Справа № 182/3562/16-к
Провадження № 1-кп/0182/263/2023
У Х В А Л А

Іменем України

03.04.2023 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі Дніпропетровської області кримінальне провадження, відомості про вчинення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02 квітня 2016 за №0001237 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нікополь, Дніпропетровської області, громадянина України, українця, не працюючого, неодруженого, з середньою освітою, який зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-03.04.2014 року Нікопольський міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 185 КК України до 100 годин громадський робіт;

-18.03.2015 року Нікопольським міскрайонний судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 389, 71 КК України до 1 року 10 днів обмеження волі. 13.06.2016 року було фактично затримано;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ( в режимі відео конференції),

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 29.03.2016 року в нічний час доби, більш точного часу слідством не встановлено, знаходився біля електропоїзда ЕР1-157 приписки "Нікопольському моторвагонному ДЕПО" Державного підприємства «Придніпровська залізниця» сполученням «Нікополь-Марганець» та території Нікопольського моторвагонного депо, розташованого за адресою: вул. Завокзальна, 2-а, м. Нікополь, Дніпропетровська область, де в нього виник злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна.

Реалізовуючи свій злочинний умисел ОСОБА_3 , скориставшись тим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, заліз під зазначений електропоїзд ЕР1-157 де умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, шляхом відкриття під вагонного ящика вагону №15710 від`єднав руками електромагнітний контактор МК-310 Б-4 у кількості 1 шт., та у під вагонному ящику вагону №20805електромагнітні контактори МК0310 Б-4 у кількості 3 шт. Загальна кількість викрадених МК0310 Б-4 у кількості 4 шт. Вартість 1 шт. складає 4180 грн. 91 коп., які належать "Нікопольському моторвагонному ДЕПО" Державного підприємства «Придніпровська залізниця», чим спричинив матеріальний збиток на загальну суму 16 723 грн. 66 коп.

Із викраденим майном ОСОБА_3 , з місця злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд.

Дані умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковані як кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

В судовому засіданні обвинуваченим ОСОБА_3 заявлено клопотання про закриття кримінального провадження за ч.2 ст. 185 КК України в зв`язку з закінченням строків давності.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти даного клопотання.

Судом роз`яснено обвинуваченому ОСОБА_3 , що закриття кримінального провадження у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КПК України не відноситься до числа реабілітуючих обставин, які передбачені п.п. 1-3 ч. 1 ст. 284 КПК України (встановлена відсутність події кримінального правопорушення; встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення; не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді та вичерпані можливості їх отримати), проте обвинувачений ОСОБА_3 надав згоду на закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності.

Розглянувши клопотання обвинуваченого про звільнення його від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 185 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, заслухавши думку прокурора, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Строк давності - це передбачений статтею 49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою для звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності.

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є:

- притягнення особи як обвинуваченого;

- згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності (статті 284-288 КПК).

Положеннями статті 49 КК визначено: строки давності з огляду на тяжкість вчиненого злочину, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.

Підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності за статтями 49, 106 КК є лише таке закінчення відповідного строку давності, який сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо особи, яка вчинила злочин певної тяжкості.

Якщо строк давності закінчується після ухвалення обвинувального вироку, то особу може бути звільнено від кримінальної відповідальності (покарання) тільки до набрання вироком законної сили.

Згідно із частиною 2 статті 49 КК перебіг строків давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло п`ятнадцять років.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України є нетяжким злочином.

Ч. 4 ст. 12 КК України нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Санкція ч. 2 ст. 185 КК України передбачає покарання у виді арешту на строк від трьох до шести місяців або обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, суд в судовому засіданні за наявності підстав, передбачених ч. 1 ст. 49 КК України, закриває кримінальну справу у зв`язку із закінченням строків давності.

Відповідно до ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Звільнення особи від кримінальної відповідальності можливе за умови перебігу зазначеного строку, протягом яких особа, що вчинила злочин, виконала дві умови:

- не ухилялася від слідства або суду;

- не вчинила новий злочин середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин.

ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України 29.03.2016 року, тобто на даний час минуло більше 5 років з моменту вчинення злочину.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження, обвинуваченого ОСОБА_3 19.11.2020 року було оголошено в розшук, який ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11.01.2021 року скасований.

Вирішуючи питання, про наявність або відсутність обставин, передбачених ч.2 ст.49 КК України щодо зупинення або переривання строку давності, суд виходить з такого.

У своїй постанові у справі № 344/7812/16-к Верховний Суд відзначив, що системним тлумаченням норм кримінального законодавства встановлено, що під ухиленням від слідства або суду слід розуміти будь-які умисні дії особи, вчинені виключно з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинений злочин, що у свою чергу змушує правоохоронні органи вживати відповідних заходів, спрямованих на розшук і затримання правопорушника. При цьому такою особою визнається підозрюваний або обвинувачений, який, вчинивши кримінальне правопорушення, здійснив усі необхідні дії, спрямовані на приховування місця свого перебування від слідства чи суду.

У постанові від 02 березня 2023 року у справі № 382/1118/21 Верховний Суд зазначив, що під час з`ясування, які дії особи мають визнаватись юридично значущим (а не просто фактичним) ухиленням від слідства або суду, треба враховувати, крім усього іншого, кримінально-процесуальний статус особи, що вчинила злочин. Це має бути особа, яка в установленому порядку визнана підозрюваним або обвинуваченим та яка зобов`язана з`являтися до правозастосовних органів за викликом, перебувати в межах їх досяжності. Зазначена особа усвідомлює, що в неї вже виник юридичний обов`язок постати перед слідством або судом, однак вона ухиляється від виконання такого обов`язку.

Крім того суд звертає увагу, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 лютого 2023 року (справа№ 735/1121/20, провадження № 13-26кс22) міститься висновок щодо застосування норми права, відповідно до якого у разі ухилення від досудового розслідування або суду особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності або покарання за давністю після спливу диференційованого строку, передбаченого частиною першоюстатті 49 КК, подовженого на період ухилення. Закінчення загальних строків, установлених частиною другою цієї статті (п`ятнадцять років з моменту вчинення злочину і п`ять років - проступку), є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, коли цей строк спливає раніше за диференційований, подовжений на час ухилення.

Висловлюючи вищенаведений правовий висновок, Велика Палата ВС вважала, що встановлені частиною другою статті 49 КК України загальні строки мають преклюзивний характер і спрямовані на недопущення застосування щодо людини заходів кримінальної репресії через нерозумно тривалі проміжки часу. Адже в іншому разі зупинення диференційованих строків у випадках, коли підозрюваний, обвинувачений переховується від розслідування та суду впродовж багатьох років, продовжувало б їх на необмежений час з можливістю покарання особи за кримінальні правопорушення, вчинені в далекому минулому, впродовж усього життя - як тільки вона потрапить у поле зору правоохоронних органів. Однак, незалежно від того, ухиляється особа від кримінальної відповідальності чи ні, з плином часу неминуче зменшується гострота сприйняття минулої злочинної поведінки потерпілим та іншими особами, знижується запит суспільства на покарання винного і втрачається актуальність застосування заходів кримінальної репресії. Крім цього, навіть якщо людина уникає несприятливих для себе правових наслідків попередньої злочинної діяльності, невчинення нових правопорушень упродовж багатьох років дає підстави презюмувати її виправлення.

Згідно зі статтями 284, 288 КПК України підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах. Ці умови є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Таким чином, ОСОБА_3 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 185 КК України, а кримінальне провадження закриттю.

Структурним підрозділом «Нікопольсе мотовагонне депо» регіональної філії «Придніпровська залізниця`ПАТ «Українська залізниця», які визнані потерпілими по провадженню, заявлено цивільний позов щодо відшкодування матеріальних збитків на суму 16 723 грн. 66 коп.

Порядок вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні регламентований главою 9 КПК України.

Нормами кримінального процесуального закону, зокрема ст. 129 КПК України, встановлено, що рішення про повне або часткове задоволення цивільного позову може бути винесене лише у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення і ухвалення обвинувального вироку чи винесення постанови про застосування до особи примусових заходів виховного або медичного характеру.

Вирішення цивільного позову при звільненні особи від кримінальної відповідальності із закриттям провадження по справі суперечить вказаним вище нормам закону.

Враховуючи системний аналіз зазначених норм КПК, суд дійшов висновку, що цивільний позов не підлягає розгляду у випадках закриття кримінального провадження як на досудовому розслідуванні, так і в суді.

В той же час, у випадку закриття кримінального провадження на встановлених КПК підставах, суд зобов`язаний роз`яснити цивільному позивачеві його право пред`явити аналогічний позов у порядку цивільного судочинства.

Тому, у зв`язку зі звільненням обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у зв`язку зі спливом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, заявлений потерпілою стороною цивільний позов про стягнення з ОСОБА_3 матеріальної шкоди слід залишити без розгляду, що за змістом ч.7 ст.128 КПК України не перешкоджає потерпілому пред`явленню позову в порядку цивільного судочинства.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

Заходи забезпечення не застосовувались.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати відсутні

Керуючись ст. 12, 49 КК України, 284 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження №0001237 від 02 квітня 2016 року, у зв`язку із закінченням строків давності, - задовольнити.

ОСОБА_3 звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження, відомості про вчинення кримінального правопорушення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02 квітня 2016 за №0001237 по обвинуваченню ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 185 КК України - закрити.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

Заходи забезпечення не застосовувались.

Цивільний позов залишити без розгляду.

Речові докази:

-частини електромагнітні контактори МК-310 Б-4, які передані на зберігання представнику потерпілого ОСОБА_5 залишити потерпілому..

Процесуальні витрати відсутні.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1