ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №643/3093/22 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/818/270/21 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.125 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

-головуючого ОСОБА_2 ,

-суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

-при секретарі ОСОБА_5 ,

-за участю прокурора ОСОБА_6 ,

-обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Харкові кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні, обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Московського районного суду м.Харкова від 14 грудня 2022 року, -

УСТАНОВИЛА:

Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України не маючого судимості,

засуджено за ч.1 ст.125 КК України на 1 рік обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік і покладенням на нього ряду обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Кримінальне провадження було розглянуто судом у спрощеному порядку.

Як установив суд, ОСОБА_7 02.11.2022 близько 17:00, знаходився в автомобілі «Хюндай Елантра» чорного кольору д.н.з. НОМЕР_1 , який рухався у дворі будинку №3 по вул. Гарібальді в м. Харкові під керуванням раніше незнайомого йому ОСОБА_8 , який надавав йому послуги таксі. В цей час у ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків виник словесний конфлікт, в ході якого ОСОБА_7 , знаходячись на передньому пасажирському сидінні, праворуч від водія ОСОБА_8 , маючи умисел, спрямований на спричинення останньому тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи її суспільно небезпечні наслідки та свідомо бажаючи її настання, умисно наніс потерпілому ОСОБА_8 два удари кулаком правої руки в обличчя, перший з яких прийшовся у праву скроню, а другий у ліве око.

Після цього протиправні дії ОСОБА_7 були припинені його матір`ю - ОСОБА_9 , яка знаходилась поруч на задньому сидінні згаданого автомобіля, оскільки вона втрутилася в конфлікт та припинила його.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ставить питання про скасування вироку, у зв`язку неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. що виявилося у застосуванні закону, який не підлягає застосуванню. Указав, що суд першої інстанції визнав ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначив покарання у виді обмеження волі, тобто такий вид покарання, що не передбачений санкцією ч.1 ст.125 КК України. Просить ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.125 КК України у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 850 грн.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 посилається на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону. Указав, що він не мав умислу наносити потерпілому тілесні ушкодженні, він захищався від нього, оскільки останній погрожував йому пістолетом. Наголосив, що захисник не роз`яснив йому наслідки розгляду справи у спрощеному порядку та не проконтролював долучення до справи важливих документів, у тому числі його із матір`ю пояснень як свідків. Зазначив, що він є інвалідом ІІ групи, має матір з інвалідністю ІІ групи та бабусю похилого віку. Зауважив, що позбавлення його права виїзду за межі м.Харкова, яке є прикордонним містом та піддається постійним обстрілам, позбавляє його можливості вивезти родину у безпечне місце. Просить вирок суду змінити та призначити йому покарання у виді штрафу.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу та частково апеляційну скаргу обвинуваченого, обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав свою апеляційну скаргу та скаргу прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню частково.

Зі змісту ст.370 КПК України, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості судового рішення, вбачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджено доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведено належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно вимог, передбачених ч.1 ст.394 КПК України, вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Відповідно до ч.2 ст.381 КПК України, суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

З матеріалів кримінального провадження убачається, що суд першої інстанції, у відповідності до ст.ст.381, 382 КПК України, розглянув обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку відносно обвинуваченого ОСОБА_7 без проведення судового розгляду в судовому засіданні та за відсутності учасників судового провадження, оскільки обвинувачений ОСОБА_7 в присутності свого захисника ОСОБА_10 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, не оспорював встановлені досудовим розслідуванням обставини і був згодний з розглядом обвинувального акту за його відсутності, про що письмово, власноручно засвідчив у відповідній заяві (а.с. 92).

Порушень кримінального процесуального закону при розгляді обвинувального акта щодо вчинення ОСОБА_7 кримінального проступку у спрощеному порядку, колегія суддів не вбачає, а тому встановлені органом досудового розслідування обставини, як і правову кваліфікацію дій обвинуваченого, відповідно до вимог ч.1 ст.394 КПК України, суд апеляційної інстанції не перевіряє.

У зв`язку з цим доводи апеляційної скарги обвинуваченого про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження - безпідставні.

Санкцією ч.1 ст.125 КК України передбачено покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк до двохсот годин, або виправні роботи на строк до одного року.

Відповідно до ч.1 ст.65 КК України, покарання винній особі має бути призначено у межах санкції закону, за яким її визнано винною, відповідно до положень Загальної частини Кримінального кодексу, із урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Як слідує зі змісту вироку, суд, призначив ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.125 КК України у виді обмеження волі, тобто покарання, що не передбачено санкцією статті закону, за яким останнього визнано винним, що згідно п.1 ч.1 ст.413 КПК України, є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність і відповідно до п.4 ч.1 ст.409 КПК України - підставою для скасування або зміни вироку суду.

Згідно положень ч.3 ст.56 КК України громадські роботи не призначаються особам, визнаним особами з інвалідністю першої або другої групи, вагітним жінкам, особам, які досягли пенсійного віку, а також військовослужбовцям строкової служби.

Згідно положень ч.2 ст.57 КК України виправні роботи не застосовуються до вагітних жінок та жінок, які перебувають у відпустці по догляду за дитиною, до непрацездатних, до осіб, що не досягли шістнадцяти років, та тих, що досягли пенсійного віку, а також до військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, працівників правоохоронних органів, нотаріусів, приватних виконавців, суддів, прокурорів, адвокатів, державних службовців, посадових осіб органів місцевого самоврядування.

Як слідує із долучених до апеляційної скарги обвинуваченого матеріалів, ОСОБА_7 є інвалідом ІІ групи, а тому останньому не може бути призначено покарання у виді громадських робіт.

Крім того, як відображено у вироку суду, обвинувачений ОСОБА_7 офіційно не працевлаштований, а виправні роботи призначаються тільки працюючим і відбуваються за місцем роботи засуджених.

З урахуванням вказаного, вирок суду в частині призначеного ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.125 КК України, підлягає зміні на підставі п.4 ч.1 ст.409, п.4 ч.1 ст.408 КПК України з призначенням нового покарання у виді штрафу за цей кримінальний проступок, враховуючи вищевказані дані про особу обвинуваченого.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні, обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Московського районного суду м.Харкова від 14 грудня 2022 року щодо ОСОБА_7 змінити, скасувавши його в частині призначеного покарання.

Призначити ОСОБА_7 за ч.1 ст.125 КК України покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн.

У решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: