ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 632/1845/20 Номер провадження 11-кп/814/222/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія ч.3 ст. 185 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем - ОСОБА_5 ,

за участі прокурора - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000394 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 04 листопада 2021 року,

встановила:

Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Першотравенськ Дніпропетровської області, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, одруженого, маючого на утриманні дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , неодноразово судимого, останній раз:

23.06.2016 Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185, ст.71 КК України на 4 роки 3 місяці позбавлення волі. Звільненого 24.06.2020 по відбуттю строку покарання,

засуджено за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки 3 місяці позбавлення волі.

Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів.

Згідно з вироком суду ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

31 серпня 2020 року приблизно о 15 год. ОСОБА_7 зайшовши через незамкнуту хвіртку на територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, умисно, повторно, проник через відчинену віконну кватирку до житлового будинку домоволодіння, де знайшов: мобільний телефон марки «Hope» (копія «Nokia») з навушниками, вартістю 256 грн. 80 коп., блок живлення марки «FSP» модель «NB 65», вартістю 150 грн., акустичні колонки марки «Hardity», вартістю 125 грн., 80 коп., склавши зазначені речі у пакет, та разом з наборам для стрижки марки «PHILIPS», вартістю 675 грн., поклав на підвіконня для подальшого таємного викрадення та залишив територію вказаного домоволодіння.

Цього ж дня приблизно о 17.00 год ОСОБА_7 повернувшись до домоволодіння за вказаною вище адресою та з метою доведення свого злочину, направленого на таємне викрадення з житлового будинку раніше зібраних речей, до кінця, заліз на огорожу домоволодіння, однак задумане до кінця не довів, з причин, що не залежали від його волі, не вчинивши усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, оскільки був викритий та зупинений потерпілим ОСОБА_8 .

У результаті протиправного діяння ОСОБА_7 намагався заволодіти майном потерпілого на суму 1206,80 грн., тобто вчинив незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло.

На вирок суду обвинувачений подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на суворість призначеного покарання, просить вирок суду скасувати та пом`якшити йому покарання.

Свої апеляційні вимоги обґрунтував тим, що суд під час ухвалення рішення не повно врахував дані щодо нього, а саме: визнання вини та щире каяття, відшкодування матеріальних збитків, наявність на утриманні неповнолітньої дитини, а також його вік та позитивну характеристику.

Інші учасники провадження вирок не оскаржували.

Заслухавши доповідача, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.3 ст.185 КК України, за обставин, встановлених судом, є правильним, учасниками провадження не оскаржується та судом апеляційної інстанції не перевіряється.

Суд першої інстанції, при призначенні покарання виконав вимоги закону, передбачені ст. 50, 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення відповідно до ст.12 КК України, особу обвинуваченого, який неодноразово судимий за аналогічні злочини, те, що обвинувачений вчиняв злочини під час іспитового строку, відповідно до висновку органу пробації є високий рівень повторного вчинення кримінальних правопорушень, а також наявність обставини, яка пом`якшує покарання: активне сприяння розкриттю злочинів, відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Суд першої інстанції правильно вказав про відсутність обставини, яка пом`якшує покарання - щире каяття, оскільки щире каяття - це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження.

Тобто, щире каяття - це певний психічний стан особи винного, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, і це об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям усіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодуванню завданих збитків чи усуненню заподіяної шкоди.

Однак з матеріалів кримінального провадження убачається, що ОСОБА_7 хоча і визнав свою вину у вчиненому, проте він неодноразово засуджувався за умисні злочини проти власності, вчиняв злочини під час іспитового строку, після звільнення по відбуттю покарання за попереднім вироком 24.06.2020, вчинив новий злочин 31.08.2020, тобто фактично через 2 місяців після відбуття покарання, що вказує на те, що ОСОБА_7 висновки для себе не зробив, не став на шлях виправлення та продовжує свою злочинну діяльність. Вказане свідчить, що ОСОБА_7 не надав критичної оцінки своїй протиправній поведінці, формально вказавши на визнання своєї винуватості, що не узгоджується з вказаними у апеляційній скарзі мотивами про наявність щирого каяття.

Відсутня і обставина відшкодування завданої шкоди, так як ОСОБА_7 вчинив незакінчений замах на крадіжу, так як був зупинений потерпілим, що позбавило його можливості розпорядитися майном. Тому жодних дій для добровільного відшкодування шкоди обвинувачений не вчиняв.

Інші обставини, вказані в апеляційній скарзі обвинуваченого, судом враховані, як і висновок органу пробації про те, що є високий ризик вчинення ОСОБА_7 повторного кримінального правопорушення.

Отже, судом враховані всі встановлені під час судового розгляду обставини. Інших обставин, які б давали підстави для пом`якшення покарання, учасниками провадження не зазначено та колегією суддів під час перегляду вироку суду не встановлено.

Таким чином, призначене ОСОБА_7 покарання відповідає вимогам статей 50, 65 КК України, за своїм видом і розміром є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів.

З огляду на викладене вище підстав, передбачених ст.409 КПК України, для зміни ухваленого по справі судового рішення щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання, як про це ставиться питання в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає. Тому апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 04 листопада 2021 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4