Справа № 750/4951/22 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/223/23
Категорія - ч. 4 ст. 186 КК України. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

сторін кримінального провадження

обвинуваченого ОСОБА_6

його захисника - адвоката ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

Розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0003502 від 17 липня 2022 року, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 на вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 25 листопада 2022 року,

щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з неповною вищою освітою, інваліда 2 групи, не одруженого, раніше неодноразово судимого, останній раз 16 липня 2020 року Новозаводським районним судом м. Чернігова за ч. 3 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до 5 років 4 місяців позбавлення волі, який на підставі ухвал Балаклійського районного суду Харківської області від 12.11.2021 був звільнений від подальшого відбування покарання у зв`язку із захворюванням на тяжку хворобу, 22.11.2021.

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_6 засуджений

- за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі;

- за ч. 4 ст. 186 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до 5 років

5 місяців позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточне визначене покарання у виді 5 років 5 місяців позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 обчислюється з дня його фактичного затримання, з 19 липня 2022 року.

Питання про долю речових доказів і документів було вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Судом ОСОБА_6 визнаний винуватим у тому, що

1) 17 липня 2022 року, близько 12 год., усвідомлюючи, що згідно указу Президента України № 64/2020 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, на всій території України введено воєнний стан, перебуваючи у приміщенні магазину «Квартал», розташованому на проспекті Миру, буд. 35 м. Чернігова, маючи злочинний умисел на заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, діючи повторно, шляхом вільного доступу з торгівельної вітрини магазину, таємно викрав дві пляшки коньяку марки «Шато Кахеті» об`ємом 0,5 л. вартістю 209 грн. 56 коп. кожна, на загальну суму 419 грн.12 коп., що належали ТОВ «Альянс Маркет», чим спричинив матеріальну шкоду.

2) У цей же день, продовжуючи злочинну діяльність, близько 14 год, ОСОБА_6 , під час дії на території України воєнного стану, перебуваючи у приміщенні магазину «ЕКО-маркет», розташованому на вул. Шевченка, буд. 9, м. Чернігова, маючи злочинний умисел на заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, діючи повторно, шляхом вільного доступу з торгівельної вітрини магазину, таємно викрав шість банок консервів «Печінка тріски Banga» вагою 115 г., вартістю 47 грн. 35 коп. кожна, на загальну суму 284 грн., 10 коп., що належали ТОВ «ЕКО-Маркет», які поклав до внутрішньої кишені кофти, однак, не довів свій злочинний умисел до кінця, з причин що не залежали від його волі, оскільки з викраденим майном був затриманий охоронцем магазину перед виходом з приміщення магазину.

3) 19 липня 2022 року, близько 10 год. 20 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_6 , під час дії воєнного стану на території України, перебуваючи у приміщенні автомобільної заправної станції «MOTTO» за адресою: вул. І. Мазепи, буд. № 54 А у м. Чернігові, діючи повторно, реалізуючи злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправність своїх дій, умисно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу з полиці станції відкрито викрав одну пляшку антифризу марки «YUKO-40 SUPER» вартістю 120 грн. 42 коп., що належав ТОВ «ЛЕРСЕН-ЛТД», чим спричинив матеріальну шкоду.

В апеляційних скаргах ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_7 , які ідентичні за своїми вимогами, не оспорюючи доведеність вини обвинуваченого та кваліфікацію дій, просять вирок суду змінити, пом`якшити покарання, врахувавши всі пом`якшуючі обставини та поведінку винного.

Апелянти вважають, що суд недостатньо врахував той факт, що ОСОБА_6 повністю визнав свою провину, у вчиненому розкаявся, матеріальні збитки у проваджені відсутні, своїми показаннями він активно сприяв у розкритті кримінальних правопорушень, погоджувався на проведення всіх слідчих дій, сприяючи досудовому розслідуванню, збитки відшкодовані потерпілим.

Крім того, просять врахувати наявність у ОСОБА_6 ряду тяжких захворювань, які не можуть лікуватись в умовах ізоляції від суспільства, адже обвинувачений потребує спеціалізованого та кваліфікованого лікування, отримує пожиттєву антиретровірусну терапію, є інвалідом другої групи.

Переконані, що вказані в апеляційних скаргах обставини, зважаючи на поведінку ОСОБА_6 після вчинення кримінальних правопорушень, під час досудового розслідування та в ході судового розгляду, з урахуванням даних про тяжкий стан його здоров`я, дають підстави для призначення більш м`якого покарання ніж визначив суд першої інстанції.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали доводи апеляційних скарг та просили про пом`якшення покарання, прокурора, яка заперечувала проти аргументів сторони захисту та просила відмовити в задоволенні апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника задоволенню не підлягають.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_6 в таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, в закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (замаху на крадіжку), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану та у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, зібраним та перевіреним у судовому засіданні доказам, в апеляційній скарзі не оспорюються, тому колегією суддів не перевіряються.

Призначаючи покарання, суд має враховувати, що відповідно до правових позицій, викладених у ст. ст. 50, 65 КК України, метою покарання є як кара, так і виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень. Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації визначених у ч. 1 ст. 1 КК України завдань закону про кримінальну відповідальність правового забезпечення охорони від злочинних посягань прав і свобод людини і громадянина, власності та інших охоронюваних законом цінностей, а також запобігання кримінальним правопорушенням.

У будь-якому разі призначене покарання має відповідати характеру протиправного діяння, його небезпечності, даним, що всебічно характеризують особу винного й відображають його посткримінальну поведінку як прояв ставлення до скоєного. Адже така співмірність є критерієм справедливості кримінальної відповідальності.

Призначаючи покарання ОСОБА_6 , суд у повній мірі врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, конкретні обставини їх вчинення, особу обвинуваченого, його вік, сімейний стан, стан його здоров`я, соціальну характеристику, ставлення до вчиненого, відсутність матеріальних претензій з боку потерпілих. Прийняв до уваги наявність пом`якшуючої покарання обставин та обставини, яка його обтяжує і призначив покарання в межах мінімальних санкцій, в тому числі із застосуванням положень ст. 69 КК України.

Доводи апелянтів про те, що поза увагою суду першої інстанції залишилась наявність у ОСОБА_6 ряду тяжких захворювань, що могло вплинути на призначену міру покарання, є необґрунтованими.

Наявні у ОСОБА_6 захворювання є хронічними та невиліковними, дійсно потребують лікування, але це не виправдовує його дії по заволодінню чужим майном з метою покращити своє матеріальне становище.

Обвинувачений ОСОБА_6 не був позбавлений можливості працевлаштуватись на підходящу для нього роботу задля забезпечення власних потреб за рахунок законного джерела прибутку, періодично проходити лікування для підтримання задовільного стану здоров`я. Натомість, обвинувачений обрав для себе інший шлях, чітко розуміючи, що його дії є кримінально карними та він може понести за це покарання.

Згідно довідки завідувача міської медичної частини Чернігівського слідчого ізолятора медичних протипоказань щодо неможливості тримання ОСОБА_6 в умовах слідчого ізолятора не встановлено, а медичні висновки не містять особливих рекомендацій, окрім заборони на важку працю.

Наявні у обвинуваченого захворювання не знижують ступінь його суспільної небезпеки для суспільства, не зменшують тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень та не вказують на неможливість відбування ОСОБА_6 покарання в умовах ізоляції від суспільства. Отримувати антиретровірусну терапію він матиме можливість і в умовах виправної установи, яка забезпечена медичними кваліфікованими спеціалістами.

Обвинувачений неодноразово вчиняв умисні тяжкі кримінальні правопорушення, за які відбував покарання, і з урахуванням його стану здоров`я звільнявся до закінчення строку покарання з місць позбавлення волі, після звільнення продовжував вчиняти кримінальні правопорушення, будучи затриманим на місці вчинення крадіжки з магазину, він не зупинився та наступного дня вчинив відкрите викрадення майна, що вказує на неможливість виправлення обвинуваченого при призначенні більш м`якого покарання, як про це просять обвинувачений та його захисник.

Тим більше, саме врахування всіх тих обставин, про які вказують обвинувачений та його захисник в апеляційних скаргах, надали суду можливість для призначення покарання за більш тяжке кримінальне правопорушення нижче від найнижчої межі. Призначення меншого строку покарання, про який просять апелянти, неможливе в силу правил складання покарання за сукупністю кримінальних правопорушень та принципів призначення покарання.

За таких обставин, коли рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та відповідає вимогам кримінального та кримінального процесуального законів, підстав для його зміни чи скасування, колегія суддів не вбачає.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 532 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 25 листопада 2022 року щодо ОСОБА_6 , без змін.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а для засудженого, який перебуває під вартою, в той же строк, з дня вручення копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4