ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 641/4705/19 Номер провадження 11-кп/814/2121/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

представника потерпілої - адвоката ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві у приміщенні суду у кримінальному провадженні №0001394 апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Ленінського районного суду м. Полтава від 10 серпня 2022 року,

встановила:

Цією ухвалою

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Суми, українцю, громадянину України, не одруженому, не працюючому, судимому, обвинуваченому за п. 13 ч.2 ст. 115, ч.1 ст. 153, ч.2 ст. 15 п.п. 1, 10, 13 ч.2 ст. 115, ч.2 ст. 15 п.п 1,4, 3 ч.2 ст. 115 КК України,

продовжено запобіжний захід у вигляді гримання під вартою на 60 днів до 08.10.2022 включно без визначення застави.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_9 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.13 ч.2 ст. 115, ч.1 ст. 153, ч.2 ст. 15 п.п. 1, 10, 13 ч.2 ст. 115, ч.2 ст. 15 п.п 1,4,3 ч.2 ст. 115 КК України, тобто у тому, що ОСОБА_9 в період часу з 23.10 год 04.08.2018 до 04.44 год 05.08.2018 за адресою АДРЕСА_1 , під час вживання спритних напоїв з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин наніс ОСОБА_13 не менше 24 ударів руками, ногами та тупим предметом, виготовленим із залізав, в тому числі в життєвоважливі частині тіла; голову, шиї, тулубу, а також кінцівок, в результаті яких настала смерть ОСОБА_10 на місці.

Після заподіяння смерті ОСОБА_10 , у вказаний час та за вказаною адресою ОСОБА_9 задовольнив статеву пристрасть неприродним способом із застосуванням фізичного насильства щодо ОСОБА_12 .

Крім цього, ОСОБА_9 , діючи з мотивів помсти за відмову у вступ з ним в орогенітальний контакт, умисно наніс ОСОБА_12 один удар невстановленим в ході досудового розслідування тупим предметом з обмеженою контактуючою поверхнею в тім`яну область голови та один удар вказаним предметом в область лівого колінного суглобу та 2-3 удари в область правого колінного суглобу. Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_12 втратила свідомість, а ОСОБА_9 почав знімати з неї одяг, однак вважаючи, що потерпіла померла, свої дії припинив. Тобто, виконавши всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину, спрямованого на заподіяння смерті, залишив ОСОБА_12 в кімнаті, не довівши свій умисел до кінця.

Також, під час примушування ОСОБА_9 ОСОБА_12 вступити з ним в орогеніталійний контакт проти її волі, ОСОБА_11 почала просити ОСОБА_9 припинити протиправні дії. Вважаючи таку поведінку ОСОБА_11 неприпустимою до себе, ОСОБА_9 взяв з будинку тупий твердий предмет та наніс ОСОБА_11 декілька ударів по обличчю, тулубу та кінцівках. Після чого взяв пляшку з «розчинником 646», до складу якої входять легкозаймисті речовини, облив ним ОСОБА_11 та підпалив. Виконавши всі дії, які вважав необхідними для заподіяння смерті ОСОБА_11 , ОСОБА_9 залишив місце події, не довівши злочин до кінця, так як ОСОБА_11 вдалося самостійно погасити полум`я на собі та викликати швидку медичну допомогу.

Ухвалюючи рішення про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд зазначив про наявність на розгляді суду кримінального провадження щодо ОСОБА_9 , зокрема у вчиненні особливо тяжких злочинів, судове провадження не завершено та наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які не зменшилися.

На ухвалу суду захисник в інтересах обвинуваченого подав апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу скасувати, постановити нову, якою відмовити у застосуванні до обвинуваченого запобіжного заходу.

Свою апеляційну скаргу мотивував тим, що висунута підозра не обґрунтована, а обвинувальний акт не відповідає фактичним обставинам справи, так як не враховано показання свідка ОСОБА_11 про те, шо ОСОБА_9 не вчиняв злочинів.

Вважає, що єдиною підставою для продовження запобіжного заходу є висунуте обвинувачення та суворість показання. При цьому прокурор не довів наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України та те, що більш м`який запобіжний захід не здатний запобігти наявним ризикам.

Зазначив, що ОСОБА_9 , тримається під вартою з червня 2019 року, а з травня 2022 року справа не розглядається, обвинуваченому лише продовжуються запобіжні заходи.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить скасувати ухвалу суду про продовження йому запобіжного заходу. Свої вимоги обґрунтував аналогічно обґрунтуванню, викладеному в апеляційній скарзі захисника.

Інші учасники провадження ухвалу не оскаржували.

Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого та захисника в підтримку апеляційних скарг, представника потерпілого, який підтримав подані обвинуваченим та його захисником апеляційні скарги, прокурора, який просив залишити ухвалу без змін, перевіривши доводи апеляційних скарг та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що органом досудового розслідування обвинувачується ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.13 ч.2 ст. 115, ч.1 ст. 153, ч.2 ст. 15 п.п. 1, 10, 13 ч.2 ст. 115, ч.2 ст. 15 п.п 1,4,3 ч.2 ст. 115 КК України.

Матеріалами провадження встановлено, що суд в повному обсязі оцінив в сукупності всі обставини, що враховуються при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою, як того вимагають приписи статей 177, 183, 197, 199 та 331 КПК України.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.

Так, ОСОБА_9 обвинувачується у вчинені низки злочинів, у тому числі, особливо тяжкого умисного злочину та пов`язані із застосуванням насильства, що вказує на можливість переховування від суду з метою уникнення відповідальності за вчинення інкримінованих злочинів, за вчинення яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років або у виді довічного позбавлення волі.

З урахуванням того, що ОСОБА_9 у тому числі інкримінується учинення умисного вбивства та замаху на умисне вбивство двох осіб, на думку колегії суддів, внаслідок суспільної небезпечності таких дій є об`єктивні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_9 може переховуватись від правоохоронних органів та суду, що в свою чергу призведе до порушення судового розгляду, а також належне дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків.

Крім того, відповідно до матеріалів провадження ОСОБА_9 не має міцних соціальних зв`язків та обвинувачується, у тому числі у злочинах проти життя та здоров`я особи, що додатково підтверджує наявність ризику, що він може переховуватись від правоохоронних органів та суду.

Про наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_9 може вчинити інші кримінальні правопорушення свідчить відсутність законного джерела доходу.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про існування ризику незаконного впливу обвинуваченим на свідків та потерпілих для зміни їх показань, які ще не допитані судом, з метою уникнення ОСОБА_9 кримінальної відповідальності за інкриміновані йому злочини, що може перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні.

При цьому, апеляційний суд ураховує, що на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду шляхом допиту особи у судовому засіданні.

Разом з тим, суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

За таких обставин, усупереч доводам апелянтів, колегія суддів зауважує, що ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й на стадії судового розгляду.

Колегія суддів вважає доводи обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника викладені в апеляційних скаргах про можливість скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є непереконливими, оскільки з моменту взяття обвинуваченого ОСОБА_9 під варту та до моменту вирішення вказаного клопотання, не змінилися обставини, які стали підставою для продовження щодо останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не змінились обставини, які дають суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого не може забезпечити і більш м`який запобіжний захід.

При розгляді в суді першої інстанції клопотання про продовження запобіжного заходу, прокурор довів обставини, які свідчать про наявність обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, та наявність достатніх підстав вважати що будь-який інший запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою не забезпечить виконання обвинуваченим ОСОБА_9 покладених на нього процесуальних обов`язків.

Розгляд даного кримінального провадження в суді першої інстанції триває.

Також, колегія суддів вважає необґрунтованими посилання обвинуваченого ОСОБА_9 в апеляційній скарзі на довготривале продовження тримання під вартою, оскільки саме продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого відповідає охороні прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого та свідків, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Колегія суддів позбавлена надати оцінку доводам обвинуваченого ОСОБА_9 щодо наявності чи відсутності обґрунтованого обвинувачення, ненадання прокурором достатніх доказів на підтвердження його винуватості, оскільки зазначені обставини підлягають дослідженню під час судового розгляду та оцінці під час ухвалення остаточного рішення у кримінальному провадженні.

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що висновки суду про продовження тримання під вартою обвинуваченого ґрунтуються на досліджених у судовому засіданні обставинах, а саме рішення прийняте у відповідності до вимог кримінального процесуального закону.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування судового рішення, при розгляді місцевим судом клопотань прокурора апеляційний суд не вбачає.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції з мотивів, викладених в апеляційних скаргах, а тому апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. 404, 405,419, 422-1 КПК, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м.Полтави від 10 серпня 2022 року щодо ОСОБА_9 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4