ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 грудня 2022 року

м. Київ

справа № 274/6244/21

провадження № 51-2439км22

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального

суду у складі:

головуючого ОСОБА_2.,

суддів ОСОБА_3, ОСОБА_4,

за участю:

секретаря судового

засідання ОСОБА_5.,

прокурора ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора на ухвалу Житомирського апеляційного суду від 12 травня 2022 року у кримінальному провадженні за обвинуваченням

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 ), такого, що судимості не має,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК.

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 28 січня 2022 року ОСОБА_1 на підставі ч. 4 ст. 309 КК звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 309 КК, а кримінальне провадження закрито.

Згідно з ухвалою суду ОСОБА_1 обвинувачувався у незаконному придбанні та зберіганні наркотичного засобу - канабісу (16, 967 г) без мети збуту.

Апеляційний суд залишив без задоволення апеляційну скаргу заступника керівника Житомирської обласної прокуратури, задовольнив апеляційну скаргу прокурора Бердичівської окружної прокуратури, змінив рішення місцевого суду стягнувши з ОСОБА_1 в дохід держави процесуальні витрати, пов`язані з залученням експерта. В решті ухвалу суду залишив без зміни.

Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у цьому суді. Зазначає, що поза увагою апеляційного суду залишились доводи прокурора про безпідставне звільнення ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК, з огляду на те, що останньому діагноз «наркоманія», який є обов`язковим для застосування вимог вказаної норми закону, не встановлювався, та згідно акту медичної комісії на лікування він не направлявся, оскільки такого лікування не потребував. Відтак, рішення апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 419 КПК та підлягає скасуванню.

Позиції учасників судового провадження

Прокурор підтримав касаційну скаргу та просив її задовольнити.

Мотиви Суду

Згідно із ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права.

Зі змісту ст. 370 КПК, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості й вмотивованості судового рішення, убачається, що: законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведено належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ст. 404 КПК, апеляційна процедура передбачає оцінку оскаржуваного судового рішення щодо його відповідності нормам кримінального та процесуального законів, фактичним обставинам кримінального провадження, а також дослідженим у судовому засіданні доказам.

За вимогами ст. 419 КПК в ухвалі апеляційного суду має бути зазначено, зокрема, суть апеляційної скарги та докладні мотиви прийнятого рішення, а при залишенні апеляційної скарги без задоволення - підстави, на яких її визнано необґрунтованою.

Зважаючи на законодавчі приписи, а також положення ст. 419 КПК, суд апеляційної інстанції зобов`язаний проаналізувати й зіставити з наявними у кримінальному провадженні та додатково поданими матеріалами всі доводи, наведені в апеляційній скарзі, і дати на кожен із них вичерпну відповідь, пославшись на відповідну норму права. При залишенні заявлених вимог без задоволення в ухвалі має бути зазначено підстави, на яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.

Недотримання вказаних положень є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке тягне за собою скасування судового рішення.

На думку колегії суддів, апеляційний суд зазначених вимог закону в повному обсязі не дотримався.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції звільнив ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 309 КК на підставі ч. 4 цієї статті. В обґрунтування свого рішення суд зазначив, що відповідно до наданої довідки КНП «Обласний медичний спеціалізований центр» Житомирської обласної ради від 2 листопада 2021 року № 3669 ОСОБА_1 з 25 жовтня по 2 листопада 2021 року проходив у цій установі повний курс добровільного стаціонарного лікування з діагнозом: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання канабіоїдів, вживання зі шкідливими наслідками.

При цьому, в підготовчому судовому засіданні ОСОБА_1 надав вищевказану довідку та заявив клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності, оскільки він добровільно звернувся до лікувального закладу та пройшов курс лікування від наркотичної залежності. Також, пояснив, що винуватість визнає повністю, фактичні обставини обвинувачення відповідають дійсності, розуміє наслідки звільнення від кримінальної відповідальності та закриття провадження.

Апеляційний суд погодився із висновком місцевого суду про звільнення ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності та зазначив, що останній добровільно звернувся до лікувального закладу і пройшов курс лікування від наркоманії. При цьому, суд вказав, що встановлений ОСОБА_1 діагноз не викликає сумнівів в тому, що захворювання, від якого лікувався останній, пов`язане із наркоманією.

Проте колегія суддів не може погодитися з такими висновками апеляційного суду виходячи з нижченаведеного.

Так, положеннями ч. 4 ст. 309 КК визначено, що особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії, звільняється від кримінальної відповідальності за дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Таким чином, приписи вказаної правової норми дають можливість судам застосовувати її за наявності таких умов: 1) добровільне звернення до лікувального закладу особи, яка хворіє на наркоманію; 2) особою розпочато лікування від наркоманії. При цьому вказана норма права є імперативною та не дозволяє судам встановлювати додаткові, не визначені нею обставини для її застосування.

Встановлення цих обставин є достатньою підставою для ухвалення рішення про звільнення особи від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 309 КК.

При цьому, для правильного застосування судом цієї норми права необхідно керуватися положеннями ЗУ «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» від 15 лютого 1995 року № 62/95-ВР, які містять дефініції таких понять: добровільне лікування - лікування від наркоманії, яке здійснюється за згодою хворого або його законного представника; наркоманія - психічний розлад, зумовлений залежністю від наркотичного засобу або психотропної речовини внаслідок зловживання цим засобом або цією речовиною.

На думку колегії суддів, звільняючи ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності на підставі положень ч. 4 ст. 309 КК, місцевий суд належним чином не перевірив наявність відповідних умов.

Суд не звернв уваги на те, що в довідці, наданій КНП «Обласний медичний спеціалізований центр» Житомирської обласної ради від 2 листопада 2021 року № 3669 зазначено, що ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у вказаній установі з діагнозом «Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання канабіоїдів, вживання зі шкідливими наслідками», тобто не вказано про те, чи встановлено у нього психічний розлад, зумовлений залежністю від наркотичного засобу або психотропної речовини внаслідок зловживання цим засобом або цією речовиною, який уособлює зміст поняття «наркоманія», і наявність якого є обов`язковою умовою для звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі положень ч. 4 ст. 309 КК.

Отже судом не було з`ясовано, чи дійсно ОСОБА_1 хворів на наркоманію, що встановлюється за результатами проходження медичного обстеження відповідно до вказаного Закону й Інструкції «Про порядок виявлення та постановки на облік осіб, які незаконно вживають наркотичні засоби або психотропні речовини», затвердженої спільним наказом Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства внутрішніх справ України, Генеральної прокуратури України, Міністерства юстиції України від 10 жовтня 1997 року № 306/680/21/66/5 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 5 листопада 1997 року за № 534/2338.

Вказане узгоджується із висновками щодо застосування норми права, передбаченої ч. 4 ст. 309 КК, які викладені в постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 29 листопада 2021 року у справі № 357/11205/19.

Про допущені порушення місцевим судом прокурор (заступник керівника Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_7.) вказував в апеляційній скарзі, проте вони залишились поза увагою суду.

До того ж, висновок апеляційного суду про те, що встановлений ОСОБА_1 діагноз не викликає сумнівів у тому, що захворювання, від якого лікувався останній, було пов`язане з наркоманією, є непереконливим, оскільки не було встановлено, що психічні та поведінкові розлади ОСОБА_1 зумовлені його залежністю від вживання наркотиків та/чи інших психоактивних речовин.

За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляційний розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_1 здійснено без належної перевірки наведених у апеляційній скарзі прокурора доводів та надання обґрунтованих відповідей на них.

Наведені обставини дають підстави для частково задоволення касаційної скарги прокурора та скасування ухвали апеляційного суду щодо ОСОБА_1 із призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції у зв`язку з невідповідністю її змісту вимогам ст. 419 КПК.

Під час нового розгляду суду апеляційної інстанції необхідно врахувати наведене, ретельно перевірити доводи апеляційної скарги прокурора, дати їм належну оцінку та, з урахуванням усіх встановлених обставин, прийняти законне й обґрунтоване рішення.

Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Суд

ухвалив:

Касаційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Ухвалу Житомирського апеляційного суду від 12 травня 2022 року щодо ОСОБА_1 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4