Провадження №1-кп/369/2100/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07.11.2022 року м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000322 від 19 квітня 2022 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Буча Бучанського району Київської області, українця, громадянина України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 Кримінального кодексу України (далі КК України),

встановив:

До Києво-Святошинського районного суду Київської області від прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ та Державної прикордонної служби Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 , надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000322 від 19 квітня 2022 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.
У підготовчому судовому засіданні прокурор вважав, що дане кримінальне провадження підсудне Києво-Святошинському районному суду Київської області та просив призначити кримінальне провадження до судового розгляду за участю сторін кримінального провадження.

При цьому, захисник ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 не вбачав за можливе призначити судовий розгляд у кримінальному провадженні, оскільки вважав кримінальне провадження щодо ОСОБА_4 таким, що не підсудне Києво-Святошинському районному суду Київської області.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав свого захисника у повному обсязі.

Крім того, у підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про застосування обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів. В обґрунтування необхідності застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою прокурор зазначив, що обвинувачений ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке є особливо тяжким, вважає, що існують ризики того, що останній може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, ухилятись від слідства й суду та виїхати до Російської Федерації, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжувати кримінальне правопорушення у якому підозрюється, обвинувачується.
При обговоренні клопотання прокурора, обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 , заперечували, вважали ризики необгрнтованими належним чином та прокруорм в судовому засіданні недоведеними, просили суд застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою місця проживання матері ОСОБА_4 або визначити альтернативний запобіжний захід заставу в розмірі, визначеному судом.
Дослідивши обвинувальний акт, наявні матеріали, вислухавши думку учасників судового провадження, суд дійшов висновку про необхідність направлення кримінального провадження № 0000322 від 19 квітня 2022 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України до іншого суду в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції, виходячи з такого.
Відповідно до положень ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожен, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно з приписами ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Згідно з вимогами ст. 32 КПК України, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, - суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення.
У відповідності до положень п. 1 ч. 1 ст. 34 КПК України, кримінальне провадження передається на розгляд іншого суду, якщо до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил підсудності.
Згідно з п. 6 ч. 2 ст. 412 КПК України питання про підсудність кримінального провадження підлягає першочерговому вирішенню, оскільки судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо порушено правила підсудності.
Відповідно до ч. 2 ст. 34 КПК України питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції вирішується колегією суддів відповідного суду апеляційної інстанції за поданням місцевого суду або за клопотанням сторін чи потерпілого не пізніше п`яти днів з дня внесення такого подання чи клопотання, про що постановляється вмотивована ухвала.
Як вбачається зі змісту обвинувального акту, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, яке було вчинено та виявлено на території м. Буча Київської області, тому з огляду на положення ст. 32 КПК України кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення.
Вказаний населений пункт до набрання чинності Постановою Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» від 17 липня 2020 року № 807-IX, входив до складу Київської області та перебуває в межах територіальної юрисдикції Ірпінського міського суду Київської області.
При цьому, згідно з ч. 3-1 Розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» до набрання чинності законом України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження у межах територіальної юрисдикції, визначеної до набрання чинності Постановою Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» від 17 липня 2020 року № 807-IX, але не пізніше 01 січня 2023 року.
Тобто, місце вчинення кримінального правопорушення у кримінальному провадженні № 0000322 від 19 квітня 2022 року за обвинуваченням ОСОБА_4 знаходиться поза межами територіальної юрисдикції Києво-Святошинського районного суду Київської області.
При цьому, в судовому засіданні прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ та Державної прикордонної служби Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 , не наведено об`єктивних причин неможливості здійснювати розгляд кримінального провадження відповідним судом у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення, а саме Ірпінським міським судом Київської області.
Більше того, прокурором в судовому засіданні належним чином не доведено, що кримінальне провадження підсудне саме Києво-Святошинському районному суду Київської області.
У той же час, у відповідності до ч. 9 ст. 615 КПК України під час дії воєнного стану обвинувальні акти скеровуються та розглядаються судами, у межах територіальної юрисдикції яких вчинено кримінальне правопорушення, а в разі неможливості з об`єктивних причин здійснювати відповідним судом правосуддя судом, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, що закінчив досудове розслідування, або іншим судом, визначеним у порядку, передбаченому законодавством. В аспекті застосування приписів ч. 9 ст. 615 КПК України щодо встановлення місця закінчення досудового розслідування суд виходить із положень Глави 24 КПК України, які визначають поняття і форми закінчення досудового розслідування, а також ухвали Верховного Суду від 14.07.2022 у справі № 761/11819/22, провадження № 51-2008впс22.
Таким чином, як вбачається зі змісту наведених норм, зокрема ч. 2 ст. 283 КПК України певну форму закінчення досудового розслідування законодавець пов`язує з дією, яку зобов`язаний вчинити саме прокурор, а тому місцем закінчення досудового розслідування слід вважати місце вчинення прокурором відповідної дії, в даному випадку складення й затвердження обвинувального акту. З наявних у суду матеріалів вбачається, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні за № 0000322 від 19 квітня 2022 року внесено до ЄРДР за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України був складений 27 жовтня 2022 року старшим слідчим в ОВС слідчого управління ГУ СБУ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_6 , у приміщенні слідчого управління ГУ СБУ України у м. Києві та Київській області, за адресою: пров. Аскольдів, 3 А, м. Київ, що знаходиться у Печерському районі м. Києва та затверджений 27 жовтня 2022 року прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ та Державної прикордонної служби Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 , у приміщенні Київської обласної прокуратури за адресою: м. Київ, бул. Лесі Українки, 27/2, що знаходиться у Печерському районі м. Києва.
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що на даний час вказане кримінальне провадження не підсудне Києво-Святошинському районному суду Київської області.
Враховуючи наведене, з метою забезпечення оперативності розгляду кримінального провадження та дотримання розумних строків розгляду, суд вважає за необхідне направити кримінальне провадження № 0000322 від 19 квітня 2022 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , до Київського апеляційного суду для вирішення питання про направлення кримінального провадження № 0000322 до відповідного місцевого суду для розгляду по суті в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції, а саме Ірпінського міського суду Київської області, з урахуванням вимог ч. 3-1 Розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та ст. 615 КПК України.
Вирішуючи клопотання прокурора про застосування обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, суд враховує наступне.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.
Обставини, що враховуються при застосуванні запобіжного заходу передбачені ст. 178 КПК України, відповідно до якої, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію; майновий стан; наявність судимостей; розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, яке є особливо тяжким, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі, на строк до 15 років. У зв`язку з чим, обвинувачений ОСОБА_4 може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України з метою уникнення відповідальності, зокрема, переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні. Крім того, обвинувачений не одружений, не працює, тобто у нього відсутні стійкі соціальні зв`язки. Тому, зважаючи на тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому ОСОБА_4 у випадку визнання його винуватим в інкримінованому кримінальному правопорушенні, суд дійшов висновку, що застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 іншого, більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, зокрема, домашній арешт, може не забезпечити його належної процесуальної поведінки, тобто є необхідним у цій конкретній справі.
У зв`язку з чим, клопотання обвинуваченого та його захисника про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який, а саме домашній арешт чи визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, є необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає.
Суд також бере до уваги той факт, що обвинувачений ОСОБА_4 відповідно до ч. 2 ст. 183 КПК України не є особою, до якої не може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Суд зауважує, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 7 ст. 111-1 КК України, яке ставлять у вину обвинуваченому ОСОБА_4 , а саме добровільна участь громадянина України в збройних формуваннях держави-агресора, у вчиненні якого він обвинувачується, є особливо тяжким та становить підвищену небезпеку для суспільства, а тому суд вважає, що в даному конкретному випадку суспільний інтерес має більшу вагу над повагою до свободи особи, звідси і з цих підстав, застосування відносно останнього запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, є виправданим.
За таких обставин, суд вважає за необхідне застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України на строк 60 днів, у зв`язку з чим клопотання прокурора є обґрунтованим та підлягає задоволенню.
Крім цього, суд враховує підстави та обставини, передбачені ст. 177 та 178 КПК України та не визначає розмір застави на підставі ч. 4 ст. 183 КПК України.
Керуючись ст. 32, 34, 176 178, 183, 184, 193, 194, 196, 197, 205, 376, 392, 615 КПК України, ч. 3-1 Розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів»,

ухвалив:

Клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, залишити без задоволення.

Клопотання прокурора про застосування обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без альтернативи внесення застави задовольнити.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Буча Бучанського району Київської області, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України строком на 60 днів , починаючи з 07 листопада 2022 року до 05 січня 2023 року, включно, на підставі ч. 4 ст. 183 КПК України, без альтернативи внесення застави.

Направити кримінальне провадження № 0000322 від 19 квітня 2022 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України до Київського апеляційного суду для вирішення питання про направлення кримінального провадження № 0000322 від 19 квітня 2022 року до відповідного місцевого суду для розгляду по суті.

Ухвала підлягає негайному виконанню в частині застосування запобіжного заходу та може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення, в решті ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1