КРОПИВНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ провадження 11-кп/4809/175/23 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2023 року м. Кропивницький

Колегія суддів Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5 ,

при участі:

прокурора ОСОБА_6 ,

адвоката ОСОБА_7 ,

переглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому, у режимі відеоконференції за участі адвоката, за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 , який здійснює захист обвинуваченого ОСОБА_8 , ухвалу Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 09 лютого 2023 року у межах кримінального провадження № 0000059 про продовження стосовно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів - до 09 квітня 2023 року 09 години 30 хвилин.

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні Онуфріївського районного суду Кіровоградської області перебуває судова справа за обвинуваченням ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України /ЄУН 399/528/20/.

У межах даного кримінального провадження, під час судового засідання, в порядку ст. 331 КПК України, судом першої інстанції, за клопотанням прокурора, розглянуто питання доцільності продовження строку тримання під вартою, зокрема, обвинуваченого ОСОБА_8 .

Судом встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які не перестали існувати можливість переховування обвинуваченого від суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення; враховано судом тяжкість інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, посередньо характеризованого, судимого, без міцних соціальних зв`язків.

Із судовим рішенням судді не погоджується обвинувачений ОСОБА_8 , адвокат, який здійснює його захист, оскаржує ухвалу суду в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу суду, постановити нову ухвалу, якою обрати стосовно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово.

В обґрунтування своїх вимог зазначає наступні доводи.

Тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 перебуває поза межами розумних строків, понад три роки.

Обвинувачений потребує лікування, його стан здоров`я погіршився.

Обвинувачений має постійне місце проживання, мати обвинуваченого не заперечує проживання обвинуваченого у належному їй домоволодінні, у разі застосування стосовно нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Прокурором не доведено, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого та не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, думку адвоката ОСОБА_7 , який здійснює захист обвинуваченого ОСОБА_8 , на підтримку поданої апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечив задоволення апеляційної скарги, дослідивши виділені матеріали, зваживши доводи апеляційної скарги, колегією суддів зауважується про наступне.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого; вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно із ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, ряд інших обставин та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України визначено: тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 5 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Слід враховувати вимоги статей 5, 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та положень, встановлених у рішеннях Європейського суду з прав людини щодо необхідності дотримання розумних строків тримання особи під вартою.

Застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не повинне перебувати за межами розумних строків, необхідних для вирішення провадження і забезпечення належної поведінки обвинуваченого на цей період, та його продовження, - має бути співрозмірним меті заходу, і має забезпечить виконання засад судочинства і змагального процесу відповідно до процедур гл. 18 КПК України.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини та роз`яснень Пленуму ВСУ (Постанова №4 від 25.04.2003р. «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання та досудового слідства»), тримання під вартою направлено на полегшення здійснення правосуддя та забезпечення громадського порядку та обирається як запобіжний захід при наявності підстав вважати, що інші (більш м`які) запобіжні заходи, можуть не забезпечити виконання підозрюваним (обвинуваченим) обов`язків та його належної поведінки.

Ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (рішення ЄСПЛ «Панченко проти Росії»). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення ЄСПЛ «Бекчиєв проти Молдови»).

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначено, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Рішенням ЄСПЛ «Клоот проти Бельгії» визначено: «Серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак, необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться».

Зважується на практику Європейського суду, - тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи, позицію ЄСПЛ, яка висвітлена в рішенні від 20 травня 2010 року у справі «Москаленко проти України», - суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Вимог закону місцевий суд дотримався.

Суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обґрунтовано прийшов до висновків про існування обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою.

Слід зважати, що процесуальні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були заявлені під час попереднього застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшилися, не перестали існувати, й виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

У провадженні Онуфріївського районного суду Кіровоградської області перебуває судова справа за обвинуваченням ОСОБА_9 , ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України /ЄУН 399/528/20/.

ОСОБА_8 у даному кримінальному провадженні тримається під вартою з 2020 року; у справі триває судове слідство; справа багатоепізодна, налічує кілька обвинувачених.

При цьому слід враховувати, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, одне з яких є кримінальним проступком, а інше відноситься до категорії тяжких кримінальних правопорушень, умисне, інкриміноване вчиненням у співучасті (корисливе кримінальне правопорушення у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, та інші злочини проти здоров`я населення).

Покарання за вчинення тяжкого кримінального правопорушення передбачає позбавлення волі на строк до десяти років з конфіскацією майна.

Як характеристики особи, враховується, що ОСОБА_8 безробітний, офіційного джерела заробітку не має, не навчається, міцних соціальних зв`язків не має, без утриманців, посередньо характеризований, судимий за вчинення умисного, зокрема, тяжкого кримінального правопорушення, вчинення нового кримінального правопорушення інкримінується при не знятій та непогашеній судимості.

ОСОБА_8 , усвідомлюючи міру покарання, яка може бути до нього застосована, може переховуватись від суду, незаконно впливати на учасників судового провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Крім того, враховуючи відсутність у обвинуваченого сталого джерела до існування, заробітку, судимість за вчинення умисного корисливого кримінального правопорушення, те, що вчинення нового кримінального правопорушення інкриміноване при не знятій та непогашеній судимості, є об`єктивні підстави вважати, що поведінка обвинуваченого ОСОБА_8 має асоціальну спрямованість, останній може вчинити нове кримінальне правопорушення за умови обрання стосовно нього запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою.

Матеріали провадження не містять переконливих даних про застереження, які б на даний час унеможливлювали перебування обвинуваченого під вартою, також не надано медичної документації на підтвердження неможливості з медичних показань подальшого тримання ОСОБА_8 під вартою.

З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому апеляційні скарги задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 418, 419, 422-1, 424 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , який здійснює захист обвинуваченого ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Ухвалу Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 09 лютого 2023 року у межах кримінального провадження № 0000059 про продовження стосовно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів - до 09 квітня 2023 року 09 години 30 хвилин, залишити без змін.

Ухвала Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4