490/901/23 14.03.2023
н/п 1-кс/490/2026/2023
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/901/23

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2023 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Херсонської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_3 про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді звернувся з клопотанням прокурор Херсонської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, вилучене під час проведення огляду місця події, що мало місце 05.02.2023 р. за адресою: м.Херсон, Корабельний район на Острівському шосе,3, згорток, в якому знаходиться речовина рослинного походження, яку поміщено до сейф пакунку.

На обґрунтування клопотання вказано, що 05.02.2023 р. о 18.09 годині на території Корабельного району м. Херсон, по вул. Острівське шосе, біля будинку №3 було зупинено для перевірки документів ОСОБА_4 , який видав згорток з речовиною рослинного походження.

Посилаючись на необхідність збереження речового доказу, у зв`язку із тим, що існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що це майно зберегло на собі сліди злочину, відповідає критеріям ст.98 КПК України, є матеріальним об`єктом, яке зберегло на собі сліди кримінального правопорушення та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, прокурор просить про накладення арешту на вказане майно.

Прокурор у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд клопотання без його участі, у якій просив клопотання задовольнити.

Вивчивши матеріали клопотання та кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно з п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

У відповідності до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Ч. 1. ст. 98 КПК України визначає, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з матеріалами клопотання, 06.02.2023 року вилучений у ОСОБА_4 згорток з речовиною рослинного походження визнано речовим доказом та долучено до матеріалів кримінального провадження.

В протоколі огляду місця події від 0602.2023 р. вказано, що проведено огляд місця події по території Корабельного району м. Херсон, по вул. Острівське шосе, біля будинку №3, в ході якого ОСОБА_4 видав працівникам поліції наркотичну речовину: згорток з речовиною рослинного походження.

За вказаним фактом розпочате кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000052 від 06.02.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Зміст клопотання та долучені до нього документи свідчать про те, що фактично речовина, на яку просить накласти арешт прокурор, була вилучена співробітниками поліції під час особистого обшуку ОСОБА_4 .

За змістом ч.1 ст. 237 КПК України огляд місцевості, приміщення, речей та документів проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення. Проведення огляду особи положеннями цієї статті не передбачено.

Відповідно до ст. 209 КПК України особа є затриманою з моменту, коли вона силою або через підкорення наказу змушена залишатися поряд із уповноваженою службовою особою чи в приміщенні, визначеному уповноваженою службовою особою.

Згідно з вимогами частин 1,3,4 ст. 208 КПК України уповноважена особа має право затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, якщо цю особу застали на місці вчинення злочину, та має право здійснити обшук затриманої особи з дотриманням правил, передбачених ч.7 ст. 223 і ст. 236 КПК України

За правилами ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

У пунктах 3,4 ч.2 ст. 87 КПК України передбачено, що суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема порушення права особи на захист та отримання показань чи пояснень від особи, яка не була повідомлена про своє право відмовитися від давань показань та не відповідати на запитання, або їх отримання з порушенням цього права.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Разом з тим, наведене вище свідчить про те, що речовина, на яку просить накласти арешт прокурор, була вилучена співробітниками поліції у ОСОБА_4 з порушенням вимог ст. 208, 223, 236 КПК України, з істотним порушенням його права на захист, а тому, відповідно до положень ст. 87 КПК України, є недопустимим доказом. За такого, цей доказ не може бути використаним при прийнятті судом процесуального рішення і на нього не може бути накладено арешт, з метою забезпечення його збереження.

З урахуванням наведеного, клопотання не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів.

Слідчий суддя ОСОБА_1