Справа № 405/429/23
провадження № 1-кс/405/255/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.02.2023 м. Кропивницький

слідчий суддя Ленінського районного суду м. Кіровограда ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника власників майна ОСОБА_3 , власників майна ОСОБА_4 та ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Кіровоградської області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000735 від 15.09.2022 про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

старший слідчий відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_6 за погодженням з прокурором у кримінальному провадженні прокурором Кропивницької окружної прокуратури в Кіровоградській області ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просить накласти арешт на майно, яке було вилучено 18.01.2023 в ході проведення обшуку автомобіля «ЗАЗ-DAEWOO LANOS» VIN: НОМЕР_1 зеленого кольору, фактичним користувачем якого є ОСОБА_4 , а володільцем ОСОБА_5 , а саме на такі речові докази у кримінальному провадженні № 0000735 від 15.09.2022 року: USB флеш картку пам`яті марки T&G 16 Gb в металевому корпусі; свідоцтво про реєстрацію автомобіля «ЗАЗ-DAEWOO LANOS» VIN: НОМЕР_1 зеленого кольору із забороною користування та розпоряджання даним майном.

В обґрунтування клопотання слідчий вказав, що слідчим управлінням ГУНП в Кіровоградській області проводиться досудове розслідування за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000735 від 15.09.2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 361, ч. 2 ст. 361,ч. 3 ст. 190 КК України, за фактом того, що на території Кіровоградської області діє група осіб, яка систематично здійснює шахрайські дії, які вчиняються шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки щодо користувачів мережі інтернет, направлені на подальше заволодіння шахрайським шляхом грошовими коштами останніх. До складу до вищевказаної групи осіб, які вчиняють протиправну діяльність, направлену на систематичне заволодіння грошовими коштами громадян шахрайським шляхом входять:

- ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець м. Олександрія Кіровоградської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 . У своїй злочинній діяльності користується абонентськими номером стільникового зв`язку НОМЕР_2 IMEI: НОМЕР_3 .

У складі групи здійснює створення шкідливого програмного забезпечення (далі ШПЗ), які направляє користувачам соціальної мережі «Instagram» під виглядом посилання на голосування, тим самим вводячи їх в оману, перейшовши за яким, користувачі вводять свої персональні дані, які в подальшому використовуються ОСОБА_4 при злому акаунту користувача. Після злому облікового запису ОСОБА_4 змінює електронну пошту та мобільний телефон, який прив`язаний до нього, через який здійснюється подальший вхід до соціальної мережі «Instagram», від імені власника та здійснює розсилку смс-повідомлень у зламаній соціальній мережі зв`язкам особи, якій насправді належить акаунт, вводячи їх в оману, з проханням надати термінову фінансову допомогу чи позичити грошові кошти на підконтрольні ОСОБА_4 банківські карти.

В подальшому, після отримання грошових коштів, ОСОБА_4 здійснює розподіл грошових коштів між рештою учасників групи;

- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянка України, уродженка с. Рогізна Володарського району Київської області, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 . У своїй злочинній діяльності користується абонентським номером стільникового зв`язку НОМЕР_4 IMEI: НОМЕР_5 .

У складі групи виконує функції особи, що здійснює перевірку працездатності підконтрольних банківських та сім карток, здійснює обготівкування грошових коштів в банкоматах м. Кропивницького, а також акумулювання (збір) та облік грошових коштів, отриманих від протиправної діяльності.

В ході досудового розслідування, а саме, 18.01.2023 в період часу з 11:56 год. до 12:44 год. на підставі ухали слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда було проведено обшук автомобіля «ЗАЗ-DAEWOO LANOS» VIN: НОМЕР_1 зеленого кольору, фактичним користувачем якого є ОСОБА_4 , а володільцем ОСОБА_5 , в ході якого слідчим було виявлено вилучено:

-USB флеш картку пам`яті марки T&G 16 Gb в металевому корпусі;

-Свідоцтво про реєстрацію автомобіля «ЗАЗ-DAEWOO LANOS» VIN: НОМЕР_1 зеленого кольору.

В подальшому, 18.01.2022 року вище вказані предмети були оглянуті та визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Слідчий в клопотанні вказав, що вилучені речі у кримінальному провадженні мають ознаки речових доказів, з метою забезпечення збереження речових доказів виникла необхідність у накладені арешту та забороні використання, а також забороні розпоряджатися вищевказаним вилученим майном, оскільки їх використання, а також розпорядження може призвести, до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна та документів або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

У судове засідання слідчий не з`явився, звернувся до суду з заявою про розгляд клопотання без його участі, письмово клопотання підтримав, просив задовольнити.

Представник власника майна у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання, надав відповідь №31/11/3542-132 від 04.02.2023 територіального сервісного центру МВС 3542 в Кіровоградській області (філія ГСЦ МВС) згідно бази даних НАІС Єдиного державного реєстру МВС України на ім`я ОСОБА_8 транспортні засоби не зареєстровані. Додав, що ОСОБА_8 19.01.2023 автомобіль «ЗАЗ-DAEWOO LANOS» продала.

Власник майна ОСОБА_9 у судовому засіданні надала пояснення, згідно яких пояснила, що 19.01.2023 продала належний їй автомобіль, оскільки при обшуку в неї було вилучено всі грошові кошти та банківські картки, у зв`язку з чим її були потрібні гроші. Додала, що 18.01.2023 при обшуці, добровільно видала слідчому USB флеш картку пам`яті, на якій зберігались музичні твори, свідоцтво про реєстрацію ТЗ та ключі від автомобіля.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Таким чином, з урахуванням зазначеного слідчим суддею ухвалено здійснити розгляд клопотання слідчого за даної явки та на підставі наявних матеріалів.

Вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, заслухавши доводи представника власника майна та власника майна, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступних висновків.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим управлінням ГУНП в Кіровоградській області проводиться досудове розслідування за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000735 від 15.09.2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 361, ч. 2 ст. 361,ч. 3 ст. 190 КК України, за фактом того, що на території Кіровоградської області діє група осіб, яка систематично здійснює шахрайські дії, які вчиняються шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки щодо користувачів мережі інтернет, направлені на подальше заволодіння шахрайським шляхом грошовими коштами останніх (а.к. 3-4 витяг з ЄРДР).

В раках кримінального провадження 18.01.2023 в період часу з 11:56 год. до 12:44 год. на підставі ухали слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда було проведено обшук автомобіля «ЗАЗ-DAEWOO LANOS» VIN: НОМЕР_1 зеленого кольору, фактичним користувачем якого є ОСОБА_4 , а володільцем ОСОБА_5 , в ході якого слідчим було виявлено вилучено:

-USB флеш картку пам`яті марки T&G 16 Gb в металевому корпусі;

-Свідоцтво про реєстрацію автомобіля «ЗАЗ-DAEWOO LANOS» VIN: НОМЕР_1 зеленого кольору, про що складено відповідний протокол (а.к. 22-28).

Постановою слідчого від 18.01.2023 вищевказані вилучені речі визнані речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні (а.к. 30).

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод і законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема при вирішенні питання про арешт майна для законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 123, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Перша та найголовніша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання з боку органу влади у мирне володіння майном має бути законним: друге речення першого абзацу надає право позбавляти власності лише «на умовах, передбачених законом», при цьому у другому абзаці визнається право держав здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Крім того, верховенство права, один із основоположних принципів демократичного суспільства, притаманний усім стаття Конвенції (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» пункт 58).

При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Частиною 1 статті 131 КПК України передбачено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Згідно ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 статті 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України - речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий судя відповідно до ч.2 ст. 173 КПК України, повинен врахувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У відповідності до практики Європейського суду з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52).

Накладаючи арешт на майно з підстав передбачених п.1, ч.2, ч.3 ст.170 КПК України, слідчий суддя не тільки має переконатися в тому, що майно відповідає критеріям зазначеним у ст. 98 КПК України, а й врахувати 1) правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб. Оскільки, винесення постанови про визнання майна речовим доказом, не може бути єдиною підставою, для арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Так, слідчий просить накласти арешт на USB флеш картку пам`яті марки T&G 16 Gb в металевому корпусі та свідоцтво про реєстрацію автомобіля «ЗАЗ-DAEWOO LANOS» VIN: НОМЕР_1 зеленого кольору, оскільки останні відповідають критеріям зазначеним в ч.1 ст.98 КПК України та наявні правові підстави, передбачені п.1 ч.2 ст. 170 КПК України для його арешту.

Разом з тим, жодних доказів того, що вказане майно є предметом та доказом розслідуваного кримінального правопорушення, в матеріалах клопотання не містяться.

Крім того, долучена до клопотання постанова слідчого про визнання майна речовим доказом від 24.11.2021 року є необґрунтованою, оскільки за своїм змістом не містить даних на підтвердження того, що вилучене майно під час обшуку автомобіля «ЗАЗ-DAEWOO LANOS» VIN: НОМЕР_1 зеленого кольору, зазначене у клопотанні слідчого, відповідає критеріям ч.1 ст.98 КПК України, отже є формальною.

В матеріалах клопотання відсутні дані, які сліди вчинення кримінального правопорушення зберегли на собі USB флеш картка пам`яті марки T&G 16 Gb в металевому корпусі та свідоцтво про реєстрацію автомобіля «ЗАЗ-DAEWOO LANOS» VIN: НОМЕР_1 зеленого кольору та яке доказове значення останні мають в рамках кримінального провадження №0000048 від 10.11.201 року, за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 361, ч. 2 ст. 361,ч. 3 ст. 190 КК України.

Слідчий суддя відзначає, що клопотання слідчого в контексті мотивування необхідності накладення арешту на зазначене майно є безпідставним та за своїм змістом містить лише формальне посилання на норми закону без підтвердження необхідними доказами та документами.

Вказане свідчить про відсутність правових підстав для накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів, на які посилається орган досудового розслідування, оскільки слідчим не надано доказів на підтвердження вказаних обставин, а за наявних матеріалів дане твердження ґрунтується на припущеннях, а тому клопотання слідчого є необґрунтованим.

Крім того, у клопотанні не наведено доводів стосовно настання наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню у разі незастосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Слідчий суддя, суд, відповідно до ч.1 ст.173 КПК, відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Таким чином, в даному випадку слідчим не доведено жодного із цих пунтків та не зазначено, які саме потреби досудового розслідування задовольнятимуться завдяки цьому арешту, яким чином незастосування цього заходу забезпечення кримінального провадження може вплинути на обмеження можливостей органу досудового розслідування, а також недоведено можливість використання даного майна як доказу у кримінальному провадженні, а тому клопотання слідчого є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309, 369-372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ :

в задоволенні клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Кіровоградської області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000735 від 15.09.2022 про арешт майна відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_10