ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/544/23 Справа № 201/985/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

скаржника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 31 січня 2023 року про повернення скарги,

В с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 31 січня 2023 року було повернуто скаргу ОСОБА_6 про зобов`язання старшого прокурора групи прокурорів, які здійснюють повноваження прокурорів у кримінальному провадженні № 0000147 ОСОБА_7 , негайно повернути тимчасово вилучене під час обшуку майно.

Рішення суду обґрунтовано тим, що слідчим відділенням поліції № 2 Криворізького районного управління поліції ГУНП НП України в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000147, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31.08.2020 р. за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 190,ч.3 ст. 209,ст.255,ч.2,ч.4 ст.358 КК України. Процесуальне керівництво кримінального провадження забезпечується Дніпропетровською обласною прокуратурою.

На даний час у кримінальному провадженні № 0000147 повідомлено про підозру 6 особам, у тому числі керівнику адвокатського об`єднання, у якому ОСОБА_6 працевлаштований, на причетність до вчинення злочину перевіряється і сам скаржник.

Станом на теперішній час досудове розслідування у кримінальному провадженні триває.

Норми чинного КПК України визначають, що судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування здійснюється слідчим суддею суду першої інстанції, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Виходячи з аналізу ст. 32 КПК України щодо територіальної підсудності, слідує, що, у тому числі, і скарги на рішення, дії або ж бездіяльність слідчого, прокурора підлягає розгляду місцевим судом, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Підсудність розгляду скарги визначається не за місцезнаходженням органу, що здійснює процесуальне керівництво, а за місцезнаходженням органу досудового розслідування, іншими словами - за підслідністю, з чого слідує, що скарги на дії процесуальних керівників у кримінальному провадженні не залежно від їх місцезнаходження, має розглядати слідчий суддя того місцевого суду, у межах юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, а не орган процесуального керівництва.

З витягу Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000147 вбачається, що органом досудового розслідування є Відділення поліції № 2 Криворізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, яке не перебуває у межах територіальної юрисдикції Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська.

Відділення поліції № 2 Криворізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, як орган досудового розслідування, перебуває у межах територіальної юрисдикції Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу.

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання не підлягає розгляду в Жовтневому районному суді м. Дніпропетровська, оскільки орган досудового розслідування не знаходиться в межах територіальної юрисдикції даного суду, а тому скаргу ОСОБА_6 слід повернути заявникові.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська та постановити нову ухвалу, якою призначити новий розгляд у Жовтневому районному суді м. Дніпропетровська скарги ОСОБА_6 на бездіяльність прокурора Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_7 .

В обгрунтування своїх вимог посилається на те, що спочатку звернувся до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу з аналогічною скаргою, але ухвалою від 17.01.2023 року скаргу на бездіяльність прокурора повернуто та зазначено, що адвокат ОСОБА_6 подав скаргу без дотримання правил підсудності, встановлених ст. 218 КПК України, оскільки із заявою про повернення тимчасово вилученого майна від 22.12.2022 року звертався до прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_7 , що розташований за адресою: м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 38, а тому скарга адвоката ОСОБА_6 повинна бути подана та розглянута слідчим суддею у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, тобто слідчим суддею Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська.

Вказує, що в даному випадку прокурор Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_7 особисто проводив слідчі дії (зокрема, обшуки) під час яких було тимчасово вилучено майно адвоката, але у вилучених ноутбуках та телефонізнаходяться відомості та документи, які безпосередньо пов`язані із здійсненням адвокатської діяльності, містять відомості, які є адвокатською таємницею і жодним чином не стосуються юридичних та фізичних осіб, зазначених в ухвалі слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 02.11.2022 року і прокурором не надано жодних пояснень щодо вилученого майна, обґрунтування значення цих речей для кримінального провадження, їх доказового значення.

До того ж, прокурор не подав до суду клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, що підтверджується листом Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 13.12.2022 року №02-21/29/2022, згідно з яким матеріали по кримінальному провадженню №0000147 щодо накладення арешту на вилучене під час обшуку майно адвоката ОСОБА_6 до суду не надходили.

Таким чином, апелянт вважає, що законних підстав утримувати належне йому майно в рамках вказаного кримінального провадження немає, а він позбавлений можливості використовувати вилучене майно при здійсненні адвокатської діяльності, що є грубим порушенням Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення скаржника, який підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Згідно з п.2 ч.2 ст. 304 КПК України скарга на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора повертається, якщо скарга не підлягає розгляду в цьому суді.

Переглядаючи в апеляційному порядку оскаржувану ухвалу слідчого судді про повернення скарги в контексті вірного визначення судом підсудності оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування та його відповідності нормам кримінального процесуального законодавства, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Встановлення правил підсудності має важливе значення для правильного функціонування судової системи, а також для виконання судами покладених на них завдань і визначення суду, компетентного здійснювати кримінальне провадження щодо конкретного кримінального правопорушення. Підсудність є ефективним засобом, який сприяє тому, щоб конкретна кримінальна справа розглядалася і вирішувалася судом законним, компетентним, незалежним і неупередженим, як того вимагають ст. 7 Загальної декларації прав людини та ч. 1 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права. Таку правову позицію висловив Верховний Суд у своєму рішенні від 22.04.2020 року у справі №51 - 1901 впс 20.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі - Конвенція) «кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на розгляд судом, встановленим законом». А відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року №1402-VIII ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

За допомогою правил про підсудність забезпечується також рівність всіх громадян перед законом і судом (ст. 24 Конституції України та ст. 10 КПК України). Будучи одним з проявів цієї конституційної засади, чітко встановлена законом підсудність набуває ознак суб`єктивного права людини на законного суддю, тобто права будь-якої людини знати наперед, який саме суд і в якому складі відповідно до закону правомочний здійснювати стосовно нього судове провадження, якщо така необхідність виникне.

Важливість суворого дотримання правил про підсудність доводиться і практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ). Зокрема, як порушення вимог пункту 1 ст. 6 Конвенції ЄСПЛ розглядає порушення правил територіальної підсудності внаслідок передання справи з одного суду до іншого без належного законного обґрунтування, незважаючи на наявність чітких підстав зміни територіальної підсудності, встановлених у КПК України (див. пункт 98 рішення ЄСПЛ у справі «Фельдман проти України»).

Діючим КПК України, зокрема п. 2 ч. 2 ст. 304 передбачено повернення скарги, яка не підлягає розгляду в цьому суді, при цьому не передбачено, які саме випадки вказують на неможливість розгляду саме в цьому суді.

На думку колегії суддів слідчий суддя в даному випадку правомірно звернувся до загальних засад кримінального провадження, а саме - законності, що регламентована ч. 6 ст. 9 КПК України, якою визначено, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього Кодексу.

Виходячи з того, що законодавець у більшості випадків прямо зазначає, що судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування здійснюється слідчим суддею суду першої інстанції, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, що здійснює досудове розслідування, то, з урахуванням положень ч. 6 ст. 9 КПК України, вірним є застосування зазначеного правила й до розгляду скарг, клопотань, територіальна підсудність щодо яких прямо не визначена процесуальним законом. А отже, скарги на рішення, дії або бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

З 20 листопада 2019 року прокуратура припинила функцію досудового розслідування, однак продовжила здійснювати процесуальне керівництво, тобто організацію і координацію досудового слідства.

Як убачається з наданих матеріалів, слідчим відділенням поліції № 2 Криворізького районного управління поліції ГУНП НП України в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000147, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31.08.2020 р. за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 190,ч.3 ст. 209,ст.255,ч.2,ч.4 ст.358 КК України. Процесуальне керівництво кримінального провадження забезпечується Дніпропетровською обласною прокуратурою.

Адвокат ОСОБА_6 звернувся зі скаргою до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, у якій просив суд ухвалити рішення, яким визнати бездіяльність старшого прокурора групи прокурорів, які здійснюють повноваження прокурорів у кримінальному провадженні №0000147 ОСОБА_7 , яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна адвокату ОСОБА_6 такою, що суперечить вимогам кримінального процесуального законодавства та зобов`язати негайно повернути тимчасово вилучене під час обшуку майно.

Статтею 1 КПК України передбачено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно з приписами ст. 38 КПК України органами досудового розслідування (органами, що здійснюють дізнання і досудове слідство) є: 1) слідчі підрозділи: а) органів Національної поліції; б) органів безпеки; в) органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового законодавства; г) органів Державного бюро розслідувань; 2) підрозділи детективів, підрозділ внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України.

Тобто, чинний кримінальний процесуальний закон визначає органами досудового розслідування не окремих прокурорів чи прокуратури різних ланок, а слідчі підрозділи та підрозділи детективів, зазначених у ст.. 38 КПК України.

За таких обставин скарга ОСОБА_6 на бездіяльність прокурора у кримінальному провадженні №0000147, досудове розслідування якого проводиться слідчими слідчого відділення поліції № 2 Криворізького районного управління поліції ГУНП НП України в Дніпропетровській області, має подаватись до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться даний орган досудового розслідування, а саме до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Таким чином, апеляційний суд цілком погоджується з висновком слідчого судді про повернення в даному випадку скарги ОСОБА_6 і доводи апеляційної скарги останнього цього висновку суду не спростовують, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді не вбачається.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 304, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 31 січня 2023 року про повернення скарги ОСОБА_6 про зобов`язання старшого прокурора групи прокурорів, які здійснюють повноваження прокурорів у кримінальному провадженні № 0000147, ОСОБА_7 негайно повернути тимчасово вилучене під час обшуку майно залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ _______________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4