Номер провадження: 11-кп/813/1144/23
Справа № 521/4438/23, 1-кп/521/1181/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

30 березня 2023 року м. Одеса

Суддя-доповідач Одеського апеляційного суду ОСОБА_2 , розглянувши апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_3 на ухвалу Малиновського районного суду міста Одеси від 01.03.2023 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_3 обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України , в рамках кримінального провадження № 0000335, внесеного до ЄРДР 17.02.2023 року,

установив:

Оскаржуваною ухвалою суду першої інстанції під час підготовчого судового засідання кримінального провадження № 0000335, внесеного до ЄРДР 17.02.2023 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, було задоволено клопотання прокурора Херсонської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_4 та продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на два місяця (60 днів) з утриманням його в ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор», тобто до 29.04.2023 року.

На вказану ухвалу суду 09.03.2023 року обвинувачений ОСОБА_3 через адміністрацію ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» подав апеляційну скаргу.

Розглянувши вказану апеляційну скаргу, суддя-доповідач приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подали з таких підстав.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь - якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду.

Згідно з положеннями ст. 24 КПК України, які узгоджуються з приписами ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Так, ч. 1 ст. 392 КПК України передбачено, що в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: 1) вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу; 2) ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; 3) інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 392 КПК України ухвали постановлені, під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.

Ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягають апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до п. 1-1 ч. 2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга, якщо інше не передбачено цим Кодексом, може бути подана на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, - протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Частиною 3 ст. 395 КПК України визначено, що для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Процедура визначення строків для подання скарги має на меті забезпечити належне відправлення правосуддя і дотримання принципу правової визначеності. Суворе дотримання строків у кримінальному процесі неможливе без чіткого знання правил їх обчислення. Для правильного обчислення строку важливого значення набувають приписи правових норм, які стосуються визначення початкового моменту перебігу строку, обставин, що впливають на його перебіг, і встановлення моменту його закінчення.

Статтею 116 КПК України передбачено, що процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки. Строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту або передано особі, уповноваженій їх прийняти, а для осіб, які тримаються під вартою або перебувають у медичному чи психіатричному стаціонарі, спеціальній навчально-виховній установі, - якщо скаргу або інший документ подано службовій особі відповідної установи до закінчення строку.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ухвала постановлена судом першої інстанції 01.03.2023 року, зокрема за участі обвинуваченого. Натомість, копію оскаржуваної ухвали останній отримав 03.03.2023 року у ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» під розписку, яка наявна в матеріалах справи (а.с.41).

Таким чином, строк на апеляційне оскарження ухвали обвинуваченому відраховується з моменту отримання ухвали, тобто з 03.03.2023 року, проте свою апеляційну скаргу обвинувачений хоча і датує 07.03.2023 року, проте передає уповноваженій особі ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» 09.03.2023 року, яка у подальшому була направлена адміністрацією ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» та надійшла до Одеського апеляційного суду, 27.03.2023 року, при цьому, обвинувачений в апеляційній скарзі не порушує питання щодо поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України апеляційна скарга повертається особі, яка її подала, якщо апеляційна скарга подана після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Враховуючи викладене, відповідно до ч. 3 ст. 399 КПК України зазначена апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_3 підлягає поверненню апелянту із роз`ясненням необхідності подачі клопотання про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження судового рішення.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 24, 396, 399, 405, 419, 422, 532 КПК України, суддя-доповідач,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_3 на ухвалу Малиновського районного суду міста Одеси від 01.03.2023 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_3 обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, в рамках кримінального провадження № 0000335, внесеного до ЄРДР 17.02.2023 року, повернути апелянту.

Копію ухвали разом з апеляційною скаргою та усіма додатками до неї невідкладно надіслати апелянту.

Роз`яснити апелянту, що відповідно до ч. 7 ст. 399 КПК України повернення апеляційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду апеляційної інстанції в порядку, передбаченому КПК України, у межах строку на апеляційне оскарження.

Ухвала апеляційного суду про відмову у відкритті провадження може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців.

Суддя Одеського апеляційного суду ОСОБА_2