Справа №583/3389/18 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/35/22 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Умисне тяжке тілесне ушкодження
УХВАЛА
Іменем України

31 жовтня 2022 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження № 583/3389/18 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на вирок Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 11.12.2019, за яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с Григорівка Михайлівського району Приморського краю РФ, мешканець АДРЕСА_1 , раніше судимий

визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

адвоката захисника ОСОБА_9 ,

установила:

У поданій апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_6 просить скасувати вирок першої інстанції та ухвалити новий вирок, яким виправдати ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 121 КК, оскільки вина обвинуваченого не доведена, потерпілий вже мав тілесні ушкодження до конфлікту з обвинуваченим, докази того, що саме ОСОБА_10 наніс потерпілому тілесні ушкодження, які знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням його смерті, відсутні, обвинуваченому не пред`явлене обвинувачення в тому, що він завдав удар у вухо потерпілого, хоча кровотеча з отриманої рани також стала причиною смерті потерпілого, висновок комісійної судово-медичної експертизи не дає однозначної відповіді щодо часу заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень, суд не дав належної оцінки показанням свідка ОСОБА_11 , умислу на заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень ОСОБА_10 не мав.

Вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 11.12.2019 ОСОБА_10 визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК, і йому призначене покарання у виді позбавлення волі строком 8 років. На підставі ст. 71 КК, за сукупністю вироків, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 31.08.2016 у виді 1 місяця позбавлення волі та призначене остаточне покарання у виді позбавлення волі строком 8 років 1 місяць.

Згідно вироку, ОСОБА_10 23.03.2018 близько 23:00, знаходячись в житловій кімнаті кв. АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин із ОСОБА_12 , з метою спричинення тяжких тілесних ушкоджень, не бажаючи при цьому позбавити його життя, умисно наніс останньому металевою трубою два удари по правій руці трохи вище ліктя та три удари по тілу, які прийшлися в область правої руки та голови останнього, від яких у ОСОБА_12 на голові та на правій руці виникла кровотеча. У результаті вказаних дій потерпілому заподіяні тяжкі тілесні ушкодження, від яких потерпілий помер та які знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи захисника ОСОБА_9 , яка підтримала апеляційну скаргу, доводи прокурора ОСОБА_8 , який заперечив проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК, за обставин, викладених у вироку, відповідають матеріалам кримінального провадження, ґрунтуються на досліджених у суді першої інстанції доказах і є вмотивованими.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника про недоведеність вини ОСОБА_10 , то вони є необгрунтованими та задоволенню не підлягають.

Розглянувши кримінальне провадження відносно ОСОБА_10 за пред`явленим йому обвинуваченням, суд першої інстанції визнав доведеним, що останній вчинив умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть ОСОБА_12 . При цьому на підтвердження визнаного доведеним обвинувачення суд першої інстанції у вироку послався на докази, які визнав належними, допустимими, достовірними і які у своїй сукупності та взаємозв`язку є достатніми для доведення винуватості ОСОБА_10 поза розумним сумнівом.

Зокрема, свідок ОСОБА_13 надав показання, що в березні 2018 р. близько 13:00 він зустрівся із ОСОБА_14 та вони пішли до ОСОБА_10 додому на АДРЕСА_1 . Коли вони прийшли, то в квартирі були ОСОБА_10 , ОСОБА_15 та ОСОБА_12 . Через деякий час між ОСОБА_10 та ОСОБА_12 виник конфлікт, який спочатку був словесний, а потім ОСОБА_10 став навпроти ОСОБА_12 , який сидів у кріслі, та вдарив його у задню частину голови. ОСОБА_12 став махати руками, обороняючись, а ОСОБА_10 продовжив бити його у обличчя руками. Потім ОСОБА_10 дістав металеву палицю та, тримаючи її в руці, почав нею бити ОСОБА_12 . Спочатку ОСОБА_10 наніс два удари по правій руці ОСОБА_12 , третій раз вдарив по правій ключиці та зачепив вухо, яке надірвалось і з нього потекла кров. ОСОБА_14 і він стали заспокоювати ОСОБА_10 , однак він відштовхнув ОСОБА_14 і наніс ще один глухий удар палкою ОСОБА_12 ОСОБА_15 кричала ОСОБА_10 щоб той зупинився. Побачивши таке, він разом з ОСОБА_14 вирішили йти з квартири, і тільки після цього ОСОБА_10 перестав бити ОСОБА_12 та кинув палку.

Свідок ОСОБА_15 надала показання, що в березні 2018 р. з 19:00 до 20:00 вона була вдома у ОСОБА_10 АДРЕСА_1 . Близько 21 год. до ОСОБА_10 додому прийшли ОСОБА_13 , ОСОБА_12 та ОСОБА_14 . У ОСОБА_12 було порване вухо та з нього текла кров. Через деякий час між ОСОБА_10 та ОСОБА_12 почалася сварка. Спочатку вони кричали один на одного, а потім ОСОБА_10 ударив рукою тричі ОСОБА_12 по щоці. ОСОБА_12 під час нанесення йому ОСОБА_10 ударів сидів у кріслі в кімнаті, а ОСОБА_10 стояв навпроти нього. Далі ОСОБА_10 та ОСОБА_12 пішли на кухню, де продовжували сваритися. Вона почула, як ОСОБА_13 сказав, що ОСОБА_10 взяв металеву палку та пішов на кухню, де був ОСОБА_12 . Як ОСОБА_10 бив ОСОБА_12 вона не бачила, чула лише крики. У кухню побігли ОСОБА_13 та ОСОБА_14 . Потім ОСОБА_12 повернувся. Далі між ОСОБА_10 та ОСОБА_12 знову виникла сварка, під час якої ОСОБА_10 став бити ОСОБА_12 металевою палкою. Від цих ударів у ОСОБА_12 з`явилася кров, яка текла з вуха. Після цього ОСОБА_13 та ОСОБА_14 пішли додому. Вона поїхала додому на початку 24 год. ОСОБА_12 на той час був живий.

Свідок ОСОБА_14 надав показання, що декілька років назад він разом із ОСОБА_13 близько обіднього часу прийшли додому до ОСОБА_10 . В квартирі окрім ОСОБА_10 були ще ОСОБА_12 та дівчина ОСОБА_10 . ОСОБА_12 сидів в залі в одному із крісел, у нього було розбите праве вухо, з якого текла кров, а ОСОБА_10 стояв з металевою трубою в руках. Між ОСОБА_10 та ОСОБА_12 була сварка з приводу якихось документів. ОСОБА_10 при ньому вдарив ОСОБА_12 металевою трубою один раз у праву сторону у вухо. Він з ОСОБА_13 намагалися зупинити ОСОБА_10 .

Крім того, суд першої інстанції поклав в основу вироку інші докази:

- протокол обшуку від 03.04.2018 з додатками, проведений по АДРЕСА_3 , під час якого в кімнаті № 3 на підлозі виявлено та вилучено замотаний у килим труп ОСОБА_12 ;

- протокол обшуку від 03.04.2018 з додатками, проведений в кв. АДРЕСА_2 за місцем проживання ОСОБА_10 , під час якого виявлено та вилучено речові докази (металеву трубу, речі, предмети, в тому числі з плямами речовини бурого кольору);

- протоколом огляду місця події від 04.04.2018, в ході якого у під`їзді буд. АДРЕСА_1 вилучено металеву трубу, яку добровільно видав ОСОБА_10 ;

- протокол огляду трупа від 03.04.2018 з додатками, під час якого оглянуто труп ОСОБА_12 ;

- копію лікарського свідоцтва про смерть № 62 від 05.04.2018, згідно якого хвороба, що призвела до смерті: гостре малокрів`я внутрішніх органів, травма інших кровоносних судин на рівні плеча та плечового поясу;

- копію актового запису про смерть № 31 від 05.04.2018, згідно якого ОСОБА_12 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- висновок судово-медичної експертизи № 63 від 27.04.2018, згідно якого причиною смерті ОСОБА_12 стали забійні рани правого передпліччя, які призвели до гострого малокрів`я. Це підтверджується наявністю забійних ран правого передпліччя, наявністю підшкірної гематоми в ділянці ран об`ємом до 150 мл, малокрів`ям внутрішніх органів. При експертизі трупа виявлені такі тілесні ушкодження: забійні рани нижньої третини правого передпліччя з ушкодженням судин передпліччя і забійна рана тім`яної області голови справа могли утворитися від дії тупого(их) знаряддя(дь) з обмеженою контактуючою поверхнею; садна в області лівого лобного бугра, правого плеча, правого ліктевого суглобу, грудної клітки, правої гомілки, дефект правої вушної раковини, крововиливи в м`які покриви голови в тім`яній області справа і правій скроневій області утворилися від дії тупих предметів, про що свідчить характер ушкоджень. Забійні рани правого передпліччя мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, інші ушкодження мають ознаки легких тілесних ушкоджень;

- показання судово-медичного експерта ОСОБА_16 , яка пояснила, що у висновку експерта допущена помилка при наборі тексту та зазначено про пошкодження нижньої третини передпліччя, а насправді було пошкодження нижньої третини правого плеча. При дослідженні була виявлена значна крововтрата, травма кровоносних судин, що призвело до гострого малокрів`я внутрішніх органів та потягнуло за собою смерть;

- висновок комісійної судово-медичної експертизи № 61/2019 від 11.11.2019, згідно якого смерть ОСОБА_12 настала внаслідок тупої травми голови та правого плеча у виді забійних ран нижньої третини правого плеча з пошкодженням кровоносної судини, забійної рани правої тім`яної ділянки з крововиливами в м`які тканини та дефектом (раною) хрящової частини правого вуха, які супроводжувалися значною кровотечею і призвели до розвитку гострого недокрів`я та гострого порушення кровообігу;

- протокол проведення слідчого експерименту від 03.04.2018 з додатками, згідно якого ОСОБА_10 повідомив, що 23.03.2018 до нього прийшли ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 та ОСОБА_15 . Між ним та ОСОБА_12 відбувся конфлікт, під час якого він наніс два удари металевою трубою по правій руці ОСОБА_12 , який сидів в кріслі. Потім наніс ще три удари металевою трубою по правому плечу, попав в голову та вухо ОСОБА_12 , з якого одразу пішла кров. ОСОБА_10 продемонстрував, як він завдавав удари ОСОБА_12 . Зранку ОСОБА_12 був живий, а ввечері вже мертвий. На місці події ОСОБА_10 показав, як він привіз труп ОСОБА_12 на велосипеді, перекинув його через паркан і переніс в покинутий будинок;

- висновок додаткової судово-медичної експертизи № 63-1 від 19.06.2018, згідно якого механізм утворення тілесних ушкоджень, виявлених у ОСОБА_12 при судово-медичному дослідженні, може відповідати механізму, продемонстрованому ОСОБА_10 під час проведення слідчого експерименту;

- висновок судово-медичної експертизи № 185 від 27.07.2018, згідно якого на клапті шкіри з тім`яної ділянки голови від трупу ОСОБА_12 виявлена забита рана, яка могла утворитися від дії тупого знаряддя з обмеженою контактуючою поверхнею. На клапті шкіри з тім`яної ділянки голови виявлене загальне, фонове, забруднення слідами заліза. На клапті шкіри з правого плеча виявлені забиті рани, які могли утворитися від дії тупого знаряддя з обмеженою контактуючою поверхнею. На клапті шкіри з правого плеча виявлене загальне, фонове, забруднення слідами заліза. Не виключена можливість утворення ушкоджень від травматичної дії (ударів) металевими трубами, а саме: металевою трубою, вилученою під час обшуку квартири ОСОБА_10 по АДРЕСА_1 03.04.2018 та металевою трубою, добровільно виданою ОСОБА_10 під час огляду місця події 04.04.2018;

- висновок судово-медичної експертизи № 414 від 02.05.2018, згідно якого кров із трупа ОСОБА_12 належить до групи А з ізогемаглютиніном анти В та супутнім антигеном Н ізосерологічної системи крові АВО. Кров ОСОБА_10 належить до групи В з ізогемаглютиніном анти А та супутнім антигеном Н ізосерологічної системи крові АВО. Він є видільником групових антигенів В та Н, що встановлено дослідженням зразка його слини;

- висновки судово-медичних експертиз № 485 від 12.06.2018, № 481 від 12.06.2018, № 484 від 12.06.2018, № 486 від 12.06.2018, № 487 від 15.06.2018, № 482 від 12.06.2018, № 480 від 12.06.2018, № 488 від 18.06.2018, згідно яких на вилучених 03.04.2018 під час обшуку квартири ОСОБА_10 по АДРЕСА_1 речах знайдено кров людини, походження якої можливе від особи (осіб) з групою крові А з ізогемаглютиніном анти В та супутнім антигеном Н, у тому числі від ОСОБА_12 ;

- висновок судово-медичної експертизи № 483 від 12.06.2018, згідно якого на спортивних брюках, на фрагменті пакету, яким були закріплені руки ОСОБА_12 , вилучених під час огляду трупу ОСОБА_12 , знайдено кров людини, походження якої можливе від особи (осіб) з групою крові А з ізогемаглютиніном анти-В з супутнім агентом Н, у тому числі від ОСОБА_12 ;

- висновок судово-медичної експертизи № 124 від 12.06.2018, згідно якого при судово-цитологічному дослідженні металевої труби № 1 з плямами речовини бурого кольору, вилученої 03.04.2018 під час обшуку квартири ОСОБА_10 по АДРЕСА_1 03.04.2018 виявлена кров людини. Походження крові на трубі № 1 можливо від особи любої статі, в організмі якої знаходиться антиген А ізосерологічної системи АВО, в тому числі і від ОСОБА_12 . На металевій трубі № 1 та на трубі № 2, добровільно виданій ОСОБА_10 під час огляду місця події 04.04.2018, знайдені пото-жирові накладення. На поверхні труби № 1, вільній від накладень крові, та на трубі № 2 походження пото-жирових накладень не виключається від особи любої статі, видільника з групою крові В з ізогемаглютиніном анти-А ізосерологічної системи крові АВО, в тому числі і від ОСОБА_10 ;

- висновок судово-медичної експертизи 123 від 08.06.2018, згідно якого при судово-цитологічному дослідженні піднігтьового вмісту наданих на дослідження країв нігтьових пластин, вилучених у ОСОБА_12 , виявлена кров людини, походження якої можливо від особи любої статі, в організмі якої знаходиться антиген А ізосерологічної системи АВО, в тому числі і від самого ОСОБА_12 ;

- висновок судово-медичної експертизи № 122 від 08.06.2018, згідно якого при судово-цитологічному дослідженні змивів з рук ОСОБА_12 виявлена кров людини, походження якої можливо від особи любої статі, в організмі якої знаходиться антиген А ізосерологічної системи АВО, в тому числі і від самого ОСОБА_12 ;

- висновок судово-медичної експертизи № 139 від 04.07.2018, згідно якого при судово-цитологічному дослідженні фільтра з-під цигарки, вилученого під час обшуку 03.04.2018 в буд. АДРЕСА_3 , виявлена слина, походження якої можливо від особи любої статі, в організмі якої знаходиться антиген В ізосерологічної системи АВО, незалежно від категорії видільництва, в тому числі від ОСОБА_10 ;

- висновок судово-психіатричного експерта № 251 від 14.05.2018, згідно якого ОСОБА_10 будь-яким психічним захворюванням не страждає, може усвідомлювати свої дії та керувати ними. На час вчинення інкримінованого йому злочину ОСОБА_10 будь-яким психічним захворюванням не страждав, не виявляв ознак будь-якого тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Оцінивши всі зібрані докази відповідно ст. 94 КПК з точки зору їх належності, достовірності й допустимості, а сукупність цих зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд першої інстанції, здійснивши судовий розгляд у межах пред`явленого обвинувачення, дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення.

Наводячи докази на підтвердження встановлених обставин, суд першої інстанції, як того і передбачають положення ст. 374 КПК, надав належну правову оцінку запереченням сторони захисту на пред`явлене обвинувачення, що знайшло своє відображення у вироку з наведенням відповідних мотивів.

Зокрема, доводи сторони захисту відносно того, що ОСОБА_10 не наносив ОСОБА_12 тілесних ушкоджень та не причетний до його смерті, ОСОБА_12 прийшов до ОСОБА_10 додому вже побитий, і що ті травми, які стали причиною смерті ОСОБА_12 , вже були у нього, обгрунтовано залишені без задоволення.

Свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 підтвердили факт заподіяння саме ОСОБА_10 ударів металевою трубою ОСОБА_12 .

Свідок ОСОБА_13 пояснив, що ОСОБА_10 , тримаючи в руці металеву палицю, наніс нею два удари по правій руці ОСОБА_12 , третій раз вдарив палкою по правій ключиці та зачепив вухо, і що саме від цих ударів у ОСОБА_12 надірвалось вухо та з нього потекла кров.

Свідок ОСОБА_15 також підтвердила, що ОСОБА_10 бив ОСОБА_12 металевою палкою, і що від цих ударів у ОСОБА_12 з`явилася кров, яка текла з вуха.

Свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14 пояснили, що ОСОБА_10 при цьому вів себе агресивно, вони намагалися зупинити його, але той на це не реагував.

Показання вказаних свідків в цілому узгоджуються як між собою, так і з іншими доказами, та не містять будь-яких істотних суперечностей, а деякі розбіжності у показаннях цих свідків пов`язані з індивідуальними здібностями кожної людини до об`єктивного сприйняття та аналізу подій, а також залежать від того, на чому саме була зосереджена увага цих осіб і на особливостях їх пам`яті щодо вибірковості та зберігання інформації.

Можливість утворення ушкоджень від травматичної дії (ударів) металевою трубою також підтверджується висновком судово-медичної експертизи № 185 від 27.07.2018.

Смерть ОСОБА_12 настала внаслідок тупої травми голови та правого плеча у виді забійних ран нижньої третини правого плеча з пошкодженням кровоносної судини, забійної рани правої тім`яної ділянки з крововиливами в м`які тканини та дефектом (раною) хрящової частини правого вуха, які супроводжувалися значною кровотечею та призвели до розвитку гострого недокрів`я та гострого порушення кровообігу.

Під час слідчого експерименту ОСОБА_10 продемонстрував як він наніс два удари металевою трубою по правій руці ОСОБА_12 , а потім наніс ще три удари металевою трубою по правому плечу, попав в голову та у вухо ОСОБА_12 , з якого зразу пішла кров. Виявивши смерть ОСОБА_12 , ОСОБА_10 загорнув його тіло в палац, виніс його зі своєї квартири, поклав на велосипед і відвіз в покинутий будинок на АДРЕСА_3 , де поклав в одній з кімнат будинку.

Згідно висновку додаткової судово-медичної експертизи № 63-1 від 19.06.2018 механізм утворення тілесних ушкоджень, виявлених у ОСОБА_12 , може відповідати механізму, продемонстрованому ОСОБА_10 під час проведення слідчого експерименту.

Обґрунтовуючи висновки про доведеність винуватості ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК, протоколом слідчого експерименту за участю ОСОБА_10 необхідно зауважити, що метою цієї слідчої дії згідно ч. 1 ст. 240 КПК є перевірка й уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Проведення за участю підозрюваного слідчого експерименту з метою перевірки й уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин правопорушення, (на відміну від допиту) крім отримання відомостей, передбачає також здійснення учасниками слідчого експерименту певних дій, спрямованих на досягнення мети цієї слідчої дії. Нормативна модель слідчого експерименту передбачає безпосередню участь підозрюваної особи у проведенні дій, спрямованих на досягнення легітимної мети цієї слідчої дії, а саме у відтворенні дій, обстановки, обставин певної події, проведенні необхідних дослідів чи випробувань.

Отримання від підозрюваного відомостей під час проведення слідчого експерименту з дотриманням встановленого законом порядку є складовою належної правової процедури цієї процесуальної дії, що разом з іншими її сутнісними компонентами дозволяє досягнути її мети та вирішити поставлені завдання. При цьому відомості, які надаються під час слідчого експерименту, не є самостійним процесуальним джерелом доказів, оскільки таким джерелом виступає протокол цієї слідчої дії, що в розумінні ч. 2 ст. 84, п. 3 ч. 2 ст. 99 КПК є документом.

Відповідно нормативного змісту такої засади кримінального провадження як безпосередність дослідження показань, речей і документів (ст. 23 КПК) суд досліджує докази безпосередньо з метою встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення, де показання та протокол слідчого експерименту за участю підозрюваного є предметом оцінки суду за правилами, визначеними ст. 94 КПК.

Дотримання стандартів справедливості провадження досягається через дотримання прав сторони захисту з урахуванням якості доказів сторони обвинувачення, включно з вирішенням питання про те, чи породжують сумнів щодо їх надійності або точності обставини, за яких їх було отримано, чи були використані у провадженні докази, отримані з порушенням прав на захист.

ЄСПЛ щодо використання як доказу в кримінальному провадженні результатів слідчого експерименту підкреслює про необхідність застосування процесуальних гарантій забезпечення справедливості процедури отримання доказів, у тому числі й гарантій дотримання прав особи, яка під час такої слідчої дії дає показання (в широкому змісті цього поняття). Широкій підхід щодо розуміння поняття «показання» покладений у підґрунтя правових позицій ЄСПЛ, який розглядає це поняття як будь-які відомості, що були надані особою та на які повинні поширюватися гарантії, передбачені ст. 6 Конвенції.

У своїх рішеннях ЄСПЛ акцентує увагу на справедливості судового розгляду в цілому, критеріями чого є належна реалізація права підозрюваного (обвинуваченого) на мовчання, права на захист, належне розслідування тверджень про те, що визнавальні показання отримано у незаконний спосіб (справа «Яременко проти України» (№ 2), заява № 66338/09, рішення від 30.04.2015, § 65, 66).

Таким чином, ЄСПЛ наголошує на необхідності застосування процесуальних гарантій забезпечення справедливості кримінального провадження в цілому та порядку (процедури) проведення слідчої дії, під час якої від особи отримуються відомості (права на справедливий суд, на захист, на мовчання і права не свідчити проти себе тощо). За умови застосування передбачених національним законодавством гарантій, що мають відповідати Конвенції, ЄСПЛ не ставить під сумнів допустимість протоколу слідчої дії як доказу, оскільки це питання перебуває в площині регулювання національного законодавства.

За встановленим кримінальним процесуальним законом порядком належна правова процедура проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного містить низку процесуальних гарантій, дотримання яких виключає обґрунтовані сумніви щодо правомірного отримання відомостей від суб`єкта за відсутності протиправного тиску на нього за його волею та вільним волевиявленням, за умов усвідомлення ним права мовчати і не свідчити проти себе, забезпечення права на захист і правову допомогу, справедливості кримінального провадження в цілому. До системи таких гарантій належить також участь понятих, здійснення безперервного відеозапису слідчої дії як складові судового контролю за дотриманням засад кримінального провадження, детальне і ґрунтовне роз`яснення прав та процесуальних наслідків участі особи в проведенні слідчого експерименту тощо.

Тлумачення змісту ст. 23 КПК у системному зв`язку з нормами, викладеними в ст. 83, 84, 93, 95, 240 цього Кодексу, з урахуванням практики ЄСПЛ (ч. 5 ст. 9 КПК) не містить підстав для висновку про недопустимість як доказу протоколу слідчого експерименту за умови дотримання судами України законодавчо визначеного порядку проведення такої слідчої дії з огляду на критерії ЄСПЛ щодо забезпечення справедливості кримінального провадження в цілому, що по своїй суті є проходженням «тесту допустимості показань у широкому змісті цього поняття».

Норми чинного КПК щодо оцінки судом протоколу слідчого експерименту як окремого процесуального джерела доказів у провадженні узгоджуються з критеріями, застосованими ЄСПЛ для оцінки справедливості судового розгляду в цілому. Легітимна мета слідчого експерименту за безпосередньою участю підозрюваного у відтворенні дій, обстановки, обставин певної події, проведенні необхідних дослідів чи випробувань забезпечується дотриманням процесуальних гарантій справедливого судового розгляду та встановленого порядку його проведення, що узгоджується з висновком Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду (постанова від 14.09.2020, справа № 740/3597/17).

У цьому кримінальному провадженні існують достатні підстави для висновку про те, протокол слідчого експерименту за участю ОСОБА_10 відповідає вимогам закону, зокрема ст. 104, 105 КПК, а сама слідча дія проведена за правилами, передбаченими ст. 240 КПК (відтворені дії, обстановка та обставини події тощо). Вказана слідча дія проведена із застосуванням відеозапису, за участю понятих і захисника. До всіх учасників слідчої дії були доведені їх права та обов`язки. Будь-яких зауважень чи клопотань щодо проведення слідчого експерименту від учасників цієї слідчої дії не надходило. Істотних порушень прав і свобод людини під час отримання цього доказу не встановлено. При цьому, доводи апеляційної скарги захисника про те, що працівники поліції здійснювали на ОСОБА_10 психологічний тиск, є голослівними та об`єктивно нічим не підтверджені.

Виявлені 03.04.2018 у кв. АДРЕСА_2 за місцем проживання ОСОБА_10 чисельні бризки, помарки та плями речовини бурого кольору є слідами крові людини, походження якої можливе у тому числі від ОСОБА_12 , що вказує на те, що крововтрата у ОСОБА_12 відбулась саме у квартирі за місцем мешкання ОСОБА_10 , відповідно тілесні ушкодження, які супроводжувалися значною кровотечею і призвели до розвитку гострого недокрів`я та гострого порушення кровообігу, заподіяні ОСОБА_12 у тому ж самому місці та безпосередньо обвинуваченим ОСОБА_10 .

Є необгрунтованими доводи апеляційної скарги захисника відносно того, що ОСОБА_10 не пред`явлене обвинувачення у завданні удару у вухо ОСОБА_12 , оскільки згідно викладених фактичних обставин кримінального правопорушення в обвинувальному акті ОСОБА_10 наніс потерпілому три удари трубою по тілу, які прийшлися в область його як правої руки, так і голови згідно висновків експертиз тім`яно-скроневої ділянки справа і правої вушної раковини, що так само як і травми правого плеча супроводжувалося значною кровотечею та знаходиться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_12 .

Показання свідка ОСОБА_17 в частині того, що коли ОСОБА_12 прийшов до ОСОБА_10 то у нього було порване вухо повністю спростовується сукупністю наведених вище доказів.

Суд першої інстанції також навів мотиви неврахування доводів сторони захисту про те, що свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 надали неправдиві показання через тиск працівників поліції, оскільки не встановлено жодних підстав і причин обмовляти обвинуваченого цими свідками, які були попереджені про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань. Будь-які звернення вказаних свідків про тиск на них зі сторони працівників поліції відсутні.

Не можуть бути прийнятими до уваги і доводи апеляційної скарги щодо часу завдання ОСОБА_12 тілесних ушкоджень, оскільки згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи № 61/2019 віл 11.11.2019 давність спричинення травми може відповідати терміну 6-24 години до настання смерті; враховуючи показання свідків, слідчих експериментів, слідову картину, зафіксовану в протоколі (відеозаписі) обшуку квартири за місцем мешкання ОСОБА_10 , встановлені терміни спричинення тілесних ушкоджень та причину смерті, травми могли бути заподіяні і 23.03.2018.

Варто зауважити, що вказаний у висновку експертизи термін спричинення тілесних ушкоджень міг розпочатися о будь-якій годині дня 23.03.2018, в тому числі о 23:00, а смерть могла настати протягом 6-24 годин, що цілком відповідає фактичним обставинам вчинення кримінального правопорушення, які встановлені на підставі допустимих, достовірних і достатніх доказів.

Що стосується показань свідка ОСОБА_11 , то суд обгрунтовано не взяв до уваги показання цього свідка щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, протокол проведення слідчого експерименту від 11.07.2018 та висновок додаткової судово-медичної експертизи трупа № 63-1 від 16.08.2018, оскільки факт присутності ОСОБА_11 під час заподіяння ОСОБА_12 тілесних ушкоджень ОСОБА_10 свого підтвердження не знайшов та спростовується показаннями свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 . При цьому, врахування судом показань свідка ОСОБА_11 в частині того, що ОСОБА_10 раніше вже наносив ОСОБА_12 тілесні ушкодження, хоча він познайомився з обвинуваченим тільки в кінці березня 2018 р., жодним чином не впливає на доведену подію кримінального правопорушення та винуватість ОСОБА_10 у його вчиненні.

Судом першої інстанції цілком правильно визнано доведеним вчинення ОСОБА_10 умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, на що вказують конкретні обставини кримінального правопорушення, а саме наполегливий, цілеспрямований та активний характер дій обвинуваченого, знаряддя, яке має високу травматичну дію (металева труба), локалізація ударів, кількість цих ударів, інтенсивність та безперервність їх нанесення, наявність у обвинуваченого мотиву неприязні відносини, а також пасивна поведінка щодо надання потерпілому медичної допомоги та приховання трупу ОСОБА_12 , що об`єктивно вказує на наявність суб`єктивної та об`єктивної сторін складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК, тому в цій частині доводи апеляційної скарги також не заслуговують на увагу.

Перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги захисника, обставини і факти, які могли б вплинути на законність, вмотивованість та/чи обґрунтованість ухваленого судом першої інстанції рішення щодо доведення винуватості ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, і які б не були досліджені чи належним чином не оцінені цим судом, під час апеляційного розгляду колегією суддів не встановлено.

На підставі викладеного, оскаржене судове рішення є законним, обґрунтованим і належним чином умотивованим, тому вирок суду першої інстанції стосовно ОСОБА_10 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418 і 419 КПК України,

постановила:

Вирок Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 11.12.2019 відносно ОСОБА_18 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на цей вирок без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4