У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2022 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , розглянувши клопотання підозрюваного ОСОБА_2 по ч. 5 ст. 111-1 Кримінального кодексу України про відвід захисника,

ВСТАНОВИВ :

05.10.2022 до Солом`янського районного суду міста Києва надійшло клопотання підозрюваного ОСОБА_2 по ч. 5 ст. 111-1 КК України, датована 03.10.2022, в якому зазначено наступне:

«Прошу Вас розглянути моє клопотання з приводу порушення прав людини, так як сторона обвинувачення не має права надавати мені захист, так як це суперечить моїм інтересам згідно з вимогами КПК ст. 46.
Тому що Держава Україна звинувачує мене в Державній зраді, а захист виконує обов`язки держави, що в свою чергу позбавляє мене швидкого, повного та неупередженого розслідування судами України.
Прошу Вас відвести мого захисника та надати мені можливість скористатись (незалежним) захисником з Гельсенської спілки з прав людини.»

Протоколом автоматичного визначення слідчого судді від 28.10.2022 для розгляду вказаного клопотання визначено слідчого суддю ОСОБА_1 . Фактично відповідне клопотання передано слідчому суді по реєстру 31.10.2022.

Розглянувши відповідне клопотання слідчий суддя вважає за необхідне зазначити наступне.

Важливою складовою права на захист у кримінальному провадженні є забезпечення ефективності захисту. Недотримання цієї складової права на захист навіть за умови участі захисника у провадженні може призвести до істотних порушень вимог Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України).

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ відображеною, зокрема, у п. 262 рішення ЄСПЛ від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», «право кожного обвинуваченого у вчиненні злочину на ефективний захист, наданий захисником…, є однією з основних ознак справедливого судового розгляду». Також у п. 89 рішення ЄСПЛ від 13 лютого 2001 року у справі «Кромбах проти Франції» вказано, що «хоча право кожної особи, обвинувачуваної у вчиненні кримінального правопорушення, на ефективний захист адвокатом не є абсолютним, воно становить одну з головних підвалин справедливого судового розгляду».

Відповідно до положень ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його права та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Водночас п. «с» ч. 3 вказаної Конвенції передбачає право обвинуваченого захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безкоштовно, коли цього вимагають інтереси правосуддя.

Також, як зазначив ЄСПЛ, право кожного обвинуваченого використовувати правову допомогу захисника, обраного на власний розсуд, не є абсолютним і може бути обмежено за наявності відповідних підстав в інтересах правосуддя (рішення у справі «Мефтах та інші проти Франції» від 26 липня 2002 року (заяви № 32911/96, 35237/97, 34595/97).

Статтею 48 КПК України визначено, що захисник залучається слідчим, прокурором, слідчим суддею чи судом для здійснення захисту за призначенням у випадках та в порядку, визначених статтями 49 та 53 цього Кодексу.

Згідно із ч. 1 ст. 49 КПК України визначено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд зобов`язані забезпечити участь захисника у кримінальному провадженні у випадках, зокрема, якщо відповідно до вимог статті 52 цього Кодексу участь захисника є обов`язковою, а підозрюваний, обвинувачений не залучив захисника. Захисник може бути залучений слідчим, прокурором, слідчим суддею чи судом в інших випадках, передбачених законом, що регулює надання безоплатної правової допомоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 52 КПК України участь захисника є обов`язковою у кримінальному провадженні щодо особливо тяжких злочинів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» безоплатна вторинна правова допомога - вид державної гарантії, що полягає у створенні рівних можливостей для доступу осіб до правосуддя.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 14 цього Закону право на безоплатну вторинну правову допомогу згідно з цим Законом та іншими законами України мають зокрема особи, у кримінальних провадженнях, стосовно яких відповідно до положень Кримінального процесуального кодексу України захисник залучається слідчим, прокурором, слідчим суддею чи судом для здійснення захисту за призначенням або проведення окремої процесуальної дії.

Частиною 6 ст. 19 цього Закону визначено, що у разі отримання постанови слідчого, прокурора, ухвали слідчого судді, суду про залучення захисника для здійснення захисту за призначенням або проведення окремої процесуальної дії Центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги зобов`язаний негайно призначити захисника.

У Законі України «Про безоплатну правову допомогу» відповідно до Конституції України визначено зміст права на безоплатну правову допомогу, порядок реалізації цього права, підстави та порядок надання безоплатної правової допомоги, державні гарантії щодо надання безоплатної правової допомоги.

Водночас, наказом Міністерства юстиції України 25.02.2014 № 386/5 затверджено Стандарти якості надання безоплатної вторинної правової допомоги у кримінальному процесі, дотримання яких є обов`язковим для адвокатів при наданні ними безоплатної вторинної правової допомоги.

Так, у пунктах 3, 4, 14 Розділу 1 «Загальні стандарти надання безоплатної вторинної правової допомоги у кримінальному процесі» цих Стандартів визначено, що у разі наявності у кримінальному провадженні інших захисників захисник, призначений центром, негайно письмово інформує про це центр і продовжує здійснювати захист до прийняття центром рішення про припинення надання безоплатної вторинної правової допомоги.

У випадку, коли участь захисника є обов`язковою, а підозрюваний, обвинувачений відмовляються від захисника і не залучають іншого захисника, призначений центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги захисник продовжує виконувати свої професійні обов`язки.
Кримінальним процесуальним законом підозрюваного наділено правом заявляти відводи, зокрема, і захиснику, який повинен бути мотивованим (п. 13 ч. 3 ст. 42, ч. 2, 5 ст. 80 КПК України).

Згідно з ч.ч. 3-5 ст. 80 КПК України заява про відвід може бути заявлена як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження. Заява про відвід під час досудового розслідування подається одразу ж після встановлення підстав для такого відводу. Відвід повинен бути вмотивованим.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 81 КПК України у разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому ч. 3 ст. 35 цього Кодексу. Усі інші відводи під час досудового розслідування розглядає слідчий суддя.

Підстави відводу захисника визначені у ст. 78 КПК України і пов`язані із тим, що захисником, представником не має права бути особа, яка брала участь у цьому ж кримінальному провадженні як слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач.

Особа не має права брати участь у цьому ж кримінальному провадженні як захисник або представник також у випадках:

1) якщо вона у цьому провадженні надає або раніше надавала правову допомогу особі, інтереси якої суперечать інтересам особи, яка звернулася з проханням про надання правової допомоги;

2) зупинення або припинення права на зайняття адвокатською діяльністю (зупинення дії свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю або його анулювання) в порядку, передбаченому законом;

3) якщо вона є близьким родичем або членом сім`ї слідчого, прокурора, потерпілого або будь-кого із складу суду.

Із повідомленого підозрюваним ОСОБА_2 не вбачається наявність будь-якої із перелічених підстав, як власне і даних ідентифікуючих особу захисника (ПІБ), якому заявлено відвід, та номер кримінального провадження в якому його заявлено.

Разом з тим, слідчий суддя ще раз наголошує що право підозрюваного на вільний вибір захисника своїх прав, закріплене у ст. 59 Конституції України, не обмежується залученням захисника за призначенням. Адже це є реалізацією наданих державою гарантій задля забезпечення доступу підозрюваного до правосуддя та виконання завдань кримінального провадження.

Отже, підозрюваний не позбавлений права залучити захисника за договором.

З огляду на викладене, підстави для задоволення відповідного клопотання підозрюваного ОСОБА_2 відсутні.

Керуючись ст.ст. 77, 78, 81, ч. 2 ст. 376 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання підозрюваного ОСОБА_2 по ч. 5 ст. 111-1 Кримінального кодексу України про відвід захисника, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1