Справа № 463/4828/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/259/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі :

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу прокурора Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 06 березня 2023 року,

з участю прокурора - ОСОБА_7 ,

власника майна - ОСОБА_8 ,

представника власників майна ОСОБА_8 та ОСОБА_9

- адвоката ОСОБА_10

в с т а н о в и л а :

цією ухвалою слідчого судді відмовлено у задоволенні клопотання слідчого Другого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м. Львові ОСОБА_11 , погодженого прокурором першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Територіального управління Державного бюро розслідувань Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 , про накладення арешту на майно, а саме: об`єкт нерухомості - земельну ділянку з кадастровим номером:

1. :01:001:125, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_8 , шляхом заборони володіння, розпорядження, користування, та зміни характеристик, в т.ч. проведення будівельних робіт з метою забезпечення схоронності насаджень та ландшафту;

2. :01:001:1250, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_9 , шляхом заборони володіння, розпорядження, користування, та зміни характеристик, в т.ч. проведення будівельних робіт з метою забезпечення схоронності насаджень та ландшафту.

Своє рішення слідчий суддя мотивувала тим, що ОСОБА_9 та ОСОБА_12 набули у власність вказані земельні ділянки на підставі відповідного рішення Солонківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, як органу місцевого самоврядування та рішення якої жодного відношення до містобудівної діяльності, передбаченої Генеральним планом м.Львова, не має.

В апеляційній скарзі прокурор Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 покликається на те, що оскаржувана ухвала слідчого судді є незаконною та необгрунтованою та такою, що не забезпечить виконання завдань кримінального провадження. Зазначає, що земельні ділянки, на які слідчий просив накласти арешт, визнані речовими доказами у кримінальному провадженні та містять інші відомості, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Звертає увагу на те, що в ході досудового слідства встановлено, що відповідно до Генерального плану м.Львова передбачено будівництво дороги Вернадського (проектована), якою планується з`єднати житловий мікрорайон «Сихів» від пр. Ч.Калини до вул. Стрийської. Разом з тим, встановлено, що на території, де заплановано будівництво дороги Вернадського, розташовано ряд земельних ділянок, які будуть перешкоджати будівництву дороги та створять штучні умови для їх викупу, а передача їх у власність здійснювалась у супереч існуючому Генеральному плану м.Львова, зокрема у приватну власність протиправно передано ділянки: №:01:001:125, №:01:001:1250. Стверджує, що на даний час в ході досудового розслідування для з`ясування питання з приводу виконання землевпорядної документації щодо вищезазначених земельних ділянок призначено судову експертизу з питань землеустрою, яка на даний час триває. Акцентує увагу на те, що стосовно даних земельних ділянок розроблено проект землеустрою відповідно до якого призначення земельних ділянок змінено з «для ведення особистого селянського господарства» на «для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку», що негативно впливає на реалізацію Генерального плану м.Львова, пов`язаних із необхідністю викупу частин земельних ділянок, що знаходяться в червоних лініях проектованої дороги. Вважає, що жодних підстав для відмови у накладенні арешту на майно, у слідчого судді не було.

Просить скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді, постановити нову, якою задоволити клопотання слідчого та накласти арешт на майно, а саме: земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:125, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_8 , шляхом заборони володіння, розпорядження, користування, та зміни характеристик, в т.ч. проведення будівельних робіт з метою забезпечення охоронності насаджень та ландшафту; земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:1250, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_9 , шляхом заборони володіння, розпорядження, користування, та зміни характеристик, в т.ч. проведення будівельних робіт з метою забезпечення охоронності насаджень та ландшафту.

У запереченнях на апеляційну скаргу прокурора, представник власників майна ОСОБА_8 , ОСОБА_9 - адвокат ОСОБА_10 вважає, що апеляційна скарга прокурора у повному обсязі відтворює аргументи слідчого, викладені у клопотанні про накладення арешту на майно, та, як і клопотання, не містить жодних доказів, які б підтверджували необхідність накладення такого арешту для досягнення мети кримінального провадження.

Просить апеляційну скаргу прокурора Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 06 березня 2023 року - без змін.

Заслухавши доповідь судді, виступ прокурора про задоволення апеляційної скарги, думку власника майна ОСОБА_8 та представника власників майна ОСОБА_8 , ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_10 про залишення ухвали слідчого судді без змін, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до п.7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Згідно з ч.1, ч.2 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.

Відповідно до ч.1 ст. 170, ч.1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим ч.1 ст. 170 цього Кодексу, а саме: можливості приховування майна, його пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з ч.10 ст. 170 КПК України не може бути арештоване майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

На переконання колегії суддів, слідчий суддя, з врахуванням зазначених положень закону, дійшла правильного висновку про необхідність відмови в накладенні арешту на майно, оскільки слідчим не доведено необхідності накладення арешту на земельні ділянки з кадастровими номерами:01:001:125 та :01:001:1250, про що належним чином мотивувала у своєму рішенні з чим погоджується і апеляційний суд.

Крім цього, колегія суддів вважає, що слідчий суддя, врахувавши те, що ОСОБА_9 та ОСОБА_12 набули у власність вказані земельні ділянки на підставі відповідного рішення Солонківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, як органу місцевого самоврядування, та рішення якої жодного відношення до містобудівної діяльності, передбаченої Генеральним планом м.Львова не має, прийшла до обгрунтованого висновку про те, що органом досудового розслідування не надано доказів на підтвердження того, що дане майно на яке слідчий просить накласти арешт, набуте в результаті вчинення кримінальних правопорушень або є предметом кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч.3 ст. 365 КК України.

Відтак, враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що доводи прокурора в апеляційній скарзі, про накладення арешту на майно, а саме, земельні ділянки із кадастровими номерами :01:001:125 та :01:001:1250, є необгрунтованими.

Виходячи з наведеного, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи слідчим суддею, які були б підставою для скасування постановленого судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу прокурора Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 06 березня 2023 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно, а саме: об`єкт нерухомості - земельну ділянку з кадастровим номером: :01:001:125, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_8 , шляхом заборони володіння, розпорядження, користування, та зміни характеристик, в т.ч. проведення будівельних робіт з метою забезпечення схоронності насаджень та ландшафту; :01:001:1250, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_9 , шляхом заборони володіння, розпорядження, користування, та зміни характеристик, в т.ч. проведення будівельних робіт з метою забезпечення схоронності насаджень та ландшафту - без зміни.

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4