопорушення, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і в клопотанні слідчого (прокурора), який звертається з проханням про арешт майна, оскільки згідно зі статтею Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно з частиною першою статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частиною третьою статті 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 171 КПК України з клопотанням пор арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову також цивільний позивач. У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

При цьому тільки у випадку, передбаченому п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України (збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям зазначеним у статті 98 цього Кодексу («матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення»), тобто має ознаки речового доказу.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, а решт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Враховуючий, що повернення майна його власнику може позбавити орган досудового розслідування можливості повного, всебічного та неупередженого проведення слідчих (розшукових) дій, що у свою чергу позбавить можливості встановлення істини у кримінальному провадженні, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення клопотання про накладення арешту на автобус марки БАЗ А079.23, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2007 року випуску, кузов НОМЕР_2 з метою збереження речових доказів, запобігання можливості його переховування, пошкодження, зникнення, знищення або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-173,395 КПК України, слідча суддя, -

УХВАЛИЛА:

Клопотання задоволити.

Накласти арешт на автобус марки БАЗ А079.23, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2007 року випуску, кузов НОМЕР_2 .

Встановити заборону власнику автобуса БАЗ А079.23, реєстраційний номер НОМЕР_1 , чи будь-якій іншій особі користуватися та розпоряджатися автомобілем, до прийняття кінцевого рішення у кримінальному провадженні.

Залишити автобус марки БАЗ А079.23, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на зберіганні на території спеціального майданчика для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів що за адресою: м.Рівне, вул.Дворецька.

Ухвала може бути скасована судом, що накладав арешт.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідча суддя Рівненського міського суду Оксана КРИЖОВА