ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/40/23 Справа № 707/1106/21 Категорія: ч. 2 ст. 286 КК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2023 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі:

секретаря ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 ,

потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

представника потерпілого ОСОБА_10

прокурора ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Черкаського районного суду Черкаської області від 19 липня 2022 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3роки.

Прийнято рішення по цивільному позову ОСОБА_8 вирішена доля речових доказів та судових витрат.

ВСТАНОВИЛА

Вироком суду ОСОБА_6 визнано винним в тому, що він 26 грудня 2020 року о 22.20 годині, керуючи технічно справним автомобілем ВАЗ 217030, д.н.з. НОМЕР_1 , та рухаючись по проїзній частині вул. Чигиринський Шлях в с. Червона Слобода Черкаського району Черкаської області зі сторони м. Черкаси у напрямку села Леськи Черкаського району, на перехресті з вул. Гагаріна, проявив неуважність та порушив вимоги пунктів 2.3.б, 12.4, 14.6.а, п.14.6.в Правил дорожнього руху України (далі - ПДР).

Внаслідок чого, ОСОБА_6 , рухаючись на вказаному автомобілі зі швидкістю близько 113-120 км/год, яка перевищує дозволену в населеному пункті швидкість руху в 50км/год, грубо порушуючи вказані правила безпеки дорожнього руху, будучи заздалегідь об`єктивно проінформованим про наближення до нерегульованого перехрестя, що розташоване по вул. Чигиринський Шлях на перехресті з вул. Гагаріна, поблизу будинку №1/28 по вул. Гагаріна, проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, а тому в момент, коли на вказаному перехресті попереду нього змінив напрямок свого руху та виїхав на зустрічну смугу руху автомобіль ЗАЗ Daewoo Т13110, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_8 , вчасно не застосував заходів для зменшення швидкості руху свого автомобіля та не зупинився, а змінив напрямок свого руху, виїхав на зустрічну смугу руху та на перехресті з вул.Гагаріна здійснив зіткнення із вказаним автомобілем.

В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП): потерпілий ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження, які відносяться до категорії середньої тяжкості та легких тілесних ушкоджень; пасажир автомобіля ЗАЗ Daewoo Т13110, потерпілий ОСОБА_12 отримав тілесні ушкодження, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як такі, що небезпечні для життя. Спричинення потерпілим ОСОБА_12 та ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, знаходиться у причинному зв`язку з порушенням водієм автомобіля ВАЗ 217030, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_6 вимог пунктів 12.4, 14.6.а, 14.6.в ПДР.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вищевказаний вирок змінити та ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити йому покарання, не пов`язане з реальним позбавленням волі.

Зазначає, що не згоден з вищевказаним вироком, оскільки судом першої інстанції належним чином не перевірені та не враховані дані, що його характеризують. Тому даний вирок підлягає зміні, шляхом пом`якшення призначеного покарання.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на висновок судової авто-технічної експертизи №СЕ-19/124-21/5497-ГГ від 30 квітня 2021 року, згідно з п. 5 якого, в причинному зв`язку з виникненням ДТП з технічної точки зору знаходиться невиконання вимог п.10.1 ПДР водієм автомобіля ЗАЗ Daewoo ОСОБА_13 та невиконання вимог п.п.12.4, 14.6.а.в ПДР водієм автомобіля ВАЗ 217030 ОСОБА_6 .

Вказує, що він у суді першої інстанції свою вину визнав частково, пояснивши, що, на його думку, посилаючись на висновок вищевказаної експертизи, водій ОСОБА_13 також порушив ПДР і його дії знаходяться в причинному зв`язку з його діями. Тобто отримані тяжкі тілесні ушкодження в результаті ДТП потерпілим ОСОБА_12 знаходяться в причинно наслідковому зв`язку із діями двох водіїв - його та ОСОБА_8 .

При цьому, суд першої інстанції з незрозумілих підстав у вироку стверджує, що він фактично вину не визнав. Вказує, що він не відмовляється, що він є учасником ДТП, у судовому засіданні заявляв, що не бажав настання цього ДТП та попросив вибачення у потерпілих. В результаті ДТП він втратив свідомість, був доставлений швидкою допомогою до лікарні, тому й не пам`ятає всіх обставин цієї пригоди, що ніяким чином не є способом захисту чи метою ввести суд в оману, а тим більше метою уникнення покарання. Стверджує, що суд також не зважив на висновок органу пробації та відомості. Що його характеризують. Призначаючи йому покарання, суд першої інстанції зазначив його характеризуючі дані, обставини, що пом`якшують покарання, але дійшов невірного висновку про відсутність підстав застосування положень ст. 75 КК України. При цьому, на переконання обвинуваченого, суд при призначенні йому покарання, не врахував, що він вибачився перед потерпілими та частково, в міру фінансової можливості, відшкодував матеріальні збитки потерпілому ОСОБА_12 , а потерпілий ОСОБА_8 просив суд призначити покарання обвинуваченому, яке не було б пов`язане з позбавленням волі. Вважає, що міра покарання із застосуванням ст. 75 КК України, з урахуванням обставин даної справи була б достатньою для виправлення та перевиховання і попередження вчинення ним нових злочинів та надасть можливість своєю працею відшкодувати витрати держави та заподіяну шкоду потерпілим. На думку апелянта, зазначене узгоджується із положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Після докладу суддею-доповідачем змісту вироку, доводів апеляційної скарги, були заслухані:

- обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 , які підтримали вимоги апеляційної скарги, пославшись на доводи, що в ній викладені;

- потерпілий ОСОБА_8 , який зазначив, що погоджується з вироком суду, разом з тим, вирішення вимог апеляційної скарги залишив на розсуд суду; потерпіла ОСОБА_9 , яка зазначила, що у разі відшкодування шкоди потерпілому ОСОБА_8 , не заперечує проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого.

- прокурор ОСОБА_11 , яка заперечував проти задоволення апеляційної скарги, пославшись на законність вироку суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого та його захисника, потерпілих і прокурора, вивчивши матеріали провадження та дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів приходить до таких висновків.

У відповідності до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції дотримано цих вимог закону.

Висновки суду першої інстанції в частині доведеності вини ОСОБА_6 у вчинені кримінального правопорушення, а також кваліфікація його дій за ч. 2 ст. 286 КК України є правильними, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, що не оспорюється апелянтом.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги обвинуваченого про невідповідність за своєю суворістю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та його особи, є непереконливими.

Відповідно до ст. 65 КК, суд першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, який, який є неодруженим, працюючим в ТОВ «Зерноекспорт 1» вантажником, за місцем роботи характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не знаходиться, раніше несудимий, має на утриманні малолітню дитину, 2016 року народження; обставину, яка пом`якшує покарання, - добровільне часткове відшкодування завданої шкоди потерпілому ОСОБА_12 ;відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Судом першої інстанції призначено покарання у виді позбавлення волі у мінімальній межі санкції, передбаченій відповідним законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно зі статтями 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Загальні засади призначення покарання (ст. 65 КК) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання у межах, установлених у санкції відповідної статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про вид та розмір покарання.

Як убачається з матеріалів справи, вирішення місцевим судом питання про призначення ОСОБА_6 покарання ґрунтується на наведених вимогах.

Повною мірою врахувавши вказані обставини, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що виправлення ОСОБА_6 , попередження вчинення нових кримінальних правопорушень є можливим при призначенні покарання у виді позбавлення волі, яке необхідно реально відбувати, з чим погоджується апеляційний суд.

На думку колегії суддів, такий захід примусу відповідає меті покарання, є співрозмірним характеру вчиненого діяння та його наслідкам, тому відсутні підстави вважати його невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, тобто яка є явно несправедливим через суворість.

При призначенні покарання, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини кримінального провадження, зважаючи, що внаслідок свідомого, грубого порушення ПДР спричинено двом потерпілим середньої тяжкості тілесних ушкоджень та тяжких тілесних ушкоджень, апеляційний суд не дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_6 без відбування покарання, тому не може прийняти рішення про його звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Доводи обвинуваченого про необхідність врахування, при призначенні йому покарання, порушення ПДР потерпілим ОСОБА_8 , є безпідставними, адже у цьому кримінальному провадженні встановлено, що останній за ч. 2 ст. 286 КК України був виправдний за обставинами цього ДТП, у зв`язку недоведеністю в діянні складу цього кримінального правопорушення.

Наявність у обвинуваченого малолітньої дитини на утриманні, часткове відшкодування шкоди, відсутность судимості, позитивні характеристики з місця роботи, висновок органу пробаціїбули враховані судом першої інстанції при призначені мінімального покарання, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та не свідчить про необхідність прийняття рішення про пом`якшення призначеного покарання.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

За таких обставин, колегією суддів не встановлено істотного порушення вимог кримінального процесуального законодавства чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які є підставою для зміни чи скасування вироку суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, вирок Черкаського районного суду Черкаської області від 19 липня 2022 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України - без змін.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена учасниками судового процесу до Верховного Суду, шляхом подачі касаційних скарг безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення ухвали судом апеляційної інстанції, а засудженим.

Головуючий ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4