ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1323/23 Справа № 189/1912/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

захисника ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)

законного представника малолітньої потерпілої ОСОБА_9 ОСОБА_10

законного представника малолітньої потерпілої ОСОБА_11 ОСОБА_12

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000626 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Покровського районного суду Дніпропетровської області від 26 грудня 2022 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердянська Запорізької області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого,

обвинувачуваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 146 КК України

Встановила:

Вироком Покровського районного суду Дніпропетровської області від 26 грудня 2022 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 146 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою - залишено без змін до набрання вироком законної сили.

Строк покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з моменту його фактичного затримання, а саме з 04.10.2022 року.

Вирішено долю речових доказів.

Вказаним вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що він 03.10.2022 року приблизно о 19:50 годин, помітив на сходовому майданчику 4-го поверху у під`їзді АДРЕСА_3 , двох малолітніх дітей, а саме: ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , після чого нехтуючи вимогами статей 3, 28, 29 Конституції України, згідно яких людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, вирішив виманити із під`їзду вказаних дітей.

Реалізовуючи свій прямий злочинний умисел, направлений на повторне незаконне позбавлення волі та викрадення малолітніх дітей, 03.10.2022 року близько 19:55 годин, ОСОБА_7 , використовуючи безпорадний стан, зумовлений малолітнім віком ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , шляхом обману, під приводом показати дітям маленьку собачку, яка нібито знаходиться в будинку, що перебуває у його користуванні та розташований за адресою: АДРЕСА_4 , вивів малолітніх дітей з під`їзду та повів до свого будинку за вище вказаною адресою.

Зайшовши у приміщення зазначеного будинку разом із малолітніми дітьми, ОСОБА_7 , з єдиним наміром на заподіяння фізичного та морального страждання, з метою подолання опору потерпілих, залишив ОСОБА_11 в коридорі будинку, а ОСОБА_9 , завів у першу кімнату (спальню), де продовжив свої протиправні дії, направлені на умисне заподіяння фізичного та морального страждання малолітньої ОСОБА_9 . Із цією метою ОСОБА_7 , зв`язав руки спортивною кофтою та частинами ганчірки затулив рот малолітньої потерпілої ОСОБА_9 , припиняючи, таким чином, можливість останній вільно пересуватися та вчиняти будь-які дії.

Таким чином ОСОБА_7 змусив перебувати поряд із собою потерпілих малолітніх дітей ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , позбавивши таким чином останніх волі, а саме фізичної свободи, особистої недоторканості, а також вільного вибору місця знаходження, можливості вільно пересуватися на власний розсуд, чим порушив основні права, свободи та загальнолюдські цінності, які повинна мати кожна людина, у тому числі закріплені статтею 33 Конституції України, якою гарантується свобода пересування.

Обвинувачений ОСОБА_7 не погодився з даним рішенням суду. В апеляційній скарзі просить визнати його невинуватим за відсутністю в його діях складу злочину та направити матеріали провадження на додаткове розслідування для встановлення істини.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що матеріали провадження не містять доказів вчинення ним інкримінованого кримінального правопорушення.

Так, протокол огляду місця події від 03.10.2022 року, згідно якого було проведено огляд спортивної кофти, якою згідно показів законного представника ОСОБА_10 були зав`язані руки потерпілої не підтверджує вину обвинуваченого, оскільки не було проведено експертизу на наявність на зазначеній кофті його потожирових слідів.

Дане твердження відноситься і до протоколу огляду місця події від 03.10.2022 року, під час якого було вилучено кросівки та сукню.

Висновок експерта № 233 від 06.10.2022 року, на думку обвинуваченого, не може бути доказом того, що саме він спричинив легкі тілесні ушкодження ОСОБА_9 , оскільки експертиза була проведене через три доби після ймовірного правопорушення, і за цей час вказані ушкодження могли з`явитися при будь-яких обставинах.

Протокол додаткового огляду місця події від 04.11.2022 року та постанова про визнання речовими доказами у справі, є звичайними процесуальними діями і не підтверджують його вину.

При проведення слідчого експерименту за участю потерпілих 04.11.2022 року, вважає, що були взяті тільки необґрунтовані покази потерпілих, за відсутності його самого, що, на думку апелянта свідчить про однобічність збору доказів.

Вважає, що під час проведення впізнання за фотознімками 04.11.2022 року потерпіла ОСОБА_9 вказала на його фотографію, оскільки у представника потерпілої ОСОБА_11 - ОСОБА_12 були і є його фотографії, з яких можна було вказати саме на нього.

Під час проведення впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_13 , остання впізнала його за характерними ознаками обличчя, короткою зачіскою та легкою небритістю. Однак під час досудового розслідування та в залі суду свідок зазначала, що на вулиці було темно, освітлення було на відстані 7-8 метрів та не вірно вказала одяг, в якому обвинувачений був одягнений. Крім того вважає, що свідок могла бачити його фотографію у ОСОБА_12 та впізнати його після цього.

Зазначає, що він надавав послідовні та узгоджені між собою покази, які судом не було взято до уваги, а покази свідків суперечать один одному.

Зокрема, свідок ОСОБА_14 вказала, що він вийшов з їх дому о 19.30 годині. Свідок ОСОБА_13 вказала, що вона бачила його разом з потерпілими о 19.40 годин, але у показах ОСОБА_15 вказано, що о 19.50 годин її чоловік виходив курити у під`їзд і бачив там потерпілих.

Крім того, свідок ОСОБА_16 пояснив, що він разом зі свідком ОСОБА_14 заходили до будинку АДРЕСА_4 і дивилися по всім кімнатам нікого вдома не було. Але через декілька хвилин до будинку зайшли ОСОБА_14 та ОСОБА_15 і до них на зустріч вибігла зв`язана та прив`язана до ліжка потерпіла ОСОБА_9 .

Апелянт вважає, що наведене свідчить про те, що покази свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_10 є надуманими, а покази потерпілої ОСОБА_9 - навіяні зі сторони.

Вважає, що досудове розслідування по справі було проведено не повно, оскільки не було проведено очної ставки, відтворення обставин події за його участю, експертиз, які б доводили його вину.

Під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник підтримали вимоги апеляційної скарги, уточнили вимоги та просили призначити новий розгляду у суді першої інстанції.

Прокурор заперечувала проти задоволення апеляційних вимог обвинуваченого, вважала вирок суду законним та обґрунтованим.

Законні представники малолітніх потерпілих підтримали думку прокурора.

В судових дебатах учасники кримінального провадження підтримали свої позиції.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Згідно зі ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Судове рішення, відповідно до ст. 370 КПК, повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час судового розгляду в повній мірі дотримався вищевказаних вимог кримінального процесуального Закону та Конвенції.

Висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження та доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених у вироку, правильність кваліфікації його дій за ч.2 ст. 146 КК України, а також вид та міра призначеного покарання - вірні та ґрунтуються на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, та оцінці сукупності доказів з точки зору належності, допустимості та достовірності.

Посилання обвинуваченого в апеляційній скарзі на невідповідність висновків суду про його винуватість у вчиненні інкримінованих йому дій фактичним обставинам справи є безпідставними.

Матеріалами справи встановлено, що судове слідство по ній проведено з дотриманням процесуальних норм, а висновки суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочину, за який його засуджено, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджені розглянутими в судовому засіданні та викладеними у вироку доказами.

В обґрунтування свого висновку про винність ОСОБА_7 суд насамперед послався на покази законного представника малолітньої потерпілої ОСОБА_17 , законного представника малолітньої потерпілої ОСОБА_11 - ОСОБА_12 та свідків по справі.

Так, законний представник малолітньої потерпілої ОСОБА_9 - ОСОБА_10 , яка суду пояснила, що близько 19.30 годин 03.10.2022 року її донька ОСОБА_9 разом з ОСОБА_11 грали в іграшки та їли солодощі в під`їзді поряд з їхньою квартирою. Періодично вона виглядала з квартири перевірити, яка там дівчата. Приблизно о 20.00 годин вона вийшла з квартири та виявила, що дівчат немає. Одразу зателефонувала ОСОБА_12 та запитала, чи у них діти. Остання повідомила, що дівчат немає, і вони разом почали шукати дітей поряд з багатоповерховими будинками. На запитання куди могли піти дівчата, ОСОБА_12 повідомила, що до них приходив ОСОБА_7 , який є зятем її свекрухи ОСОБА_14 , та міг, на її думку, бачити куди поділись діти. Шукали дітей по вулиці і через деякий час почула дитячий голос. Забігши в під`їзд вона впізнала голос ОСОБА_11 та запитала, де ОСОБА_18 . Їй не відповіли. Потім вона вирішила піти до будинку, який належить ОСОБА_14 та розташований по АДРЕСА_4 з метою відшукати ОСОБА_18 . На зустріч їй йшли ОСОБА_14 з онуком ОСОБА_19 . ОСОБА_14 сказала, що вони вже ходили до вказаного будинку і там нікого немає. Вона сказала, щоб вони ще раз пішли до будинку та разом подивилися не тільки у будинку, а й у господарських приміщеннях. Зайшовши у двір домоволодіння, вона за допомогою ліхтарика шукала свою доньку, гукаючи її при цьому. Потім ОСОБА_14 відкрила двері, вони зайшли до будинку, у коридорі горіло світло, в інших кімнатах було темно. Вона зайшла в прохідну кімнату, світила ліхтариком, ОСОБА_14 пішла в кімнату справа. В цей момент вона побачила, як шторка в іншу кімнату почала рухатись, склалося враження, ніби її поправляють, оскільки вона була закрита не повністю. Вона сказала ОСОБА_14 , що там хтось є і в цей момент з цієї ж кімнати вибігла її донька. Присвітивши ліхтариком, вона побачила, що на шиї у доньки був зав`язаний шматок тканини, а руки зав`язані ззаду якоюсь кофтою. Софія вибігла з кімнати та вона на ходу зняла з неї шматок тканини, кинула його в будинку та побігла за Софією. Намагалася її наздогнати та на ходу продовжувала розв`язувати руки. Коли наздогнала доньку, побачила, що ОСОБА_18 була без взуття. Йдучи додому запитувала доньку, чи не роздягав її дядько. Вона сказала, що ні. У подальшому донька пояснила, що кросівки спали з неї, коли ОСОБА_7 її зв`язував, а вона опиралась ними об диван. Вдома ОСОБА_18 також розказала, що коли ОСОБА_7 її зв`язував, то сказав, що якщо вона буде кричати він її буде бити. За руки, ноги та інші частини тіла ОСОБА_7 її не чіпав.

Аналогічні пояснення ОСОБА_10 надала і під час проведення слідчого експерименту 04.11.20200 року на досудовому розслідуванні, в присутності понятих та користувача домоволодіння ОСОБА_14 .

Свідок ОСОБА_14 під час допиту у суді першої інстанції вказала, що близько 18.00 годин 03.10.2022 року вона перебувала на вулиці біля під`їзду будинку АДРЕСА_5 , в цей час до неї підійшов ОСОБА_7 - її зять та повідомив, що приїхав, бо й нього справи. Вона запропонувала йому зайти до квартири повечеряти, але він відмовився. Після чого він посидів у них дома приблизно 15 хвилин та пішов. ОСОБА_20 та ОСОБА_11 у той час гуляли у під`їзді будинку. Через деякий час ОСОБА_12 повідомила, що дітей у під`їзді немає і не відомо де вони. ОСОБА_12 побігла на вулицю шукати дівчат, повернувшись сказала, що їх ніде немає. Після цього свідок одягнулась та вийшла на подвір`я шукати дівчат, ОСОБА_12 побігла в одну сторону, а вона пішла до будинку, де мешкав ОСОБА_7 , щоб запитати у нього, чи не бачив він дітей, коли виходив з під`їзду. Підійшовши до будинку АДРЕСА_4 , побачила свого внука ОСОБА_16 та вони разом пішли до будинку. У будинку не було світла, присвітили ліхтарями, нікого не побачили та вийшли на вулицю. Онук побіг далі по вулиці шукати дівчат, а вона пішла до вул. Щасливій у напрямку свого дому. По дорозі зустріла ОСОБА_10 - маму ОСОБА_21 та вирішили разом повернутися до будинку, де мешкав ОСОБА_7 . Коли зайшли до будинку, присвітили ліхтарями, побачили, що за шторою ніби хтось є. Зі спальної кімнати вибігла ОСОБА_22 , руки у неї були зв`язані. Софія відразу вибігла з будинку, вони побігли за нею. На вулиці зустріли ОСОБА_12 , яка повідомила, що її онука ОСОБА_11 вже дома. Далі ОСОБА_12 , ОСОБА_10 наздогнали ОСОБА_18 , зняли з її рук тканину, якою вони були зав`язані. Свідок залишилася біля будинку, а через 5-10 хвилин з будинку вийшов ОСОБА_7 , вона злякалася та пішла додому. Вдома онука ОСОБА_11 сказала, що коли вони з ОСОБА_18 гралися у під`їзді, до них підійшов ОСОБА_7 та запропонував піти погратися з собаками. Також свідок зазначила, що її онука ОСОБА_11 дуже ляклива дитина, багато чого боїться, і піти кудись з незнайомим чоловіком, тим більш у темну пору доби, - не могла.

Узгоджені з наведеними показами законного представника малолітньої потерпілої ОСОБА_9 - ОСОБА_23 та свідка ОСОБА_14 надала і законний представник малолітньої потерпілої ОСОБА_11 - ОСОБА_12 , яка суду пояснила, що близько 18.30 годин 03.10.2022 року вона з коляскою гуляла на вулиці. ЇЇ донька ОСОБА_11 разом зі своєю подругою ОСОБА_24 гралися у дворі біля під`їзду. В цей час вона зустріла ОСОБА_7 та вони разом пішли у магазин пити каву. Повернувшись у двір, підійшли до свекрухи ОСОБА_14 . Через деякий час остання з ОСОБА_7 пішли до квартири. Вона разом з дівчатами гуляли на вулиці, потім піднялися до квартири, але ОСОБА_18 та ОСОБА_25 захотіли гратися у під`їзді. Воли вона зайшла до квартири, ОСОБА_7 був у них вдома, хвилин через 15 він пішов. Близько 20.00 годин їй зателефонувала ОСОБА_10 та запитала, чи у них дівчата. Вона відповідала, що ні та одразу вибігла у двір, і разом з ОСОБА_10 почали шукати дівчат. В той час вона зателефонувала ОСОБА_26 . Та попрохала її зателефонувати ОСОБА_7 та запитати, чи не бачив він дітей. На що остання повідомила, що він не відповідає на дзвінки. Потім вона продовжила пошуки поряд з будинком і в цей час біля будинку вибігла її донька ОСОБА_25 та сказала, що там ОСОБА_18 за закритими дверима. Вона забрала доньку та повела додому. Коли вони були вдома, ОСОБА_25 сказала, що ОСОБА_7 закрив ОСОБА_18 , а їй вдалося втекти. Потім законних представник вказала, що пішла до будинку ОСОБА_7 та викликала працівників поліції. Коли вона підійшла до двору, звідти вийшли ОСОБА_27 , яка була без взуття, а її руки були зв`язані позаду тканиною, її мама та ОСОБА_14 . Вони розв`язали вузол, щоб звільнити руки ОСОБА_18 та пішли додому.

Крім того, судом було допитано свідка ОСОБА_13 , яка суду пояснила, що обвинуваченого не знає. Близько 19.00 годин 03.10.2022 року вона разом з ОСОБА_28 прийшли до магазину Світанок по вулю Спортивній, 5 в смт Просяна. Підіймаючись по сходах, вона побачила раніше знайомих їх дітей ОСОБА_29 та ОСОБА_30 , які йшли роздягнуті поряд з незнайомим їй на той час чоловіком ОСОБА_7 . Вона звернула увагу на дітей, бо надворі було холодно, а дівчата були без верхнього одягу. Вони йшли по напрямку вулиці Щасливої. Далі вона з ОСОБА_28 пішла до магазину, а потім додому. Через якийсь час вона пішла до своєї бабусі, яка проживає на адресою: АДРЕСА_6 . Підійшовши до будинку АДРЕСА_5 , побачила ОСОБА_10 , яка шукала свою доньку ОСОБА_18 . Вона їй повідомила, що бачила як ОСОБА_18 та ОСОБА_25 йшли по вулиці разом з обвинуваченим. В подальшому ОСОБА_10 та ОСОБА_12 побігли шукати дітей, а вона залишилася біля будинку. Через деякий час побачила ОСОБА_12 , яка тримала в руках кофту, та ОСОБА_10 , яка тримала на руках ОСОБА_18 . Софія була без взуття. В подальшому, при розмові з ОСОБА_10 дізналася, що коли вони зайшли до будинку по АДРЕСА_4 , остання побачила, як у одній з кімнат рухається штора та вона сказала ОСОБА_14 , що у кімнаті хтось є. З кімнати вибігла ОСОБА_27 з зав`язаними руками, а на шиї у неї був якийсь шмат тканини.

Як свідчить проведений судом аналіз, наведені покази законних представників малолітніх потерпілих та свідків ОСОБА_14 і ОСОБА_13 відзначались послідовністю і узгодженістю між собою і містили дані щодо часу, місця та інших фактичних обставин злочину, які складають елементи кримінально-караного діяння і які визнані доведеними судом і викладені в мотивувальній частині вироку.

Узгоджені з наведеними вище викривальними показами дані містяться також:

- у показах свідка ОСОБА_16 , який суду пояснив, що обвинуваченого знає, близько 08.30 годин 03.10.2022 року пішов за адресою: АДРЕСА_4 , до будинку, що належить його бабусі ОСОБА_14 , годувати кота. Там зустрів ОСОБА_7 , який є чоловіком її матері ОСОБА_31 . Запитав у ОСОБА_7 , що він тут робить, останній відповів, що у нього тут справи. Після чого свідок пішов додому. Ввечері він був вдома, приблизно о 19.00 годин ОСОБА_7 прийшов до їх квартири, разом з бабусею вони сиділи на кухні та розмовляли. Приблизно о 19.30 годин ОСОБА_7 , виходячи з квартири, попросив його наступного дня прийти за адресою: АДРЕСА_4 та допомогти йому по господарству. Приблизно через 10-15 хвилин він пішов гуляти з друзями. Чи були дівчата в під`їзді не звернув уваги. Через деякий час йому зателефонувала ОСОБА_12 та повідомила, що його сестра ОСОБА_25 Вилуск та ОСОБА_22 , які знаходилась у під`їзді зникли. Бабуся попросила його сходити до ОСОБА_7 та запитати, чи не бачив він дівчат. Підійшовши до будинку по АДРЕСА_4 , він зустрівся з бабусею та вони разом зайшли до будинку. Двері були відчинені. Зайшовши, він за допомогою ліхтарика освітив кімнати, але нікого не побачив та повідомив про це бабусі, яка була в коридорі. Потім він сказав бабусі, що пішов шукати дітей в інших місцях, а вона залишилась біля будинку. Що відбувалось там надалі йому не відомо. Пізніше стало відомо, що діти знайшлись;

- у протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 04.11.2022 року та довідкою до протоколу, згідно з якого малолітня потерпіла ОСОБА_9 , в присутності законного представника та понятих на фотознімку № 3 впізнала чоловіка ОСОБА_7 , який привів її та ОСОБА_32 у будинок по АДРЕСА_4 , де зв`язав і прив`язав її до ліжка;

- у протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 04.11.2022 року та довідкою до протоколу, відповідно до якого свідок ОСОБА_13 в присутності понятих на фотознімку № 2 впізнала чоловіка ОСОБА_7 , який 03.10.2022 року йшов поряд з ОСОБА_29 та ОСОБА_32 ;

- у протоколі огляду місця події від 03.10.2022 року з фототаблицею, проведеного за участю законного представника малолітньої потерпілої ОСОБА_9 - ОСОБА_10 , згідно якого було проведено огляд спортивної кофти чорного кольору з написом «adidas» у домоволодінні ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_7 , яка, за показами ОСОБА_10 , знаходилась на руках малолітньої ОСОБА_9 ;

- у протоколі огляду місця події від 03.10.2022 року та фототаблі до нього, відповідно до якого було проведено огляд території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_4 та вилучено одну пару дитячого взуття кросівки, 31 розміру, та жіночу сукню чорно білого кольору з написом «Robert Jonan EVA;

- у протоколі додаткового огляду місця події від 04.11.2022 року та фототаблиці до нього, згідно якого було проведено огляд житлового будинку за адресою: АДРЕСА_4 та прилеглої території до нього та зафіксовано обстановку;

- постановою про визнання речовими доказами у справі, зокрема: вилучену 03.10.2022 року одну пару дитячого взуття кросівки, 31 розміру, яку передано на зберігання законному представнику потерпілої ОСОБА_10 ; вилучену 03.10.2022 року жіночу сукню, чорно - білого кольору з написом «Robert Jonan EVA, яку поміщено та опечатано до сейф-пакету №KIV7100192; вилучену 03.10.2022 року спортивну кофту, чорного кольору з написом «adidas», яку поміщено у сейф - пакет №KIV7100191, та передано на відповідальне зберігання до камери зберігання речових доказів Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області;

- у висновку експерта №233 від 06.10.2022 року, згідно якого при судово медичній експертизі у малолітньої ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 встановлено: синці передньої поверхні та внутрішньої поверхонь лівого стегна. З огляду на наведені судово-медичні експертні дані щодо характеру і численності, наявних у обстеженої дитини тілесних ушкоджень, локалізації їх у взаємно різних анатомічних ділянках і площинах кінцівки, можливо стверджувати, що вони є наслідками не менш як 2-х контактів із тупим травмуючим предметом (предметами) з обмеженою (або обмежено-видовженою) контактуючою поверхнею (частиною), що не виключає ймовірність впливу як пальців кисті руки людини, так і будь-якого іншого предмету з подібними властивостями контактуючої частини. Також, вище наведені експертні дані щодо характеру встановлених тілесних ушкоджень, не виключають ймовірність строків спричиненні, вказаних самою обстеженою дівчинкою, її мамою та в постанові слідчого, тобто 03.10.2022 року. На момент проведення експертизи, встановлені у обстеженої тілесні ушкодження лівого стегна у вигляді синців, за своїм характером відносяться до категорії ЛЕГКИХ (п. 2.3.5 правил визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом №6 МОЗ України «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» від 17 січня 1995 року).

- та іншими письмовими матеріалами, в їх сукупності.

Наведеними у вироку даними спростовані твердження обвинуваченого про те, що матеріали провадження не містять доказів вчинення ним інкримінованого йому кримінального правопорушення та про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Направленість дій, їх характер та послідовність, на думку апеляційного суду, свідчать про умисел обвинуваченого ОСОБА_7 на незаконне позбавлення волі та викрадення двох малолітніх дітей.

З вироку видно, що судом дана оцінка і перевірена версія обвинуваченого про непричетність його до вчинення вказаного кримінального правопорушення. Дана версія не знайшла свого підтвердження ні в ході судового розгляду у суді першої інстанції, і під час апеляційного перегляду справи.

Таким чином, давши аналіз зібраним у справі доказам у їх сукупності та належним чином їх оцінивши, суд обґрунтовано визнав ОСОБА_7 винним у вчиненні ним зазначеного у вироку злочину, за який його засуджено, а дії вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 146 КК України.

Аналізуючи доводи обвинуваченого про те, що протокол огляду місця події від 03.10.2022 року, протокол додаткового огляду місця події від 04.11.2022 року, постанова про визнання речовими доказами, висновок експерта № 233 від 06.10.2022 року жодним чином не доводять його вину, а є лише процесуальними документами, колегія суддів вважає їх необґрунтованими, оскільки зазначені докази були всебічно та об`єктивно перевірені судом в сукупності з іншими доказами по справі, їм було надано належної правової оцінки з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Доказів неналежності та недопустимості зазначених процесуальних документів - стороною захисту надано не було.

Не заслуговують на увагу і твердження ОСОБА_7 про те, що досудове розслідування по справі було проведено не повно, оскільки не було проведено експертизу на наявність на вилученій кофті його потожирових слідів, не проведено очної ставки, відтворення обставин події за його участю та експертиз, які б доводили його вину.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Тобто, кожна із сторін провадження переслідує власну мету: сторона обвинувачення зібрати докази вини, встановити винних, доказати їхню вину (спростувати презумпцію невинуватості), щоб кожен із них зазнав справедливого покарання; сторона захисту забезпечити виправдання обвинуваченого (підсудного) або ж, принаймні, домогтися максимального пом`якшення юридичних наслідків, якими кримінальне провадження може для нього закінчитися.

Як вбачається з матеріалів провадження, як під час досудового розслідування, так і під час розгляду справи судом першої інстанції, відповідно до вимог ст. 10 КПК України, у сторін кримінального провадження були всі необхідні умови для виконання ними своїх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав. Сторони користувалися рівними правами та свободою у наданні доказів, дослідженні та доведенні їх переконливості перед судом.

Будь яких клопотань про проведення необхідних слідчих дій чи експертиз під час досудового розслідування стороною захисту заявлено не було. Під час розгляду кримінального провадження судом першої інстанції, клопотання сторін були вирішені у відповідності до вимог КПК України. Будь-якого порушення права на захист чи обмеження прав обвинуваченого допущено не було.

Отже, підстави вважати, що досудове розслідування чи судовий розгляд справи щодо ОСОБА_7 було проведено не повно відсутні.

На переконання апеляційного суду не є обґрунтованими і твердження обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що покази представників малолітніх потерпілих - є надуманими, а малолітньої потерпілої ОСОБА_9 - навіяними зі сторони.

Згідно матеріалів провадження, проведення слідчого експерименту 04.11.2022 року за участю малолітньої потерпілої ОСОБА_9 та її законного представника - ОСОБА_10 , в присутності понятих ОСОБА_33 та ОСОБА_34 , було проведено після роз`ясненням всіх учасникам процесуальної дії їх процесуальних прав та обов`язків. Після проведення даної слідчої дії будь-яких зауважень, заяв чи клопотань учасниками не заявлено.

Під час пред`явлення особи для впізнання за фотознімками 04.11.2022 року, малолітня потерпіла ОСОБА_9 , в присутності законного представника ОСОБА_10 та понятих ОСОБА_35 та ОСОБА_36 , після роз`яснення учасникам слідчої дії процесуальних прав та обов`язків, на фото № 3 чоловіка на ім`я ОСОБА_37 , який привів її у будинок, де зв`язав та прив`язав її до кроваті.

Під час допиту законних представників малолітніх потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_11 - ОСОБА_10 та ОСОБА_12 у суді першої інстанції, останнім було роз`яснено їх права та попереджено про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивих показів.

Як було зазначено вище, покази, надані зазначеними особами, які і свідками ОСОБА_13 та ОСОБА_16 , були послідовними на протязі всього кримінального провадження, повними та такими, що узгоджуються між собою і іншими доказами по справі. Підстав недовіряти їм чи вважати, що вони є надуманими та неправдивими не встановлено.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції з достатньою повнотою перевірено всі доводи обвинуваченого та його захисника в судовому засіданні, зокрема і щодо непричетності ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення. У своїх висновках суд навів аналіз зібраним по справі доказами, мотиви, з яких взяв до уваги одні докази та відхилив інші.

Суд першої інстанції, з`ясувавши передбачені ст. 91 КПК України обставини, що належать до предмета доказування, встановив факт наявності у діях обвинуваченого суспільно-небезпечного діяння й обґрунтовано визнав доведеною винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.ю 146 КК України.

Фактичні дані, які покладено в основу вироку і на яких ґрунтується обвинувачення ОСОБА_7 отримано в порядку, визначеному КПК України, вони узгоджуються між собою, були предметом безпосереднього дослідження суду, не викликають сумніву в законності їх збирання (формування) та процесуального закріплення. Тому ці дані в силу ст. 84 КПК України є доказами у кримінальному провадженні.

Вищенаведені докази перевірені судом першої інстанції з дотриманням вимог кримінального процесуального закону та їх обґрунтовано покладено в основу вироку, оскільки вони є належними, допустимими та достатніми.

В зв`язку з цим, апеляційні доводи обвинуваченого про недоведеність його вини - є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та скасування або зміни вироку суду щодо нього.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Покровського районного суду Дніпропетровської області від 26 грудня 2022 року щодо ОСОБА_7 , обвинувачуваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 146 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст. 426 КПК України до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - у той же строку з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4