ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/2064/22 Справа № 205/7894/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 листопада 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0001155 стосовно
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпро, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121 Кримінального кодексу України (далі - КК),
за участю:
прокурора ОСОБА_8
захисника ОСОБА_6
підозрюваного ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ :

Обставини, встановлені ухвалою слідчого судді та короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 листопада 2022 року задоволено клопотання слідчого СВ ВП № 3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором ОСОБА_8 та застосовано стосовно підозрюваного ОСОБА_7 . Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, а саме до 17 січня 2023 року без визначення розміру застави.
В обґрунтування свого рішення слідчий суддя зазначив, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК, що підтверджується матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.
Крім цього, вважав встановленими та доведеними органом досудового розслідування існування ризиків передбачених пунктами 1 та 3 ч. 1 ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), що з урахуванням фактичних обставин даного кримінального провадження та особи підозрюваного є достатньою підставою для застосування до ОСОБА_7 такого виключного запобіжного заходу.
Так, слідчий суддя зазначив, що ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК підтверджується зокрема тим, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до положень ст. 12 КК належить до категорії тяжких злочинів проти життя та здоров`я особи та за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років, зник з місця скоєння злочину та переховувався у підвалі, а тому останній, усвідомлюючи невідворотність покарання, з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, що узгоджується з практикою ЄСПЛ, викладеною зокрема у справах Москаленко проти України та Ілійков проти Болгарії.
Крім того, слідчий суддя вважав також доведеним й наявність ризику вчинення незаконного впливу на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні, шляхом як вмовлянь, так і шляхом погроз застосування до них насильства, з метою зміни їх показів в суді, або навіть з метою змушення їх ухилятись від суду, оскільки вказані особи добре відомі підозрюваному та є його сусідами, а тому існує висока ймовірність здійснення з боку підозрюваного на них незаконного впливу.
Слідчим суддею також враховано й обставини, передбачені ст. 178 КПК та зазначено, що ОСОБА_7 визнав свою провину у вчиненні інкримінованого злочину, раніше до адміністративної або кримінальної відповідальності не притягувався, одружений, має неповнолітню дитину, за місцем проживання та реєстрації характеризується позитивно, тобто має стійкі соціальні зв`язки
За вказаних обставин, слідчий суддя прийшов до висновку, що застосування до підозрюваного ОСОБА_7 тільки виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави, може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та застосувати стосовно підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово.
В обґрунтування апеляційних вимог вказує на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та надуманість встановлених слідчим суддею ризиків, оскільки висновки слідчого судді в цій частині повністю спростовуються матеріалами кримінального провадження.
Так вказує, що слідчим суддею правильно враховано той факт, що ОСОБА_7 у повному обсязі визнає свою провину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, щиро кається у скоєному, намагається виправити наслідки. Проте, слідчим суддею не враховано позиції самого ОСОБА_7 , який зазначав, що при першій можливості вибачиться перед потерпілим, здійснив заходи щодо часткового відшкодування шкоди шляхом перерахування грошових коштів на поштову адресу матері потерпілого та в подальшому зобов`язується у повному обсязі відшкодувати збитки, здійснювати підтримку потерпілого.
Посилається й на те, що слідчий суддя дійшов до помилкового висновку про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК, оскільки ОСОБА_7 не має на меті переховуватись від суду, раніше не судимий, має постійне місце мешкання та проживання де характеризується позитивно, має на своєму утриманні дружину та неповнолітню дитину, які потребують постійного догляду та піклування, а також батька дружини, який є інвалідом та перебуває в нерухомому стані.
Крім цього, зазначає, що хибними є висновки слідчого судді в тій частині, що ОСОБА_7 після вчинення злочину переховувався від органів досудового розслідування у підвалі, оскільки він самостійно просив дружину зателефонувати в поліцію, був затриманий за місцем свого мешкання, добровільно видав знаряддя вчинення кримінального правопорушення. Факт його відсутності за місцем мешкання безпосередньо після вчинення злочину певний період обумовлений тим, що ОСОБА_10 самостійно пішов до підвідділку поліції з метою повідомити про скоєне, однак там нікого не було, а тому він повернувся додому та викликав поліцію за місце свого мешкання.
Відтак, на думку захисника, ризик переховування обґрунтовується виключно тяжкість можливого покарання, яка сама по собі не може слугувати підставою для застосування виключного запобіжного заходу. При цьому вважав нерелевантним посилання слідчого судді на практику ЄСПЛ, оскільки вона не може застосовуватись проти підозрюваного, а наведені цитати з окремих рішень не узгоджуються з висновками цього Суду у вказаних рішеннях.
Вказує, що до помилкових висновків слідчий суддя прийшов встановивши ризик незаконного впливу на потерпілого та свідків, оскільки ОСОБА_7 визнає свою провину у повному обсязі, активно сприяє розкриттю злочину, частково відшкодував збитки, що вказує на відсутність будь-яких доказів незаконного впливу на потерпілого або свідків, що свідчить про те, що вказаний ризик ґрунтується на припущеннях.
Неналежну оцінку слідчим суддею отримали відомості про особу обвинуваченого, зокрема слідчим суддею безпідставно не враховано тієї обставини, що ОСОБА_7 не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, що підтверджується відповідними свідоцтвами, офіційно працевлаштований за трудовим договором, періодично здійснює приватну підприємницьку діяльність від якої також має прибуток, що свідчить про наявність у нього стабільного та офіційного джерела доходу та, як наслідок, доводить ту обставину, що саме на його утриманні перебуває неповнолітня дитина та дружина.
За вказаних обставин, захисник вважає, що слідчий суддя мав всі, передбачені законом повноваження та підстави для застосування до ОСОБА_7 менш суворого запобіжного заходу, наприклад у вигляді цілодобового домашнього арешту, який у повному обсязі забезпечить виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків, однак таким правом не скористався, взагалі не мотивувавши свої висновки в цій частині, чим допустив невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.
Позиції учасників судового провадження.
Підозрюваний ОСОБА_7 та його захисник підтримали апеляційну скаргу захисника та з підстав, викладених у ній просили її задовольнити, ухвалу слідчого судді скасувати та застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника та просив відмовити в її задоволенні, а ухвалу слідчого судді вважав законною та обґрунтованою у зв`язку з чим просив залишити її без змін.
Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши суддю-доповідача, думки сторін кримінального провадження, перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги захисника, апеляційний суд доходить наступних висновків.
Відповідно до ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Згідно ч. 1 ст. 194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
За змістом ч. ч. 1, 4 ст. 196 КПК в ухвалі про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зазначає відомості, зокрема про обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, посилання на докази, які обґрунтовують ці обставини.
Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги захисника, колегія суддів доходить висновку, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчим суддею не дотримані належним чином, а доводи захисника, викладені в судовому засіданні та в апеляційній скарзі щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, апеляційний суд вважає частково обґрунтованими з огляду на таке.
Висновки слідчого судді про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК за обставин, викладених в повідомленні про підозру, є обґрунтованими і такими, що підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання слідчого і з такими висновками погоджується суд апеляційної інстанції. Більше того, вказані висновки не оскаржуються й захисником в апеляційній скарзі.
Згідно з матеріалами справи, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК, а саме в умисному нанесенні тяжких тілесних ушкоджень потерпілому.
З наданих матеріалів слідує, що під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наведені в клопотанні слідчого дані та долучені документи свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого злочину, що підтверджується, зокрема протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 20.11.2022; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 . Від 20.11.2022; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_12 від 20.11.2022; медичною довідкою КНП МКЛ №4 ДМР від 20.11.2022; протоколом огляду місця події від 20.11.2022; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 . Від 20.11.2022; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 20.11.2022; протоколом пред`явлення особи для впізнання від 20.11.2022; протоколом затримання особи від 20.11.2022; повідомленням про підозру ОСОБА_7 ; речовими доказами та іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.
В суді апеляційної інстанції підозрюваний пояснив, що у повному обсязі визнає свою провину, щиро кається у скоєному, вживає заходів щодо усунення заподіяної шкоди.
Розглянувши клопотання слідчого, слідчий суддя дійшов висновку про доведеність прокурором ризиків, передбачених пунктами 1 та 3 ч. 1 ст. 177 КПК, а саме, що ОСОБА_7 , перебуваючи не під вартою та усвідомлюючи суворість можливого покарання може переховуватись від органів досудового розслідування або суду та незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні.
Суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими висновки слідчого судді про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК, а саме, що ОСОБА_7 , може переховуватись від органів досудового розслідування або суду, з огляду на те, що останній підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення проти життя та здоров`я особи та за яке законом України про кримінальну відповідальність передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.
Разом з тим, будь-яких даних про існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК у вигляді незаконного впливу на потерпілого та свідків матеріали справи не містять, а висновки слідчого судді в цій частині ґрунтуються на припущеннях, враховуючи, що підозрюваний повністю визнає свою вину та вживає заходу до відшкодування заподіяної шкоди.
Перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд не може погодитись з висновками слідчого судді, що прокурор в судовому засіданні довів, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти встановленому ризику переховування та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_7 .
Як встановлено в суді першої та апеляційної інстанції підозрюваний ОСОБА_7 раніше не судимий, має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 та постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де характеризується виключно позитивно, офіційно працевлаштований, здійснює приватну підприємницю діяльність, що підтверджується доказами, поданими разом з апеляційною скаргою, тобто має стабільне та легальне джерело доходу, має дружину та неповнолітню дитину, які перебувають на його утриманні, визнає свою провину у вчиненні інкримінованого йому злочину, а тому застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло цілодобово, буде достатнім для нівелювання встановленого ризику.

Вказані обставини залишились поза увагою слідчого судді та не отримали належної правової оцінки, що потягло необґрунтованість його висновку про необхідність застосування до ОСОБА_7 виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначенням застави, у зв`язку з чим відповідні доводи захисника є обґрунтованими.
Згідно з ч. 4 ст. 194 КПК якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Наданими матеріалами клопотання, а також прокурором в судовому засіданні в суді першої та апеляційної інстанціях не доведено обставини, передбачені ч. 3 ст. 176, ч. 1 ст. 183 та п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК, а саме, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК, не може запобігти доведеному під час судового розгляду ризику.
Відповідно до ч. 2 ст. 181 КПК домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Європейський суд з прав людини, зокрема, у справі «Харченко проти України», № 40107/02, § 80, рішення від 10 лютого 2011 року, Суд зазначив, що при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Доводи апеляційної скарги захисника в тій частині, що ОСОБА_7 не переховувався від органу досудового розслідування є слушними, оскільки як видно з матеріалів клопотання, зокрема електронних рапортів зі служби 102 (а.к. 9, 10) та протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 20.11.2022 (а.к. 26-27) підозрюваний ОСОБА_7 був затриманий за адресою: АДРЕСА_2 , що є місцем проживання підозрюваного, а співробітників поліції за вказаною адресою викликала дружина підозрюваного.

Таким чином, апеляційний суд враховує всі зазначені вище обставини, в тому числі і тяжкість кримінального правопорушення та суворість покарання у разі визнання підозрюваного винуватим, проте для запобігання встановленого ризику та для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного достатнім буде застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, у зв`язку з чим, апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню, а ухвала слідчого судді має бути скасована з постановленням нової ухвали.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
Керуючись ст. ст. 177-178, 181, 183, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 листопада 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 підозрюваного за ч. 1 ст. 121 КК України, скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання слідчого СВ ВП №3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором ОСОБА_8 про застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 60 днів, тобто до 19 січня 2023 року.
На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки:
- цілодобово не залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого або прокурора;
- прибувати за кожною вимогою на визначений час до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду;
- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду
- утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні;
- повідомляти слідчого та прокурора про зміну місця проживання;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Контроль за виконанням цієї ухвали покласти на прокурора.
Звільнити підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з під варти негайно в залі суду.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4