Справа 688/3575/22
№ 1-в/688/213/22
Ухвала

Іменем України

23 грудня 2022 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

представника державної установи «Шепетівська виправна колонія (№ 98)»

ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі засідань у м. Шепетівка клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого в м. Вилкове Кілійського району Одеської області,

про умовно-дострокове звільнення,

встановив:

Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду із клопотанням про умовно-дострокове звільнення, посилаючись на те, що він відбув 2/3 строку покарання, задовільно характеризується, має заохочення.

У судовому засіданні засуджений клопотання підтримав з підстав, викладених у ньому.

Представник колонії та прокурор щодо задоволення клопотання заперечили, посилаючись на відсутність доказів того, що засуджений своєю працею та зразковою поведінкою довів своє виправлення.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши представника виправної колонії, засудженого, думку прокурора, суд дійшов висновку, що клопотання про умовно-дострокове звільнення задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Згідно з ч. 1 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.

Судом встановлено, що вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 29.03.2011 року ОСОБА_5 засуджено за п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 296, ч.1 ст. 162, ч. 3 ст. 185 КК України до 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Вирок набрав законної сили 12.07.2011 року.

Початок строку: 04.06.2010, кінець строку: 27.04.2024.

Таким чином, засуджений ОСОБА_5 відбув частину покарання, за яке можливе застосувати умовно-дострокове звільнення.

Згідно з ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Так, підстава для умовно-дострокового звільнення складається з двох обов`язкових елементів: доведення засудженим сумлінною поведінкою і ставленням до праці свого виправлення (дотримання режиму відбування покарання; виконання покладених на засудженого законних обов`язків; прагненням своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин; постійна свідома участь у суспільно-корисній праці; систематичне виконання трудових обов`язків, виробничих завдань і дорученої роботи) та фактичне відбуття певної частини призначеного йому строку покарання.

Під виправленням засудженого слід розуміти усунення з його психіки порочних нахилів, що сприяють вчиненню злочину, та одночасне прищеплення йому таких поглядів і звичок у дисципліні праці і поведінки, у побуті, колективі, суспільстві, які виключають можливість вчинення нових злочинів.

Основними засобами виправлення засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування покарання, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе умовно-дострокове звільнення.

Висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися в тому числі й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого у цілому.

Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.02р., суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці.

Застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є не обов`язком суду, а правом і таке звільнення може бути застосоване лише за певних умов.

За даними характеристики, довідки про заохочення і стягнення, довідки про нараховану заробітну плату,ОСОБА_5 з 11.06.2010 утримувався в державній установі «Ізмаїльський слідчий ізолятор», характеризувався посередньо, порушень вимог режиму утримання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Заохочень не мав. З 20.07.2010 утримувався в державній установі «Одеський слідчий ізолятор» характеризувався посередньо, порушень вимог режиму утримання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Заохочень не мав. З 04.08.2010 утримувався в державній установі «Ізмаїльський слідчий ізолятор». Характеризувався негативно, допустив одне порушення режиму утримання, яке виражалось у порушенні режиму утримання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності, стягнення погашене у встановленому законом порядку. Заохочень не мав. З 09.07.2011 утримувався в державній установі «Одеський слідчий ізолятор», характеризувався посередньо, порушень вимог режиму утримання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Заохочень не мав. З 22.07.2011 утримувався в державній установі «Ізмаїльський слідчий ізолятор». Характеризувався негативно, допустив одне порушення режиму утримання, яке виражалось у порушенні режиму утримання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності, стягнення погашено у встановленому законом порядку. Заохочень не мав.

З 27.08.2011 відбував покарання в державній установі «Південна виправна колонія (№ 51)», характеризувався негативно, допустив 13 порушень режиму відбування покарання, які виражались в зберіганні заборонених предметів та порушенні режиму утримання, за що 13 разів притягувався до дисциплінарної відповідальності, стягнення погашені у встановленому законом порядку. Мав 4 заохочення. З 05.08.2019 відбував покарання в державній установі «Торецька виправна колонія (№ 2), характеризувався посередньо, порушень вимог режиму утримання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Заохочень не мав. З 22.10.2019 перебував на лікуванні в державній установі «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4). За період утримання характеризувався посередньо, порушень вимог режиму утримання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Заохочень не мав. З 12.11.2019 відбував покарання в державній установі «Торецька виправна колонія (№ 2). За період відбування покарання порушень режимних вимог не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Мав 8 заохочень. З 10.04.2022 відбуває покарання в державній установі «Шепетівська виправна колонія (№ 98). За період відбування покарання характеризується посередньо, порушень режиму відбуванню покарання не допускає, заохочень не має.

На виробництві установи не працевлаштований.

Відповідно до ст. 123 КВК України бере участь в реалізації програми диференційованого виховного впливу «Підготовка до звільнення», проте ставиться до цього формально, обмежився лише написанням заяви.

Відповідно до ст. 126 КВК України до підвищення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок потягу не проявляє.

Відповідно до ст. ст. 110, 112, 113 Кримінально-виконавчого кодексу України підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними шляхом телефонних розмов, отримує посилки та передачі.

Відповідно до проведення оцінки ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення в під системі «КАСАНДРА» ЄРЗО, засуджений має середній рівень вчинення повторного кримінального правопорушення.

Станом на 20.12.2022 невідбута частина покарання ОСОБА_5 становить 1 рік 04 місяця 07 днів.

За весь період відбування покарання ОСОБА_5 має 12 заохочень (від 10.10.2014, 10.01.2015, 25.02.2016, 28.12.2018, 27.01.2020, 10.03.2020, 08.04.2020, 17.07.2020, 19.10.2020, 04.02.2021, 27.04.2021, 27.07.2021) та 15 стягнень (від 03.06.2011, 26.08.2011, 11.08.2012, 07.11.2012, 20.11.2012, 28.02.2013, 18.03.2014, 16.05.2014, 17.06.2014, 16.02.2018, 23.02.2018, 16.03.2018, 20.04.2018, 20.04.2018, 05.02.2019) та 15 стягнень (від 03.06.2011, 26.08.2011, 11.08.2012, 07.11.2012, 20.11.2012, 28.02.2013, 18.03.2014, 16.05.2014, 17.06.2014, 16.02.2018, 23.02.2018, 16.03.2018, 20.04.2018, 20.04.2018, 05.02.2019), які погашені.

При вирішенні питання про застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення судом враховується весь час відбування покарання, тобто отримання засудженим заохочень періодично та відсутність непогашених стягнень за порушень вимог режиму відбування покарання, дотримання яких є обов`язком засудженого, передбачений КВК України, не можуть свідчити про доведення засудженим свого виправлення.

На переконання суду, одна лише обставина, що засуджений визнає вину у скоєнні злочину та має декілька заохочень не може свідчити про його виправлення.

Наявність заохочень, які відповідно до довідки про заохочення та стягнення засудженого надані за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених КВК України та правилами внутрішнього розпорядку колонії, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці, що відповідно до вимог КВК України є обов`язком засудженого впродовж всього строку відбування покарання, а не його правом.

З матеріалів справи слідує, що оцінка ступеню виправлення засудженого, що включає показники дотримання вимог режиму утримання, поведінку по відношенню до персоналу і засуджених, ставлення до виконання робіт із благоустрою та праці, до участі в програмах виховного впливу, була задовільною, що не повною мірою свідчить про зразковість його поведінки та сумлінне ставлення до праці.

Крім того, 08.06.2021 ОСОБА_5 допустив порушення режиму відбування покарання, а саме у засудженого було вилучено мобільний телефон, через що з ним було проведено профілактичну бесіду.

Сам факт наявності 15 стягнень свідчить про те, що засуджений протягом більшого строку відбування покарання систематично порушував режим відбування покарання, що вказує на нестабільну лінію поведінки засудженого, яка постійно змінюється.

Таким чином, суд враховує поведінку засудженого протягом усього строку відбування покарання, характеризуючі матеріали на засудженого, тяжкість та характер вчиненого злочину, та дійшов висновку, що матеріали справи в своїй сукупності не свідчать про досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України - виправлення засудженого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

З огляду на зазначене, і те, що процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним, суд дійшов висновку, що ОСОБА_5 своєю поведінкою та сумлінним ставленням до праці не довів свого виправлення, а тому умовно-дострокове звільнення від відбування покарання до нього не може бути застосовано.

Керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 395, 537, 539 КПК України, суд

постановив:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом семи днів з моменту її оголошення.

Суддя ОСОБА_1