Єдиний унікальний номер: 343/1229/18
Номер провадження: 1-кп/0343/21/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про закриття кримінального провадження

31 січня 2023 року м.Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Долина Калуського району Івано-Франківської області кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000003 від 02.01.2018 року про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 332, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 357 КК України, та ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 189, ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 357 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Долинського районного суду Івано-Франківської області перебуває об`єднане кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000003 від 02.01.2018 року про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 332, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 357 КК України, та ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 189, ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 357 КК України.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_4 подав письмове клопотання про закриття кримінального провадження та звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності в зв`язку з закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Клопотання обгрунтоване тим, що згідно обвинувального акту від 29.11.2021 року ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 189, ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 357 КК України. Вказані правопорушення вчинені 26-27 грудня 2017 року. Початком перебігу строку давності є день, коли злочин був вчинений. Згідно витягу з ЄРДР, відомості про вчинене кримінальне правопорушення внесено 02.01.2018 року о 17:45 год. за попередньою кваліфікацією ч. 2 ст. 189 КК України. З моменту внесення відомостей до ЄРДР та до 19.03.2018 року, коли ОСОБА_6 виїхав за кордон, пройшло майже три місяці, орган досудового розслідування проводив негласні слідчі дії в даному кримінальному провадженні. З матеріалів досудового розслідування встановлено, що слідству було відомо про те, що ОСОБА_6 має намір виїхати за межі України на роботу, але його не було затримано та повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, тобто на момент виїзду з території України ОСОБА_6 не знав, що проти нього відкрито кримінальне провадження, не усвідомлював обов`язку прибувати до органу досудового розслідування або суду за їх викликом. Однак, 26 червня 2018 року ОСОБА_6 було оголошено у розшук через те, що він викликався у якості підозрюваного шляхом направлення йому поштою повісток від 05.06.2018 року, 21.06.2018 року та 26.06.2018 року для проведення слідчих та процесуальних дій. Наприкінці жовтня 2018 року ОСОБА_6 дізнався від ОСОБА_7 , що відносно нього здійснюється кримінальне провадження та вирішив повернутися в Україну. 13 листопада 2018 року ОСОБА_6 був затриманий на перепускному пункті «Бачівськ» при в`їзді на територію України. При цьому, жодних умисних дій на ухилення від слідства ОСОБА_6 не вчиняв. За приписами ч. 2 ст. 49 КК України (в редакції Закону № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року), перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. З 26 грудня 2017 року ОСОБА_6 не було вчинено жодних кримінальних правопорушень. Крім того, кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 189, ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 357 КК України, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 , є злочинами невеликої тяжкості та нетяжкими злочинами (злочином середньої тяжкості на час вчинення), з моменту скоєння яких минуло більше п`яти років, що є підставою для закриття кримінального провадження.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримав клопотання свого захисника та повідомив, що всі наслідки прийняття даного рішення судом йому зрозумілі. Додатково пояснив, що він в березні місяці 2018 року виїхав на роботу за кордон, а в жовтні 2018 року його цивільна дружина ОСОБА_7 повідомила, що проти нього ведеться кримінальне провадження, тому вирішив повернутися в Україну. Наміру умисно ухилятися від органів досудового розслідування, прокуратури чи суду не мав. Свою вину у вчиненні інкримінованих правопорушень визнає частково, зокрема, визнає, що кілька разів вдарив потерпілого, оскільки думав, що останній викрав гроші, однак, деталей вже не пригадує, так як пройшов тривалий час. Показання щодо пред`явленого обвинувачення за іншими статтями кримінального кодексу відмовляється давати на піставі ст. 63 Конституції України. Просив кримінальне провадження закрити та звільнити його від кримінальної відповідальності в зв`язку з закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Прокурор не заперечила щодо задоволення клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження, вказавши про наявність правових підстав для задоволення даного клопотання.

Обвинувачений ОСОБА_5 не заперечив щодо задоволення клопотання адвоката ОСОБА_4 .

Дослідивши матеріали об`єднаного кримінального провадження, заслухавши клопотання захисника, думку прокурора та обвинувачених, суд прийшов до наступного висновку.

Згідно обвинувального акту від 29.11.2021 року ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що він з корисливих мотивів, під приводом безпідставного звинувачення ОСОБА_8 у вчиненні крадіжки грошей в його знайомого ОСОБА_9 , вирішив заволодіти його грошовими коштами шляхом вимагання з погрозою застосування насильства над потерпілим. Так, 26 грудня 2017 року близько 15:00 год. ОСОБА_6 , перебуваючи в м.Долина Калуського району Івано-Франківської області, з метою реалізації свого злочинного плану, зустрівся із ОСОБА_8 , якого безпідставно звинуватив у крадіжці грошей в ОСОБА_9 та, діючи умисно, пригрозив йому застосуванням насильства, після чого почав вимагати передачі йому грошових коштів на суму 1 350 доларів США та 2 000,00 грн. ОСОБА_8 заперечив факт крадіжки грошей у ОСОБА_9 та відмовив у наданні цих грошей. Після цього, ОСОБА_6 запропонував ОСОБА_8 для з`ясування всіх обставин проїхати з ним автомобілем до ОСОБА_9 , що проживає в АДРЕСА_1 , на що ОСОБА_8 погодився. Прибувши до ОСОБА_9 , ОСОБА_6 схопив ОСОБА_8 та, застосовуючи до нього фізичне насильство, помістив потерпілого у складське приміщення, яке розташоване на території господарства, де умисно позбавивши його волі, незаконно утримував до вечора 27 грудня 2017 року. Протягом 26 та 27 грудня 2017 року ОСОБА_6 , усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, діючи умисно, в зазначеному складському приміщенні, позбавляючи волі та незаконно утримуючи ОСОБА_8 , почав вимагати у нього передачі йому грошових коштів на суму 1 350 доларів США, що згідно офіційного курсу гривні до іноземної валюти НБУ України становило 37 732,50 грн., та 2 000,00 грн., а також застосовувати до нього насильство. Зокрема, умисно наніс йому близько 14 ударів руками, ногами, а також гумовим шлангом та дерев`яною палкою в ділянки обличчя, грудної клітки, живота, попереку, рук та ніг, спричинивши ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді синців в ділянках обличчя, лівого плеча і передпліччя, в ділянках грудної клітки, на зовнішній поверхні правого плеча, в поперековій ділянці зліва, з переходом на ліву сідницю, на боковій поверхні живота справа, з переходом на ділянку кульшового суглоба, в ділянці правої сідниці, в ділянках обох стегон, лівої гомілки, які згідно висновку експерта відносяться до легких тілесних ушкоджень. 27 грудня 2017 року у вечірній час ОСОБА_6 на автомобілі відвіз ОСОБА_8 додому в с.Тяпче Калуського району Івано-Франківської області та, відпустивши його, пригрозив застосуванням насильства, висловивши вимогу принести і передати йому грошові кошти на суму 1 350 доларів США та 2 000,00 грн., а всього на загальну суму 39 732, 50 грн. Також 27 грудня 2017 року ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_5 , вирішили заволодіти паспортом громадянина України ОСОБА_8 . Цього ж дня ОСОБА_6 , на виконання спільного злочинного наміру з ОСОБА_5 , з погрозою застосування насильства, змусив ОСОБА_8 подзвонити до його дружини ОСОБА_10 та повідомити, щоб вона віддала його паспорт громадянина України. Після цього, ОСОБА_6 прибув до господарства ОСОБА_8 , що в с.Тяпче Калуського району Івано-Франківської області, де висунув ОСОБА_10 незаконну вимогу про передачу паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_8 ОСОБА_10 на виконання зазначеної вимоги передала ОСОБА_6 паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_8 , виданий 30.04.2014 року Долинським РВ УМВС України в Івано-Франківській області. Вказаним паспортом ОСОБА_6 , діючи за передньою змовою з ОСОБА_5 , незаконно заволодів та утримував його в себе. 21 березня 2018 року ОСОБА_6 згідно попередньої домовленості з ОСОБА_5 передав останньому паспорт громадянина України ОСОБА_11 .

Згідно з ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Статтею 285 ч. 1 даного кодексу передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Обвинуваченому судом роз`яснено, що звільнення від кримінальної відповідальності в зв`язку із закінченням строків давності є нереабілітуючою обставиною та роз`яснено суть обвинувачення, право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави, право на судове провадження в повному обсязі в загальному порядку, однак ОСОБА_6 наполягав на закритті даного кримінального провадження та звільненні його від кримінальної відповідальності в зв`язку із закінченням строків давності.

Згідно ч. 1 ст. 44 КК України, особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень п.п. 1,3 ч. 1 ст. 49 цього ж кодексу, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

Згідно ч. 2 ст. 49 КК України, перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років.

Як встановлено в судовому засіданні, кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 189, ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 357 КК України, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 , відповідно до положень ч. 2 ст. 12 КК України відносяться до кримінальних проступків (ст. 125 ч. 1) та нетяжких злочинів (ст. 146 ч. 2, ст. 189 ч. 1, ст. 28 ч. 2, ст. 357 ч. 3) і з моменту їх скоєння (26-27 грудня 2017 року) минуло більше п`яти років, а тому на час розгляду кримінального провадження закінчилися строки давності притягнення обвинуваченого ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності.

Згідно витягу з ЄРДР (т. 3 а.с. 137), відомості про дане кримінальне правопорушення внесено до реєстру 02 січня 2018 року о 17:49 год. за номером №0000003 та за попередньою кваліфікацією ч. 2 ст.189 КК України.

З моменту внесення відомостей до ЄРДР та до 19 березня 2018 року, коли ОСОБА_6 виїхав за кордон, пройшло два з поливиною місяці, протягом яких орган досудового розслідування проводив негласні слідчі дії у даному кримінальному провадженні, що підтверджується матеріалами НСРД.

Судом встановлено, що слідству було відомо, що ОСОБА_6 має намір виїхати за межі України на заробітки, однак, його не було затримано та повідомлено про підозру у вчиненні інкримінованих йому злочинів. Тобто на момент виїзду з території України ОСОБА_6 не знав, що проти нього відкрито кримінальне провадження та не усвідомлював юридичного обов`язку, що він може постати перед слідством або судом.

20 червня 2018 року винесено повідомлення ОСОБА_6 про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 149, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 357 КК України, про що зазначено в реєстрі матеріалів досудового розслідування (т. 1 а.с. 88).

Згідно постанови про оголошення розшуку підозрюваного від 26 червня 2018 року (т. 4 а.с. 197), ОСОБА_6 було оголошено у розшук, через те, що він на неодноразові виклики до органів досудового розслідування не з`являвся.

Ухвалою слідчого судду Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02.07.2018 року (т. 4 а.с. 198-199), надано дозвіл на затримання ОСОБА_6 з метою приводу його для участі в розгляді клопотання про застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З пояснень обвинуваченого ОСОБА_6 встановлено, що наприкінці жовтня місяця 2018 року він дізнався від своєї цивільної дружини ОСОБА_7 про те, що проти нього ведеться кримінальне провадження, тому вирішив повернутися в Україну.

13 листопада 2018 року ОСОБА_6 був затриманий на перепускному пункті «Бачівськ» при в`їзді на територію України, про що свідчить протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину (т. 1 а.с. 114-116).

Як вбачається з ухвали слідчої судді Івано-Франківського міського суду від 14.11.2018 року (т. 1 а.с. 111-113), під час обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на наступний день після затримання обвинувачений пояснював, що він був за межами України на заробтках і не знав про те, що оголошений в розшук.

Таким чином, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 жодних умисних дій на ухилення від органів досудового розслідування, прокуратури або суду не вчиняв, з чим в судовому засіданні погодилася і сторона обвинувачення.

За приписами ч. 2 ст. 49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду.

Згідно правового висновку, викладеного в постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 05 квітня 2021 року (справа № 328/1109/19, провадження № 51-5464кмо20), перебіг строків давності зупиняється, якщо особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. Факт умисного вчинення особою будь-яких дій, спрямованих на ухилення від слідства або суду, є обставиною, яка виключає благополучне закінчення строків давності і зупиняє диференційовані строки, визначені в ч. 1 ст. 49 КК України.

Відповідно до усталеної судової практики під ухиленням від слідства або суду, з погляду застосування ст. 49 КК України, слід розуміти будь-які умисні дії, вчинені певною особою з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, що змушує правоохоронні органи вживати заходів, спрямованих на розшук і затримання правопорушника (нез`явлення без поважних причин за викликом до слідчого або суду, недотримання умов запобіжного заходу, зміна документів, які посвідчують особу, зміна зовнішності, перехід на нелегальне становище, перебування в тайнику, імітація своєї смерті тощо). Зупинення перебігу строку давності можливе тільки щодо певної особи, обізнаної про те, що стосовно неї проводиться слідство. Під час з`ясування, які дії особи мають визнаватись юридично значущим (а не просто фактичним) ухиленням від слідства або суду, треба враховувати, крім усього іншого, кримінальний процесуальний статус особи, що вчинила злочин. Це має бути особа, яка в установленому порядку визнана підозрюваним або обвинуваченим та яка зобов`язана з`являтись до правозастосовних органів за викликом, перебувати в межах їх досяжності. Зазначена особа усвідомлює, що в неї вже виник юридичний обов`язок постати перед слідством або судом, однак вона ухиляється від виконання такого обов`язку.

Згідно з ч. 1 ст. 281 КПК України, якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме або особа перебуває за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик, то слідчий, прокурор оголошує його розшук.

При цьому підстава для оголошення розшуку під час досудового розслідування "місцезнаходження підозрюваного невідоме" може мати місце, якщо підозрюваний ухиляється від слідства або якщо з інших причин не встановлено його місцезнаходження. Саме тому зупинення досудового розслідування у зв`язку з розшуком підозрюваного саме по собі ще не може свідчити про ухилення останнього від слідства. Для застосування положень ч. 2 ст. 49 КК України у такому випадку обов`язково має бути підтверджено факт умисного ухилення підозрюваного від слідства.

В судовому засіданні не здобуто доказів умисного ухилення обвинуваченого ОСОБА_6 від слідства, тобто вчинення ним будь-яких умисних дій, спрямованих на ухилення від слідства або суду, оскільки встановлено, що на час виїзду його за кордон (березень 2018 року) він не був визнаний підозрюваним і не мав юридичного обов`язку постати перед слідством або судом.

Також у суду відсутні відомості про вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 інших кримінальних правопорушень.

За таких обставин суд приходить до висновку про те, що клопотання захисника слід задоволити та звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 189, ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 357 КК України, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України в зв`язку із закінченням строків давності притягнення до відповідальності, а кримінальне провадження щодо нього закрити.

Згідно обвинувального акту судові витрати в кримінальному провадженні відсутні, цивільний позов не заявлявся.

На підставі вищевикладеного, ст.ст. 12,49 КК України, керуючись ст.ст. 284-286,288,369-372,376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Клопотання захисника ОСОБА_4 задоволити.

Кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 189, ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 357 КК України, відомості про яке внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000003 від 02.01.2018 року, закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України - в зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ч. 1 ст. 49 КК України, та звільнити його від кримінальної відповідальності.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду через Долинський районний суд Івано-Франківської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: