Справа № 141/153/23
Провадження №1-кп/141/23/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2023 року смт Оратів

Оратівський районний суд Вінницької області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.02.2023 за № 0000056 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, проживає по АДРЕСА_1 , освіта середня, не працює, одружений, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1ст. 309 КК України

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , маючи умисел на незаконне придбання, виготовлення та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, достовірно знаючи, що канабіс є наркотичним засобом, обіг якого заборонено, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, пов`язаних з порушенням правил обігу наркотичних засобів, в порушення ст. 7 Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їхніх аналогів і прекурсорів» від 15.02.1995 та ст. 3 Закону України «Про засади протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин та зловживання ними» від 15.02.1995, діючи умисно, влітку 2022, більш точного часу та місця органом досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 , перебуваючи за межами с. Чернявка Оратівської ТГ Вінницького району Вінницької області, на полі помітив та зірвав дикоростучі рослини конопель, чим незаконно придбав наркотичний засіб-канабіс. Вказані рослини ОСОБА_4 приніс до себе додому, висушив та подрібнив, надавши їм стан, готовий до вживання, чим здійснив незаконне виготовлення наркотичного засобу та у подальшому незаконно зберігав його для власних потреб, без мети збуту.

22.02.2023 на підставі ухвали слідчого судді Липовецького районного суду працівниками СВ відділу поліції №4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_4 по АДРЕСА_1 , під час якого останній із підсобного приміщення добровільно видав полімерну ємність, в середині якої знаходилось: речовина рослинного походження в подрібненому стані, два поліетиленових пакети та згорток паперу із вмістом речовини рослинного походження зовні схожої на рослини коноплі. Крім цього, у нежилому приміщенні, що розташоване на території домогосподарства виявлено паперову коробку, в якій знаходилась речовина рослинного походження, зовні схожа на рослини коноплі.

Згідно висновку судової експертизи матеріалів речовини та виробів № СЕ-19/102-23/3896-НЗПРАП від 27.02.2023 надані на дослідження речовини рослинного походження та фрагменти верхівкових частин рослини є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено-канабісом, загальною масою (у перерахунку на висушену речовину) 254,71 грам.

Досудовим слідством дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 1 ст. 309 КК України, як незаконне придбання, виготовлення та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

Допитаний в судовому засідання обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, визнав у повному обсязі за обставин вказаних в обвинувальному акті, які підтвердив суду, погодившись з кваліфікацією вчиненого ним діяння, у вчиненому щиро розкаявся, вказав, що зробив належні висновки, просив суд суворо його не карати. Додатково пояснив суду, що зберігав наркотичний засіб без мети збуту для власних потреб, оскільки має хворобу шлунка.

Враховуючи ту обставину, що обвинувачений повністю визнав свою вину та враховуючи його покази в судовому засіданні, суд вважає їх достовірними, а тому відповідно до вимог ст. 349 КПК України суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, оскільки проти цього не заперечують учасники судового розгляду та ці обставини ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясував, що позиція учасників судового провадження добровільна та вони правильно розуміють зміст цих обставин. Суд роз`яснив про позбавлення права оспорювати фактичні обставини справи у апеляційному порядку при такому порядку вирішення справи.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши надані стороною обвинувачення докази та обставини, які підлягають встановленню у кримінальному провадженні, суд доходить висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, доведена повністю, а його дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст.309 КК України, як незаконне придбання, виготовлення та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

Суд при призначенні покарання має враховувати дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, та вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" № 7 від 24 жовтня 2003 року зі змінами від 06 листопада 2009 року звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожної особи, яка визнається винною у вчиненні злочину, мають суворо додержуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Також відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому, таке рішення має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Суди, зокрема, можуть не визнати окремі з них такими, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також визнати такими обставинами ті, які не зазначено в обвинувальному висновку.

Так, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 міри покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України належить до категорії кримінальних проступків, дані, які характеризують особу обвинуваченого, який не працює, за місцем проживання характеризується позитивно, громадського порядку не порушує, компрометуючими матеріалами на ОСОБА_4 старостинський округ не володіє, на обліку у наркологічному кабінеті та на «ДО» у психіатра не перебуває, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 відповідно до статті 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, суд доходить висновку, що необхідним та достатнім для виправлення і попередження вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді штрафу в межах санкції ч.1 ст.309 КК України, за якою інкриміновано його діяння.

Відповідно до ч. 2 ст. 53 КК України, розмір штрафу визначається судом залежно від тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та з урахуванням майнового стану винного в межах від тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян до п`ятдесяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, якщо статтями Особливої частини цього Кодексу не передбачено вищого розміру штрафу.

На переконання суду, призначене покарання у виді штрафу буде справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_4 , попередження вчинення ним кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Крім того, судом ураховано думку обвинуваченого, висловлену в судових дебатах, який просив його суворо не карати.

При цьому, суд не погоджується з позицією прокурора, висловленою ним в судових дебатах щодо призначення покарання у виді обмеження волі на строк три роки та звільнення ОСОБА_4 на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.1, п.2 ч. 1 ст. 76 КК України, оскільки вважає вказаний вид покарання надто суворим для ОСОБА_4 з огляду на особу обвинуваченого та характер скоєного ним кримінального проступку.

Відповідно до вимог ст.ст. 124, 126 КПК України, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення судової експертизи матеріалів, речовин та виробів № СЕ-19/102-23/3896-НЗПРАП від 27.02.2023 в розмірі 2265,36 грн.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог статті 100 КПК України.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого під час досудового розслідування та судового розгляду не обирався, підстав для застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого немає.

Керуючись ст.ст. 12, 50, 66, 67, ч.1 ст. 309 КК України, ст.ст. 100, 174, 349, 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 (сімнадцять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави процесуальні витрати за проведення судової експертизи матеріалів, речовин та виробів № СЕ-19/102-23/3896-НЗПРАП від 27.02.2023 в розмірі 2265,36 грн.

Речові докази, а саме речовину рослинного походження та фрагменти верхівкових частин - канабіс, загальною масою 254,71 г, що поміщено у спецпакет «Україна МВС Експертна служба» № 4127233, що знаходиться в кімнаті зберігання речових доказів відділу поліції № 4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області за адресою: м. Липовець, вул. Героїв Майдану, 75, Вінницького району Вінницької області - знищити.

Згідно ст. 532 КПК України вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти діб з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Оратівський районний суд Вінницької області.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1