Справа № 674/778/20
Провадження № 1-кп/676/36/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2023 року Кам`янець-Подільський міськрайонний суд

Хмельницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю сторін кримінального провадження та інших учасників

судового провадження:

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

потерпілого цивільного позивача ОСОБА_7 ,

представника потерпілого цивільного позивача ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

обвинуваченого цивільного відповідача ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янці-Подільському кримінальне провадження, відомості про яке внесені 02 липня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000002, по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ст.128 КК України,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Маків Дунаєвецького району Хмельницької області, українця, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, проживаючого у АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

В С Т А Н О В И В:

Згідно із обвинувальним актом ОСОБА_10 обвинувачується за ст.128 КК України, у вчиненні кримінального правопорушення за наступних обставин.

Зокрема, 01 липня 2020 року близько 20 години 30 хвилин у АДРЕСА_2 , ОСОБА_10 , перебуваючи на сходинковому майданчику при вході в магазин «Продовари» споживчого товариства «Наталія-Шатава-2007», під час суперечки, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, не передбачивши, що спричинення поштовху може спричинити небезпечні для життя та здоров`я наслідки, а саме тривалий розлад здоров`я більше 21 дня. хоча повинен був і міг їх передбачити, штовхнув правою рукою в область тулуба ОСОБА_7 , внаслідок чого останній втратив рівновагу та упав правою рукою на бетонне покриття сходинкового маршу, отримавши при цьому тілесні ушкодження у вигляді вивиху головки правої плечової кістки, відриву великого бугорка правої плечової кістки, які згідно із висновком судово-медичної експертизи №246 від 07.07.2020 року відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що привели до тривалого розладу здоров`я більше 21 дня (Згідно із пунктом 2.2.2 «Правил визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» із наказу №6 МОЗ України від 17.01.1995 року «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби»).

Зазначені діяння стороною обвинувачення кваліфіковані за ст.128 КК України як спричинення необережного середньої тяжкості тілесного ушкодження.

Допитавши обвинуваченого, потерпілого, свідків, дослідивши та проаналізувавши надані сторонами кримінального провадження докази відповідно до вимог ст. 94 КПК України в їх сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, суд дійшов висновку, що стороною обвинувачення не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим ОСОБА_10 у зв`язку з чим на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України останнього слід виправдати.

Так, допитаний в ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_10 винуватість у вчиненні інкримінованого діяння заперечив та пояснив, що 01 липня 2020 року він близько 21 години дійсно прийшов до магазину «Продовари» по вулиці Воздвиженській у с. Маків Дунаєвецького (на даний час Кам`янець-Подільського) району. Усередині магазину він побачив ОСОБА_11 , із яким випив горілки та вийшов на вулицю поговорити. Також у магазині був невідомий на той час чоловік, як пізніше з`ясувалося ОСОБА_7 . Останній перебував у стані сп`яніння. На вулиці він ( ОСОБА_10 ) стояв зліва від входу на верхній площадці біля труби та розмовляв із Шелестом, який стояв навпроти нього. Під час розмови вони сперечалися та періодично до них підходив ОСОБА_7 , який стояв позаду нього та викрикував різні репліки та пропозиції до ОСОБА_12 допомогти розібратися із ним. Декілька разів він просив ОСОБА_7 відійти, так як побоювався нападу із заду. В черговий раз коли ОСОБА_13 підійшов до нього та сказав, що його ( ОСОБА_14 ) потрібно провчити, він розвернувся, змахнувши правою рукою, торкнувся легенько його в область грудей чи плечей, коли той стояв спиною до дверей та попросив його припинити. Після цього він повернувся до ОСОБА_12 та почув, що ОСОБА_13 побіг вниз сходами. Як падав ОСОБА_13 він не бачив, проте побачив, що той стояв зігнутим на тротуарі. Після цього він продовжив розмову із ОСОБА_12 і почув звук дверей та двигуна автомобіля ОСОБА_7 , який поїхав з місця події. Будь-яких претензій до нього ОСОБА_13 на місці події не висловлював. Вважав, що ОСОБА_13 впав із власної необережності через перебування у стані сильного алкогольного сп`яніння. Цивільний позов не визнав, оскільки не винуватий у тому, що ОСОБА_13 отримав тілесні ушкодження.

В обґрунтування винуватості ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України, сторона обвинувачення посилалась на показання потерпілого та свідків, письмові докази, висновки експертиз які були безпосередньо досліджені під час судового розгляду.

Зокрема, сторона обвинувачення обґрунтовувала свої доводи про винуватість обвинуваченого ОСОБА_10 наступними доказами:

Даними показань потерпілого ОСОБА_7 , який в судовому засіданні стверджував, що тілесні ушкодження отримав внаслідок протиправних дій ОСОБА_10 та дав показання про обставини отримання тілесних ушкоджень. Зокрема, потерпілий зазначив, що у день події він дійсно на автомобілі приїхав до магазину «Продовари» по вулиці Воздвиженській у с. Маків Дунаєвецького району, де придбав цигарки. Алкоголь в магазині він не вживав. У магазині він побачив ОСОБА_14 із невідомим чоловіком (як з`ясував згодом - ОСОБА_15 ), які вживали спиртне та згодом вийшли на вулицю. Він також вийшов на вулицю та перебував на верхній площадці. ОСОБА_14 із ОСОБА_12 стояли збоку він нього із правої сторони та сперечалися між собою, а він у свою чергу вирішив підкурити цигарку. Із останніми він не говорив, так як їх не знав. Він ( ОСОБА_7 ) стояв боком до ОСОБА_14 , а спиною до дверей магазину. І тоді ж відчув удар в обличчя, від чого він впав зі сходів та скотився на тротуар. Після цього він відчув біль у плечі. Тоді ж до нього підбігли ОСОБА_14 та ОСОБА_12 , які нанесли йому декілька ударів ногами по тілу. Після цього він почав шукати ланцюжок, і продавчиня ОСОБА_16 допомогла йому його знайти. Сівши у автомобіль, він поїхав з місця події. Вдома дружина запитала за обставини конфлікту та після його розповіді дружина поїхала до ОСОБА_14 . Згодом дружина розповіла, що ОСОБА_14 розповів їй, що вдарив його ( ОСОБА_7 ), оскільки подумав, що він хотів вдарити його. Будь-яких конфліктів із ОСОБА_14 він не мав. Через отримані тілесні ушкодження він лікувався амбулаторно, частково втратив працездатність. Просив задовольнити цивільний позов у повному обсязі.

Даними показань свідка ОСОБА_17 , яка в судовому засіданні пояснила, що працювала продавчинею у магазині «Продовари» по вулиці Воздвиженській у с. Маків Дунаєвецького району. У день події у липні 2020 року у вечірній час до магазину зайшов ОСОБА_7 , який вжив 100 грам горілки. Після цього до магазину прийшов ОСОБА_18 , який також живав спиртне та розмовляв із ОСОБА_13 . Загалом ОСОБА_13 , який вже прийшов у магазин у стані сп`яніння, випив близько 300 грам горілки. Згодом до магазину прийшов ОСОБА_14 , який почав розмовляти із ОСОБА_12 . Тоді ж між ними почався спір, і вони вийшли на вулицю. За ними вийшов ОСОБА_13 , а згодом і вона. Вона стала поруч із дверима справа на верхній площадці. Усі інші стояли відносно неї зліва теж на верхній площадці. З самого краю стояв ОСОБА_12 правим боком до магазину, навпроти нього стояв ОСОБА_14 , а за спиною останнього боком стояв ОСОБА_13 , який відносно магазину стояв спиною, а обличчям до сходів. При цьому, ОСОБА_13 ходив позаду спини ОСОБА_14 , втручався у розмову ОСОБА_14 та ОСОБА_12 , викрикував якісь слова, на що ОСОБА_14 декілька разів просив його припинити, та одного разу розвернувся через праве плече, відмахнувшись правою рукою від ОСОБА_7 . Чи відбувся контакт із тілом ОСОБА_7 вона не бачила, так як їй заступав силует ОСОБА_7 . Проте вона побачила, що ОСОБА_13 стоячи на площадці, почав хитатися назад та вперед і після цього почав йти вниз та далі збігати зі сходів. Добігши до нижньої площадки, ОСОБА_13 , який був одітий і резинові шльопанці, перечепився шльопанцями та впав із нижньої площадки на тротуар. Після цього він піднявся, почав шукати ланцюжок із руки. Вона допомогла йому знайти ланцюжок, після чого ОСОБА_13 поїхав додому на автомобілі. Вона не бачила, щоб хто-небудь наносив удари ОСОБА_13 .

Даними показань свідка ОСОБА_18 , який в суді дав показання про те, що він дійсно вживав спиртне із Бернашевським у магазині «Продовари» по вулиці Воздвиженській у с. Маків Дунаєвецького району. Тоді ж до магазину підійшов ОСОБА_14 , із яким під час розмови він почав сперечатися та сваритися. Після цього вони вийшли на вулицю, де стояли біля магазину та розмовляли. У розмову втручався ОСОБА_13 , який ходив за спиною ОСОБА_14 . Згодом останній повернувся до ОСОБА_7 і вони почали сваритися, а він ( ОСОБА_12 ) під час цього розвернувся у іншу сторону. Коли повернувся, то сварка вже припинилася, а ОСОБА_13 піднімався із тротуару. Яким чином ОСОБА_13 впав, він не бачив. Під час слідчого експерименту він слідчому повідомляв, що був контужений під час операції об`єднаних сил, усього не пам`ятає. Щось він показував під час слідчого експерименту, але що саме не пам`ятає.

Даними показань свідка ОСОБА_19 щодо обставин проведення слідчого експерименту із свідком ОСОБА_18 , який підтвердив, що останній давав показання добровільно та продемонстрував, яким чином ОСОБА_14 штовхнув потерпілого.

Даними показань свідка ОСОБА_20 , яка а судовому засіданні показала, що коли у день події її зять ОСОБА_7 приїхав із магазину, вона із донькою побачили на ньому тілесні ушкодження. Зі слів зятя їй стало відомо, що його побив ОСОБА_21 .

Даними протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 02 липня 2020 року, відповідно до якого ОСОБА_13 того ж дня о 12 год. 40 вх. звернувся до поліції із усною заявою про спричинення йому 01 липня 2020 року о 22 год. 30 хв. в с. Маків Дунаєвецького району по ОСОБА_22 та його товаришем (невідомим) тілесних ушкоджень (т.2, а.м.к.п.9). Відомості із якого були внесені до ЄРДР 02 липня 2020 року за №0000002 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України (т.2, а.м.к.п.1-2).

Даними висновку експерта №246 судово-медичної експертизи, яка була проведена з 03 по 07 липня 2020 року (т.2,а.м.к.п.12-13), відповідно до якої у ОСОБА_7 були виявлені тілесні ушкодження у вигляді вивиху головки правої плечової кістки, відриву великого бугорка правої плечової кістки, які могли утворитися внаслідок падіння на тупий твердий предмет з упором на відведену передню кінцівку, в термін, вказаний потерпілим, відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, які привели до тривалого розладу здоров`я більш 21 дня (згідно із п.2.2.2 Правил визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України №6 від 17 січня 1995 року). Крім того, у ОСОБА_7 були виявлені тілесні ушкодження у вигляді восьми садин у області спинки носу справа, крила носу справа, в підочній області справа, в області верхньої губи справа, на передніх поверхнях колінних суглобів, які могли утворитися від дії тупих твердих предметів, так і при ударах об такі по механізму «удар-тертя», в термін, вказаний потерпілим, і за ступенем тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень (згідно із п.2.3.5 Правил визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України №6 від 17 січня 1995 року).

Даними протоколів проведення слідчих експериментів від 10 липня 2020 року, відповідно до яких потерпілий ОСОБА_7 та свідок ОСОБА_18 на місці події продемонстрували, яким чином ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження (т.2, а.м.к.п.35-40, 50-55).

Даними протоколу огляду місця події від 10 липня 2020 року, яким встановлено, що місцем отримання ОСОБА_7 тілесних ушкоджень є сходи до магазину «Продовари» по вулиці Воздвиженській у с. Маків Дунаєвецького (на даний час Кам`янець-Подільського) району (т.2, а.м.к.п.41-45).

Даними висновку експерта №253 судово-медичної експертизи, яка була проведена з 13 по 14 липня 2020 року (т.2,а.м.к.п.59-60), відповідно до якої виявлені у ОСОБА_7 тілесні ушкодження могли утворитися за обставин, на які вказали потерпілий ОСОБА_13 та свідок ОСОБА_18 .

Даними висновку експертів №37 комісійної судово-медичної експертизи, яка була проведена у період з 01 по 30 червня 2022 року (т.1, а.м.к.п.202-205), якою було підтверджено факт отримання потерпілим ОСОБА_7 середньої тяжкості та легких тілесних ушкоджень, а також встановлено, що внаслідок отриманих тілесних ушкоджень потерпілий зазнав 15 % постійної втрати загальної працездатності.

Допитавши обвинуваченого, потерпілого, свідків, дослідивши надані стороною обвинувачення та стороною захисту докази, керуючись ст.129 Конституції України, ст.ст.17, 22, 23 КПК України щодо презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини поза розумним сумнівом, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, забезпечуючи відповідно до вимог ст.321 КПК України здійснення учасниками кримінального провадження їхніх процесуальних прав і виконання ними обов`язків, спрямувавши судовий розгляд на забезпечення з`ясування всіх обставин кримінального провадження, надавши сторонам кримінального провадження можливість подання ними суду доказів, самостійного обстоювання стороною обвинувачення та стороною захисту їхніх правових позицій, провівши судовий розгляд у відповідності до вимог ст.337 КПК України лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, суд приходить до висновку про необхідність виправдування обвинуваченого ОСОБА_10 за висунутим йому обвинуваченням, виходячи з наступних підстав.

Так, сторона обвинувачення як на доказ винуватості обвинуваченого ОСОБА_10 посилається на показання потерпілого ОСОБА_7 щодо обставин заподіяння йому тілесних ушкоджень.

Поряд з цим, зазначені показання щодо обставин отримання тілесних ушкоджень судом оцінюються критично, оскільки вони спростовуються іншими доказами у справі.

Насамперед судом визнаються неправдивими показання потерпілого про обставини перебування у магазині та на площадці перед входом у магазин, а саме, потерпілий у судовому засіданні вказував, що в день події він прийшов до магазину «Продовари» з метою придбання цигарок та вказав, що не вживав спиртне, а після купівлі цигарок вийшов на вулицю, де перебував на верхній площадці поруч із ОСОБА_14 із ОСОБА_12 , із якими не спілкувався, так як їх не знав.

Проте, вказані показання спростовуються показаннями як обвинуваченого ОСОБА_10 , так і показаннями свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , які в судовому засіданні підтвердили ту обставину, що ОСОБА_7 вживав спільно із Шелестом горілку, а також, що під час розмови ОСОБА_12 із ОСОБА_14 потерпілий неодноразово втручався у їх розмову.

Також спростовуються показаннями свідків і показання потерпілого про обставини отримання тілесних ушкоджень. Зокрема, потерпілий зазначив, що коли він стояв боком до ОСОБА_14 , а спиною до дверей магазину та хотів підпалити цигарку, з невідомих причин ОСОБА_14 рукою наніс йому удар в обличчя, від чого він впав зі сходів та скотився на тротуар. Після цього він відчув біль у плечі. Тоді ж до нього підбігли ОСОБА_14 та ОСОБА_12 , які нанесли йому декілька ударів ногами по тілу.

Поряд з цим, вказані показання заперечила в судовому засіданні свідок ОСОБА_17 , яка зазначила, що ні ОСОБА_10 , ні будь-хто інший ударів ОСОБА_7 не наносив. Крім того, свідок ОСОБА_18 вказав, що не бачив, щоб хто-небудь наносив удари потерпілому.

Натомість, свідок ОСОБА_17 вказала в судовому засіданні, що ОСОБА_14 та ОСОБА_12 стояли у протилежному кінці майданчика, ніж це вказав потерпілий, що потерпілий неодноразово намагався втрутитися у розмову ОСОБА_12 із ОСОБА_14 та не реагував на прохання останнього припинити це, а також вона бачила лише замах ОСОБА_14 , який відмахнувся правою рукою від ОСОБА_7 . Більш того, свідок ОСОБА_17 зазначила, що після замаху, ОСОБА_13 продовжив стояти на площадці, нахилився назад та вперед, а потім почав йти, а згодом бігти униз сходами, та добігши до нижньої площадки, перечепився резиновими шльопанцями та впав на тротуар. Також свідок зазначила, що у випадку сильного поштовху ОСОБА_14 , ОСОБА_13 впав би у напрямку дверей, так як стояв до них спиною та замах мав місце у цьому ж напрямку.

Аналогічно обвинувачений ОСОБА_10 вказав, що коли він розмовляв із ОСОБА_12 , після чергової спроби ОСОБА_7 втрутитися у розмову, він розвернувся до нього, змахнувши правою рукою, якою торкнувся грудей чи плеча потерпілого та попросив припинити втручатися у розмову. Після цього, він розвернувся та почув, що потерпілий побіг по сходах донизу. При цьому зазначив, що від того, що він торкнувся потерпілого, останній не міг би впасти вниз сходами, адже він торкнувся його злегка, та навіть у випадку сильного поштовху, потерпілий впав би в напрямку дверей магазину, до яких стояв спиною.

Свідок ОСОБА_18 заперечив той факт, що він бачив, як ОСОБА_10 наносив якісь удари потерпілому ОСОБА_23 . Проте, підтвердив, що ОСОБА_14 розвертався до потерпілого, але подальших дій останнього він не бачив, так як подивився в іншу сторону. Підтвердив той факт, що потерпілий біг донизу сходами.

При цьому, оцінюючи показання потерпілого, обвинуваченого та свідків, суд виходить із того, що потерпілий ОСОБА_13 та обвинувачений ОСОБА_10 є заінтересованими у результатах судового розгляду особами, як і певним чином має місце заінтересованість свідка ОСОБА_18 , на якого як на співучасника заподіяння тілесних ушкоджень вказав ОСОБА_13 . Проте, будь-яких даних про заінтересованість свідка ОСОБА_17 судом не встановлено, не повідомив таких даних і потерпілий ОСОБА_13 у судовому засіданні.

На переконання суду також дані висновку судово-медичних експертиз спростовують показання потерпілого про обставини отримання ним тілесних ушкоджень, а навпаки, підтверджують показання свідка ОСОБА_17 та обвинуваченого ОСОБА_10 .

Зокрема, даними судово-медичних експертиз не встановлено будь-яких тілесних ушкоджень, які б свідчили про нанесення удару в область обличчя ОСОБА_23 кулаком чи долонею руки, адже будь-яких синців в області обличчя не виявлено, як і не виявлені синці в області тулуба, куди за його показаннями наносили удари ОСОБА_10 та ОСОБА_18 . Наявність на обличчі садин не свідчить, що вони були отримані внаслідок ударів рукою, адже згідно із висновком експерта мав місці механізм «удар-тертя», що передбачає шорсткість поверхні, яка внаслідок контакту спричиняє тілесні ушкодження у виді садин. Натомість кулак чи долонь руки не можна вважати шорсткою поверхнею. Більш того, на переконання суду описаний потерпілим ОСОБА_13 механізм отримання тілесних ушкоджень, який полягав у падінні із верхньої площадки та скочуванні по сходинках до тротуару призвів би до отримання більшої кількості тілесних ушкоджень, адже скочування по значній кількості сходинок призвело б до отримання більшої кількості ссадин на руках та ногах. Проте, описаний свідком ОСОБА_17 механізм отримання тілесних ушкоджень повністю відповідає даним судово-медичної експертизи, адже свідок зазначила, що потерпілий, перечепившись резиновими тапочками, впав із нижньої площадки на тротуар, що цілком відповідає описаному у висновках експерта механізму отримання виявлених тілесних ушкоджень.

З вищевказаних підстав судом не приймаються до уваги дані протоколу проведення слідчого експерименту із потерпілим ОСОБА_13 (т.2, а.м.к.п.50-55), адже ці дані спростовуються вищевказаними мотивами, які судом наведені при аналізі показань потерпілого.

Також судом не беруться до уваги дані протоколу проведення слідчого експерименту із потерпілим ОСОБА_18 (т.2, а.м.к.п.35-40), виходячи з наступного.

Так, в судовому засіданні свідок ОСОБА_18 вказав, що не пам`ятає усіх обставин події, адже був у стані сп`яніння та був контужений у зону проведення ООС. Зазначив, що повідомляв про це слідчого, який проводив слідчий експеримент. На час допиту в суді вказав, що не бачив, щоб ОСОБА_10 наносив ОСОБА_23 удари чи штовхав його із сходів.

Згідно із протоколом проведення слідчого експерименту ОСОБА_18 зазначав, що ОСОБА_10 підійшов до нього та ОСОБА_23 , коли вони стояли на вулиці на середній площадці. Поряд з цим, як обвинувачений, так і потерпілий та свідок ОСОБА_17 показали, що ОСОБА_10 зайшов усередину магазину, де спілкувався із ОСОБА_18 , а згодом коли між ними виникла сварка, вийшли на вулицю, де стояли на верхній площадці. Крім того, у протоколі слідчого експерименту ОСОБА_18 зазначав, що подія мала місце на нижній площадці, хоча усі інші учасники та очевидці конфлікту зазначають про те, що конфлікт мав місце на верхній площадці біля дверей магазину. Крім того, свідок ОСОБА_18 ні в ході слідчого експерименту, ні під час допиту в суді не зазначав, що бачив, як ОСОБА_14 штовхав чи бив ОСОБА_7 , хоча не заперечував, що бачив замах ОСОБА_14 .

Також при оцінці даних протоколу проведення слідчого експерименту суд враховує, що слідчий з невідомих причин при проведені цієї слідчої дії не застосовував відеозапис, із якого можна було б достовірно встановити перебіг проведення слідчої дії, зокрема, обставин відтворення обстановки події, розташування учасників та інші дані. Проте, слідчий застосував лише фотографування окремих епізодів слідчої дії, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості перевірити питання достовірності повідомлених свідком ОСОБА_18 даних під час слідчого експерименту. Будь-яких даних, які б спростовували показання свідка ОСОБА_18 про те, що він на час слідчої дії не пам`ятав усі обставини події внаслідок контузії, стороною обвинувачення не надано, адже свідок ОСОБА_19 повідомив, що деталей слідчої дії не запам`ятав.

Таким чином, дані вищевказаного протоколу проведення слідчого експерименту із свідком ОСОБА_18 є суперечливими, не містять беззаперечних доказів здійснення ОСОБА_10 поштовху чи удару, який би спричинив падіння потерпілого ОСОБА_7 .

На переконання суду стороною обвинувачення не доведено наявність причинного зв`язку між діянням обвинуваченого ОСОБА_10 та наслідками у виді спричинених потерпілому ОСОБА_7 середньої тяжкості тілесних ушкоджень, тобто, не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим ОСОБА_10 .

Зокрема, окрім суперечливих показань потерпілого ОСОБА_7 та даних протоколів проведення слідчих експериментів із потерпілим ОСОБА_7 та свідком ОСОБА_18 , даних допиту свідка ОСОБА_17 про замах ОСОБА_10 , даних висновку судово-медичних експертиз про виявленні у потерпілого ОСОБА_7 тілесні ушкодження, стороною обвинувачення не надано сукупності переконливих доказів, які б поза розумним сумнівом підтверджували ту обставину, що ОСОБА_10 , 01 липня 2020 року близько 20 години 30 хвилин у АДРЕСА_2 , перебуваючи на сходинковому майданчику при вході в магазин «Продовари» споживчого товариства «Наталія-Шатава-2007», під час суперечки, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин штовхнув правою рукою в область тулуба ОСОБА_7 , внаслідок чого останній втратив рівновагу та упав правою рукою на бетонне покриття сходинкового маршу, отримавши при цьому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

При цьому, потерпілий ОСОБА_7 заперечив викладені стороною обвинувачення в обвинувальному акті фактичні обставини отримання тілесних ушкоджень, адже дав показання про те, що впав зі сходинкової площадки не від поштову ОСОБА_10 , а від удару рукою в обличчя, що заперечили свідки ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , які зазначили, що бачили замах руки ОСОБА_10 , але не бачили удару чи поштовху ( ОСОБА_17 дала такі показання в суді, ОСОБА_18 під час проведення слідчого експерименту). Обвинувачений ОСОБА_10 заперечив факт нанесення удару, а зазначив, що відмахнувся від потерпілого та злегка доторкнувся до нього, що не могло стати причиною падіння із сходинкового маршу, адже напрямок замаху був у сторону дверей магазину, і у випадку сильного поштовху потерпілий впав би на площадку біля дверей, а не зі сходів у напрямку тротуару.

Вказані показання обвинуваченого ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_17 щодо напрямку та сили замаху на переконання суду мають ключове значення для оцінки дій ОСОБА_10 .

Так, відповідно до ч.3 ст.25 КК України необережність є кримінальною протиправною недбалістю, якщо особа не передбачала можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння (дії або бездіяльності), хоча повинна була і могла їх передбачити.

На переконання суду саме замах у протилежному напрямку від тротуару та незначна сила поштовху свідчать про те, що ОСОБА_10 не передбачав можливості суспільно небезпечних наслідків свого діяння і не міг передбачити, адже незначний поштовх у напрямку приміщення не міг спричинити падіння потерпілого у напрямку тротуару, а випадку сильного поштовху потерпілий би упав в напрямку дверей. Натомість поштовх із певною силою у напрямку сходинок, чи удар у тому ж напрямку безумовно б свідчив про те, що діяння вчинене з необережністю у формі кримінальної протиправної самовпевненості, адже навіть у випадку, якщо особа не передбачала можливості падіння та травмування потерпілого, тобто настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, проте в силу очевидності таких наслідків для осудної людини, яка є суб`єктом кримінального правопорушення, повинна була і могла їх передбачити.

Проте, будь-яких доказів вчинення ОСОБА_10 діяння, який би спричинив падіння та травмування потерпілого стороною обвинувачення не надано.

Із показань обвинуваченого ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_17 вбачається, що після того, як обвинувачений відмахнувся та доторкнувся рукою потерпілого в області грудей чи плеча (зі слів обвинуваченого), потерпілий ОСОБА_7 стояв та похитувався, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, після чого почав йти донизу та бігти зі сходів, а добігши до нижньої (третьої зверху) площадки, впав на тротуар.

Проте, стороною обвинувачення не спростовано зазначені доводи обвинуваченого і показання свідка ОСОБА_17 , та окрім суперечливих показань потерпілого ОСОБА_7 стороною обвинувачення не надано інших доказів того, що падіння із сходів мало місце внаслідок дій ОСОБА_10 , а не через недбалість потерпілого ОСОБА_7 . За відсутності даних про наявність причинного зв`язку між діями обвинуваченого ОСОБА_10 та наслідками у виді отриманих ОСОБА_7 тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, неможливо стверджувати, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення.

Згідно із ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Статтею 7 КПК України закріплені загальні засади кримінального провадження, серед яких є верховенство права, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини.

Частинами 2, 4 ст.17 КПК України передбачено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи, якщо їх неможливо усунути, тлумачаться на користь такої особи.

Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення. Відповідно до статей 8 та 9 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням засад законності та верховенства права. Законність, як загальна засада кримінального провадження, полягає в забезпеченні єдиного порядку кримінального провадження в усіх кримінальних провадженнях, неухильному дотриманні процесуальної форми та передбаченої процедури, однаковості застосування закону і поширюється на всі стадії та інститути кримінального процесу, всіх його суб`єктів, усі дії і процесуальні рішення.

Відповідно до змісту ст.92 КПК України обов`язок доказування покладений на прокурора. Саме сторона обвинувачення повинна доводити винуватість особи поза розумним сумнівом. Суд оцінює надані сторонами докази відповідно до ст.94 КПК України з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини. Зокрема, у справі «Ушаков проти України» (рішення від 18 червня 2015 року, заява № 10705/12) ЄСПЛ відзначив таке: «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Отже, всі наявні у даному кримінальному провадженні сумніви щодо доведеності обвинувачення відповідно до частини 3 статті 62 Конституції України тлумачаться судом виключно на користь обвинуваченого.

Згідно із пунктом 2 частини 1 статті 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється в разі, якщо не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

З урахуванням вищевикладеного, а також за відсутності об`єктивних даних, які би свідчили про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_10 , суд зобов`язаний виправдати останнього, визнавши його невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України.

Цивільний позов слід залишити без розгляду на підставі ч.3 ст.129 КПК України, відповідно до якої у разі виправдання обвинуваченого за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення або його непричетності до вчинення кримінального правопорушення суд залишає позов без розгляду.

Запобіжний захід та інші заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися. Процесуальні витрати на залучення експертів відсутні. Речові докази суду не надавалися. Питання про долю документів підлягає вирішенню на підставі ч.9 ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.366-371,373-375 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_10 визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України, та виправдати його на підставі п.2 ч.1 ст.373 КПК України за недоведеністю того, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим ОСОБА_10 .

Цивільний позов потерпілого цивільного позивача ОСОБА_7 на підставі ч.3 ст.129 КПК України залишити без розгляду.

Документи: матеріали кримінального провадження, відомості про яке були внесені 02 липня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000002, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України, після набрання вироком законної сили зберігати в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Рентгензнімки та медичну картку ОСОБА_7 , які зберігаються при справі (т.1, а.м.к.п.130), після набрання вироком законної сили повернути потерпілому ОСОБА_7 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду через Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку може бути отримана в суді учасниками судового провадження. Обвинуваченому та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.

Суддя Кам`янець-Подільського

міськрайонного суду

Хмельницької області ОСОБА_1