Справа № 496/307/23
Провадження № 1-кп/496/382/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2023 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілого - ОСОБА_4 ,

обвинуваченої - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду м. Біляївка матеріали кримінального провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Маяки, Біляївського району, Одеської області, громадянки України, маючої середню освіту, не заміжньої, працездатної, яка офіційно не працює та не навчається, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 , у нічну пору доби з 18.07.2022 року на 19.07.2022 року, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, знаходячись за місцем свого мешкання, а саме: АДРЕСА_1 , разом зі своїми знайомим ОСОБА_4 та ОСОБА_7 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, діючи з прямим умислом, спрямованим на нанесення тілесних ушкоджень невизначеного ступеня тяжкості, з мотивів сварки та особистої неприязні до ОСОБА_4 , переслідуючи мету завдання останньому шкоди здоров`ю, нанесла удар долонею руки в область обличчя, після чого ОСОБА_4 впав зі стільця на підлогу. Надалі, ОСОБА_8 продовжила наносити удари ногами по усьому тілу ОСОБА_4 , який в цей час лежав на підлозі, чим спричинила останньому тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у формі струсу головного мозку, крововиливу у склеру лівого ока, синців повік правого та лівого очей, поперекового відділу спини справа, лівої бічної поверхні живота, а також перелому кута нижньої щелепи справа. Згідно висновку експерта №489-136/22 від 03.11.2022 року, ушкодження у вигляді перелому кута нижньої щелепи справа згідно з п. 2.2.2. і 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» від носяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у формі струсу головного мозку, крововиливу у склеру лівого ока, синців повік правого та лівого очей згідно з п. 2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Ушкодження у вигляді синців поперекового відділу спини справа, лівої бічної поверхні живота згідно п. 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Дослідивши обвинувальний акт та матеріали справи, суд приходить до висновку, що своїми діями ОСОБА_5 вчинила кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КК України за кваліфікуючою ознакою - умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

12.01.2023 року між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_5 укладено угоду про примирення між підозрюваним та потерпілим у кримінальному провадженні.

Згідно вказаної угоди, ОСОБА_5 беззастережно визнає свою вину у скоєнні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 122 Кримінального Кодексу України, враховуючи особу винного, наявність обставин, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, враховуючи санкцію ч. 1 ст. 122 КК України, сторони домовились про призначення обвинуваченій узгодженого покарання за ч. 1 ст. 122 КК України у вигляді обмеження волі на строк 1 рік та на підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк - 1 рік.

Обвинувачена ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні визнала себе винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, в обсязі підозри, пояснила, що права, надані їй законом у зв`язку з укладенням угоди про примирення розуміє, з наслідками укладення та затвердження угоди обізнана, характер обвинувачення та його суть їй зрозумілі, дала згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання у разі затвердження угоди та заявила, що здатна реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання, та зазначила, що розуміє надані їй законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, визначені ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до неї буде застосований в результаті затвердження угоди про примирення та наполягала на затвердженні угоди.

У підготовчому судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 просив суд затвердити укладену між ним і обвинуваченою угоду та призначити ОСОБА_5 узгоджену в ній міру покарання, а також зазначив, що розуміє надані йому законом права, наслідки укладання і затвердження угоди про примирення, визначені ст.473 КПК України, жодних претензій до обвинуваченої не має.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні не заперечував проти затвердження угоди про примирення між обвинуваченою та потерпілим у кримінальному провадженні і призначити обвинуваченій узгоджену в угоді міру покарання, так як вимоги угоди та визначена міра покарання відповідає вимогам закону.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення між підозрюваною та потерпілим суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 469 КПК України угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Домовленості стосовно угоди про примирення можуть проводитися самостійно потерпілим і підозрюваним чи обвинуваченим, захисником і представником або за допомогою іншої особи, погодженої сторонами кримінального провадження (крім слідчого, прокурора або судді). Угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Укладення угоди про примирення у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, не допускається.

Злочин, передбачений ч. 1 ст. 122 КК України у вчиненні якого обвинувачена ОСОБА_5 визнала себе винною, віднесено до категорії нетяжких злочинів.

Судом з`ясовано, що обвинувачена ОСОБА_5 цілком розуміє, що вона має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого її обвинувачують, а вона має такі права: мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на її користь.

При цьому суд роз`яснив обвинуваченій наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України та характер кожного обвинувачення, щодо якого вона визнає себе винуватою, а також вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.

Крім того, суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального Кодексу України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Також судом встановлено, що узгоджені сторонами вид і міра покарання є такими, що відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої (раніше не судимої, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліках в ОПНД та ОНД не перебуває) та не суперечать загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, при цьому судом врахована позиція потерпілого, який не мав жодних претензій до обвинуваченої та наполягав на угоді.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між обвинуваченою та потерпілим і призначення обвинуваченій узгодженої сторонами міри покарання.

Цивільний позов по справі заявлений не був. Арешт на майно обвинуваченої не накладався. Речові докази по справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 468-470, 472-475 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду від 12.01.2023 року про примирення між обвинуваченою ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_4 .

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, та призначити їй узгоджене покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком терміном на 1 (один) рік.

У відповідності до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Нагляд за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням, здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого.

Початок іспитового строку рахувати з 22.02.2023 року.

Запобіжний захід не обирався.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1