Справа № 140/3079/18
Провадження №11-кп/801/85/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

з секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_8 на ухвалу Немирівського районного суду Вінницької області від 30.11.2022 в судовому провадженні за клопотанням засудженого ОСОБА_9 про звільнення від відбування покарання, призначеного вироком Немирівського районного суду від 11.10.2021 за ч. 1 ст. 122 КК України, у виді обмеження волі за хворобою,

в с т а н о в и в:

Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 30.11.2022 задоволено клопотанням засудженого ОСОБА_9 про звільнення від відбування покарання, призначеного вироком Немирівського районного суду від 11.10.2021 за ч. 1 ст. 122 КК України, у виді обмеження волі у зв`язку із хворобою.

Судове рішення мотивоване тим, що наявні всі підстави для звільнення засудженого від відбування покарання згідно вимог ст. 84 КК України, оскільки в засудженого ОСОБА_9 наявна тяжка хвороба, яка перешкоджає відбуванню покарання у виді обмеження волі, вчинений ним злочин є нетяжким, відсутні дані про притягнення останнього до адміністративної відповідальності, засуджений добре характеризується, має на утриманні двоє неповнолітніх дітей, дружину та хвору матір.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу Немирівського районного суду Вінницької області від 30.11.2022, постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_9 про звільнення засудженого ОСОБА_9 від відбування покарання за хворобою.

Прокурор вважає судове рішення незаконним та необґрунтованим. Стверджує, що судом допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, оскільки не дотримано встановленої процедури

розгляду клопотань про звільнення від відбування покарання за хворобою, не з`ясовано усіх обставин справи.

В судове засідання засуджений ОСОБА_9 не з`явився, попередньо подавши заяву про розгляд апеляційної скарги за його відсутності. В заяві засуджений ОСОБА_9 висловив свою позицію щодо вирішення справи та просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідь судді, виступ прокурора на підтримку апеляційної скарги, захисника, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів провадження вбачається, що вироком Немирівського районного суду від 11.10.2021 ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122 та ч. 1 ст. 296 КК України, та призначено йому покарання за ч. 1 ст. 122 ч. 1 ст. 296 КК України, з застосуванням вимог ст. 70 КК України у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 06.12.2021 вказаний вирок змінено в частині призначеного покарання, а саме за ч. 1 ст. 122 КК України призначено ОСОБА_9 покарання у виді двох років обмеження волі; за ч. 1 ст. 296 КК України призначено покарання у виді одного року обмеження волі та на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України звільнено від покарання за ч. 1 ст. 296 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 22.03.2022 задоволено клопотання захисника засудженого ОСОБА_9 та відстрочено виконання вироку Немирівського районного суду Вінницької області від 11.10.2021 щодо ОСОБА_9 терміном на 1 рік - до 06.12.2022.

15.11.2022 засуджений ОСОБА_9 подав до Немирівського районного суду Вінницької області клопотання про звільнення його від відбування покарання у зв`язку з хворобою, на підставі ч. 2 ст. 84 КК України, яке було задоволено оскаржуваною ухвалою.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, яке ухвалено згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим кодексом.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання за хворобою.

Частина 2 ст. 84 КК України вказує, що особа, яка після вчинення злочину або постановлення вироку захворіла на іншу тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнена від покарання або від подальшого його відбування. При вирішенні цього питання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, характер захворювання, особу засудженого та інші обставини справи.

Згідно з п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про звільнення від відбуття покарання засуджених, які захворіли на тяжку хворобу» від 28.09.1973 № 8 факт захворювання засудженого на тяжку хворобу сам по собі не тягне обов`язкового звільнення від відбуття покарання.

Звільнення від відбуття покарання через хворобу з місць позбавлення волі може бути застосоване судом до тих засуджених, які захворіли під час відбуття покарання і ця хвороба перешкоджає відбувати покарання, тобто у випадках, коли дальше утримання в місцях позбавлення волі загрожує їх життю або може призвести до серйозного погіршення здоров`я чи інших тяжких наслідків. Це стосується й тих осіб, які захворіли до засудження, але під час відбуття покарання їхня хвороба внаслідок прогресування набула характеру, зазначеного в Переліку захворювань.

Відповідно до порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, затвердженого спільним Наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України від 15.08.2014 № 1348/5/572 «Про затвердження Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі» медичному обстеженню з метою підготовки та подання до суду матеріалів для вирішення питання про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання підлягають засуджені, які захворіли в УВП, а також особи, які захворіли до засудження, але їх хвороби внаслідок прогресування набули характеру, зазначеного в переліку захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, згідно з додатком 12 до цього Порядку.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про звільнення від відбуття покарання засуджених, які захворіли на тяжку хворобу» від 28.09.1973 № 8 у поданні повинні бути наведені такі відомості про особу засудженого: яким судом, коли, за яким законом його було засуджено; міра покарання; відбутий строк останнього; дані про його поведінку за весь час відбування покарання; відомості про минулі судимості; ступінь відшкодування збитків, заподіяних злочином фізичним, юридичним особам і державі; хвороба, якою він страждає, - а також сформульовано прохання про звільнення засудженого від дальшого відбуття покарання у зв`язку з тим, що він захворів на тяжку хворобу. До подання додаються копія вироку, особова справа засудженого та висновок спеціальної лікарської комісії. На вимогу суду можуть направлятись також інші матеріали, які мають значення для вирішення питання про звільнення засудженого.

В ч. 5 ст. 154 КВК України зазначено, що подання про звільнення від відбування покарання внаслідок іншої тяжкої хвороби надсилається до суду начальником органу або установи виконання покарань. Одночасно з поданням до суду надсилається висновок спеціальної лікарської комісії й особова справа засудженого. У поданні вказуються дані, які характеризують поведінку засудженого під час відбування покарання.

Таким чином, обов`язковою умовою для вирішення питання про звільнення особи від подальшого відбування покарання, є висновок лікарської комісії, який складається за результатами засідання вказаної комісії, після обстеження особи та вивчення його особової справи, зокрема медичної документації. Тобто, без надання вказаної документації, суд позбавлений можливості вирішувати питання, пов`язані із звільненням засуджених від подальшого відбування покарання за хворобою.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання,- у разі необхідності вирішення, зокрема, питання, передбаченого пунктом 6 частини першої статті 537 КПК України (звільнення засудженого від відбування покарання за хворобою).

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 26 КПК України, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим. Тобто, враховуючи сферу дії принципу диспозитивності, процесуальний закон чітко зазначає у який спосіб суд, слідчий суддя вирішують питання.

На час вирішення клопотання про звільнення засудженого ОСОБА_9 від відбування покарання за хворобою останній не відбував покарання.

Немирівський районний суд всупереч вказаним положенням закону вийшов за межі своїх повноважень та вирішив клопотання ОСОБА_9 за місцем постановлення вироку, незважаючи на те, що дане питання має вирішуватись судом в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання.

Також суд першої інстанції не взяв до уваги відсутність подання начальником органу або установи виконання покарань про звільнення від відбування покарання внаслідок іншої тяжкої хвороби та висновку спеціальної лікарської комісії про наявність у ОСОБА_9 тяжкої хвороби, що перешкоджає подальшому відбуванню покарання.

Натомість, суд, як підставу для задоволення клопотання, вказав, що ОСОБА_9 протягом тривалого часу хворіє, у нього діагностовано хронічну ішемію мозку, зниження кровотоку у вертебро-базелярному басейні з повторними транзіторними ішемічними атаками з помірною вазо-вегетативною та вестибулярною дисфункцією III ст. кризовий перебіг варіабельно за рівнем АТ, ризик високий. При цьому суд послався на рішення лікарсько-консультативної комісії № 318 від 09.11.2022 КНП «Немирівська міська лікарня» Немирівської міської ради.

Зазначена в ухвалі суду як наявна у засудженого тяжка хвороба не підпадає під будь-яку визначену хворобу, яка наведена у додатку № 13 Переліку хвороб, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання відповідно до вимог Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України від 15.08.2014 № 1348/5/572.

Також в матеріалах справи відсутні докази неможливості засудженим ОСОБА_9 відбувати призначене покарання внаслідок наявної в нього хвороби та неможливість лікування в умовах відбування покарання.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких прокурор просить скасувати ухвалу суду знайшли своє повне підтвердження під час апеляційного розгляду справи і є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення, адже судом першої інстанції було порушено порядок звільнення особи від кримінальної відповідальності за хворобою та не враховано всі зазначені вимоги закону.

Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу Немирівського районного суду Вінницької області від 30.11.2022, якою задоволено клопотання засудженого ОСОБА_9 та звільнено від відбування покарання за вироком Немирівського районного суду від 11.10.2021 за ч. 1 ст. 122 КК України у зв`язку з хворобою, скасувати.

Відмовити в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_9 про звільнення від відбування покарання у зв`язку з хворобою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4