Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/116/23 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.03.2023 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря: ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000078 від 18 січня 2023 року, за апеляційною прокурора відділу обласної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу Ленінського районного суду м.Кіровограда від 16.02.2023, стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровоград, громадянина України, маючого середню освіту, офіційно непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. ст.263 КК України, щодо застосовано запобіжний захід домашній арешт, у визначений період часу, з покладенням обов`язків передбачених ч.5 ст.194 КПК України до14.04.2023 року

За участю сторін кримінального провадження :

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м.Кіровограда від 16.02.2023, стосовно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід домашній арешт, у визначений період часу, з покладенням обов`язків передбачених ч.5 ст.194 КПК України до14.04.2023 року.

В обґрунтування ухвали зазначено, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України. Його причетність до оголошеної підозри підтверджується протоколом допиту свідка, протоколами про проведення НСРД, висновком експерта, висновком експерта, протоколом допиту свідка, протоколом обшуку, висновком експерта, повідомленням про підозру.

Ухвалою суду першої інстанції встановлено, що прокурором та слідчим під час розгляду клопотання доведено, що наявність у підозрюваного ОСОБА_7 ризиків передбачених ст.177 КПК України, та наявність вірогідності обґрунтованої підозри, застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є найбільш прийнятним, а інші більш м`які запобіжні заходи не здатні усунути ризики, передбачені ст.177 КПК України . Крім того, встановлено, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор відділу Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу про задоволення клопотання слідчого та застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування. Визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, не менше 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, та обов`язки, передбачені п.п. 1-4, 8 ч.5 ст. 194 КПК України, які будуть покладені на підозрюваного у разі внесення ним застави.

Вказану ухвалу вважає незаконною і такою, що підлягає скасуванню у зв`язку із неправильним застосуванням кримінального процесуального закону.

Вина підозрюваного ОСОБА_7 , у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, підтверджується наступними зібраними під час здійснення, досудового розслідування доказами, а саме: протоколами про результати проведення НСРД у формі контролю за вчиненням злочину від 27.01.2023; протоколом обшуку від 14.02.2023; висновками судових експертиз зброї та комплексних вибухотехнічних експертиз; показаннями свідків та іншими матеріалами.

Таким чином, встановлено достатність доказів для підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ст.263 КК України.

Під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, так як у разі направлення до суду обвинувального акту відносно ОСОБА_7 враховуючи тяжкість скоєного злочину, йому може загрожувати покарання у вигляді позбавлення волі строком до семи років, тож з метою уникнення відповідальності останній, не маючи міцних соціальних зв`язків, може виїхати за межі Кіровоградської області та взагалі України; незаконно впливати на свідків з метою уникнення покарання, усвідомлюючи міру покарання, яка може бути застосована в разі визначення його винуватим, а також з урахуванням бажання уникнути відповідальності, усвідомлюючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та вагомості зібраних доказів, які обгрунтовують підозру, підозрюваний ОСОБА_7 може вдатись до спроб незаконно впливати на свідків, яких вже допитано так і тих, що підлягають встановленню та допиту, з метою зміни та дачі показів останніми на його користь, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. Так, на даний час протиправні дії, підозрюваного викриті з причин, що не залежали від його волі, у зв`язку із чим останній може вчинити протиправні дії на продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється.

Заслухавши доповідача, підозрюваного ОСОБА_7 та в його інтересах захисника-адвоката ОСОБА_8 , які заперечувати стосовно апеляційної скарги прокурора та просили залишити її без задоволення, прокурора який просив ухвалу слідчого судді скасувати, апеляційну скаргу задовольнити, перевіривши матеріали клопотання, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Відповідно до п.3, 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Установленою практикою Європейського суду з прав людини, визначено, що висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого та додані до нього матеріли, колегія суддів вважає, що їх сукупність є достатньою вважати про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України та існування заявлених ризиків передбачених ст.177 КПК України, а саме можливість впливати на свідків.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, відділом РЗЗС СУ ГУНП в Кіровоградській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000078 від 18.01.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України.

Згідно з витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань, (кримінальне провадження № 0000078 від 18.01.2023 року, правова кваліфікація кримінального правопорушення - ч. 1 ст. 263 КК України) органом досудового розслідування даного кримінального правопорушення є ГУНП в Кіровоградській області.

14.02.2023 року о 09:44 год. ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

14.02.2023 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України.

Відповідно до ст.12 КК України злочин, передбачений ч. 1 ст. 263 КК України у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 є тяжким злочином, за який передбачено позбавлення волі на строк від трьох до семи років.

Слідчим суддею встановлено, що органом досудового розслідування ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України. Його причетність до оголошеної підозри підтверджується протоколом допиту свідка (а.к. 12-14), протоколами про проведення НСРД (а.к. 18-19, 20, 21-22, 23), висновком експерта (а.к. 26), висновком експерта (28), протоколом допиту свідка (а.к. 29-31), протоколом обшуку (а.к. 37-41), висновком експерта (а.к. 42), повідомленням про підозру (а.к. 48-49).

Слідчий суддя прийшов до висновку, що наявні матеріали свідчать, що існують факти та інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що ОСОБА_7 міг вчинити кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.263 КК України.

Відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя виходив з положень ст.183 КПК України, відповідно до якої тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам неналежної процесуальної поведінки підозрюваного.

Слідчим суддею враховано обґрунтованість підозри разом з існуванням ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, проте не вказав переконливих доводів та не долучив беззастережних доказів недостатності застосування менш суворих видів заходів для запобігання ризикам зазначеним в клопотанні.

При цьому суд, дослідивши матеріали провадження, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, встановив, що виключних обставин для тримання підозрюваного ОСОБА_7 під вартою немає.

Відповідно до п.3, 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Установленою практикою Європейського суду з прав людини, визначено, що висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Слід зазначити, що Кримінальний процесуальний кодекс України покладає на сторону обвинувачення, при зверненні до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу, обов`язок довести не лише існування заявлених ризиків, а і наявність обставин, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Надані стороною обвинувачення матеріали не містять жодних відомостей, які б вказували на наявність виключних обставин для застування відносно ОСОБА_7 виняткового запобіжного заходу. Не доведено існування таких обставин і прокурором в судовому засіданні, як в суді першої інстанції, та і при апеляційному розгляді клопотання щодо запобігання спробам підозрюваного ОСОБА_7 забезпечення виконання обов`язків передбаченим ч.1 ст. 177 КПК України.

Слідчим суддею враховано, що підозрюваний ОСОБА_7 має постійне місце проживання, раніше не судимий, розкаюється у вчиненні кримінального правопорушення.

На даний час жодного порушення підозрюваного обов`язків передбачених ст.194 КПК України немає, що не заперечувалося прокурором.

Доводи, якими прокурор обґрунтовує наявність підстав для застування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не вказує про неможливість запобігання існуючим ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу. Сама лише тяжкість кримінального правопорушення, відповідно до вище зазначених норм закону, не може бути підставою для запобіжного ув`язнення особи.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що на даний момент виключно такий запобіжний захід, як домашній арешт в певний період доби забезпечить дотримання підозрюваного ОСОБА_7 процесуальних обов`язків під час досудового слідства та в суді. Такий вид запобіжного заходу є співмірним з існуючими ризиками та відповідає особі підозрюваної.

Доводи прокурора про необґрунтованість оскаржуваної ухвали є безпідставними, оскільки слідчий суддя при розгляді клопотання повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує вирішення питань про застосування запобіжних заходів.

Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.

Беручи до уваги зазначене, виходячи з положень ст. 177-178 КПК України, ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та матеріалів справи, колегія суддів приходить до висновку, що ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 193-196, ч.2 ст. 376, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора відділу обласної прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м.Кіровограда від 16.02.2023, якою стосовно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під домашнім арештом у певний період часу без зміни.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4