КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 755/7869/22 Провадження № 11-кп/824/1394/2023 Головуючий в суді першої інстанції: ОСОБА_1 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2023 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0001729 щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Проспихіно, Кежемського району, Красноярського краю, Російської Федерації, громадянина Росії, без реєстрації місця проживання, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8

В С Т А Н О В И Л А :

В апеляційній скарзі перший заступник керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_9 просить вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 08 вересня 2022 року скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 185 КК України покарання у виді п`яти років позбавлення волі.

У решті вирок суду просить залишити без змін.

Вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 08 вересня 2022 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та йому призначено покарання у виді п`яти років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік.

Згідно ст. 76 КК України ОСОБА_6 зобов`язано не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання.

Вироком також вирішене питання щодо процесуальних витрат та щодо речових доказів.

За доводами апеляційної скарги прокурор, не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення і правильність правової кваліфікації дій обвинуваченого, вважає, що вирок підлягає скасуванню через невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості і неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Апелянт вважає, що суд залишив поза увагою дані про підвищену суспільну небезпеку та конкретні обставини вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, зокрема те, що ОСОБА_6 своїми умисними діями вчинив таємне викрадення чужого майна з проникненням до житла в умовах воєнного стану.

Прокурор зазначає, що суд непослідовно і нелогічно поклав в основу рішення про звільнення від відбування призначеного покарання обставини, які вже покладено в основу рішення про призначення покарання у мінімальному розмірі.

Крім того, вказує, що в матеріалах кримінального провадження відсутні конкретні дані про активне сприяння розкриттю злочину та можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 без ізоляції від суспільства, тому, як вважає прокурор, суд не зміг послатися на них у вироку.

Прокурор вважає, що виправлення ОСОБА_6 без ізоляції від суспільства неможливе.

Судом першої інстанції встановлено, що 05 липня 2022 року, у період дії в Україні воєнного стану, ОСОБА_6 перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , у нього виник умисел на таємне викрадення майна, яке перебуває у власності ОСОБА_10 . Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи з корисливих мотивів, переконавшись що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_6 , маючи при собі дублікат ключів від вказаної квартири, шляхом вільного доступу, таємно викрав майно, яке належить ОСОБА_10 , а саме електросамокат марки «Мі Electric Scooter 1S» чорного кольору, s/n НОМЕР_1, вартістю 13 599 гривень 20 копійок та вийшовши з вказаної квартири, направився до ломбардного відділення ПТ «Ай Ті Ломбард», розташованого за адресою: м. Київ, б-p Верховної Ради, 21-А, де уклав договір позики під заставу електросамокату марки «Мі Electric Scooter 1S» чорного кольору, s/n НОМЕР_1.

Після цього, продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_6 вийшов з приміщення вказаного ломбардного відділення ПТ «Ай Ті Ломбард» та розпорядився грошовими коштами на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_10 матеріальної шкоди в сумі 13 599 гривень 20 копійок.

Під час апеляційного розгляду прокурор підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, обвинувачений ОСОБА_6 щодо задоволення апеляційної скарги заперечував.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали кримінального провадження, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_9 не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 та правильно кваліфікував його дії за ст. ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в період воєнного стану.

Висновки суду в частині доведення винуватості, кваліфікації дій обвинуваченого, а також правильність призначення покарання ніким не оскаржується.

Судове рішення оскаржується лише в частині безпідставного, на думку сторони обвинувачення, звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням.

З огляду на те, що відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегією суддів перевіряється вирок суду лише в частині законності застосування ст. 75 КПК України.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинне бути законним, обґрунтованим, вмотивованим.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Ці положення закону розповсюджуються не тільки на вирішення питання про доведеність чи не доведеність вини обвинуваченого, але й при призначенні покарання, в разі ухвалення обвинувального вироку.

Відповідно до загальних засад призначення кримінального покарання, передбачених ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Призначивши обвинуваченому ОСОБА_6 покарання в виді п`яти років позбавлення волі, суд одночасно дійшов висновку про можливе виправлення обвинуваченого без його відбування.

Колегія суддів зазначає, що призначення покарання носить індивідуальний характер і його вид та розмір визначається з урахуванням положень ст. 65 КК України.

Відповідно до встановлених судом першої інстанції обставин, ОСОБА_6 вчинене кримінальне правопорушення, яке за класифікацією, визначеною у ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Закон не містить прямої заборони звільнення особи від відбування покарання з випробуванням у разі вчинення нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України за кваліфікуючою ознакою «в умовах воєнного стану» за умови, що нове кримінальне правопорушення не вчинено в період невідбутого покарання за попереднім вироком.

Тому мотивованим рішення про застосування ст. 75 КК України буде лише тоді, коли суд у вироку наведе достатні мотиви на підставі чого він дійшов висновку про можливе виправлення особи без відбування покарання з випробуванням.

Колегія суддів вважає, що вирок суду містить достатні мотиви прийняття рішення про застосування ст. 75 КК України.

Відповідно до даних про особу обвинуваченого, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий, перебуває у цивільному шлюбі та має на утриманні двох малолітніх дітей.

Поряд з цим, суд врахував також думку потерпілого, який не наполягав на реальному позбавленні волі ОСОБА_6 .

Так, основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого кримінального правопорушення. Як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_6 як під час досудового розслідування так і під час судового провадження у суді першої та апеляційної інстанції свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав в повному обсязі, надавав послідовні логічні та достовірні показання, які не змінював протягом усього часу, у зв`язку з чим у суді першої інстанції судовий розгляд відбувався відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Тому колегія суддів вважає, що судом обґрунтовано визнано щире каяття обставиною, що пом`якшує покарання.

Водночас судом першої інстанції обґрунтовано не встановлено обставин, що обтяжують покарання, що не оспорюється прокурором.

Крім того, під час розгляду провадження у суді апеляційної інстанції від потерпілого ОСОБА_10 надійшла заява, в якій останній повідомляв, що обвинувачений відшкодував завдані йому збитки в повному обсязі, жодних претензій до нього не має, та просить апеляційний суд не позбавляти ОСОБА_6 волі.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що у суду були законні підстави для застосування ст. 75 КК України.

Отже, доводи прокурора про м`якість призначеного обвинуваченому покарання внаслідок безпідставного застосування до нього положень ст. 75 КК України та звільнення від відбування покарання з випробуванням, є необґрунтованими.

Відповідно до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Отже рішення суду про призначення ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі із одночасним звільненням від відбування покарання та встановленням іспитового строку, відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України та є достатнім і необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження вчиненню нових кримінальних правопорушень.

За обставин, встановлених під час апеляційного розгляду, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції прийняте законне та обґрунтоване рішення, а тому апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 08 вересня 2022 року, яким ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4