Справа №487/6207/21
Провадження №1-в/487/26/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.02.2023 16.02.2023 року Заводський районний суд м. Миколаєва в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_4 , яка діє в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна,-

встановив:

18.01.2023 року до Заводського районного суду м. Миколаєва звернулась адвокат ОСОБА_4 , яка діє в інтересах ОСОБА_5 , в якому просить суд скасувати арешт майна, накладений 07 травня 2021 року ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_6 (н/п 1-кс/487/2522/21, справа № 487/2922/21) накладено арешт на тимчасово вилучене майно, яке вилучене під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 майно, яке належить ОСОБА_5 : - дві перепустки Миколаївської міської ради, скретч карта з № НОМЕР_1 , мобільні телефони «Iphone» в кілкості 2 штук, мобільні телефони «Samsung» в кількості 2 штук, мобільний телефон Nokia, мобільний телефон Neffos, грошові кошти в сумі 2170 грн., роутер «TP LINK», накопичувач «Partizan», сім карта лайф, сім карта Київстар.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 клопотання підтримала, просила задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання.

Суд, дослідивши клопотання, додані до нього матеріали, а також матеріали кримінального провадження, дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

07 травня 2021 року ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_6 (н/п 1-кс/487/2520/21, справа № 487/2922/21) накладено арешт на тимчасово вилучене майно, яке вилучене під час проведення обшуку за адресою: м. Миколаїв, вул. Мала Морська, 92/1, сайна «Пальміра»: - дві перепустки Миколаївської міської ради, скретч карта з № НОМЕР_1 , мобільні телефони «Iphone» в кілкості 2 штук, мобільні телефони «Samsung» в кількості 2 штук, мобільний телефон Nokia, мобільний телефон Neffos, грошові кошти в сумі 2170 грн., роутер «TP LINK», накопичувач «Partizan», сім карта лайф, сім карта Київстар.

Накладаючи арешт на вищевказане майно слідчий суддя вказав, що наявні обґрунтовані підстави вважати, що були вчинені кримінальні правопорушення, передбачені ч.3 ст. 301 та ч. 2 ст. 303 КК України, а також наявні підстави вважати, що зазначене майно може мати доказове значення (є речовим доказом) у кримінальному провадженні, відповідає критеріям ст. 98 КПК України, у ході проведення досудового розслідування є необхідність дослідження даного майна, а тому з метою збереження речових доказів, на них необхідно було накласти арешт.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 16 листопада 2021 року (суддя ОСОБА_1 , справа №487/6207/21, провадження №1-кп/487/679/21) кримінальне провадження №0001090 від 13.08.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 303 КК України було закрито, у зв`язку з закінченням строку досудового розслідування.

Вказана ухвала суду набрала законної сили 23.12.2022 року, на підставі Ухвали Миколаївського апеляційного суду, якою апеляційна скарга прокурора залишена без задоволення, а ухвала Заводського районного суду м. Миколаєва від 16.11.2021 року залишена без змін.

Постановою про виділення матеріалів кримінального провадження від 13.08.2021 року прокурора окружної прокуратури м. Миколаєва ОСОБА_10 було виділено з матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні №0003320 від 04.12.2020 року, матеріали досудового розслідування за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 303 КК України ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 303 КК України згідно з переліком виділених матеріалів кримінального провадження, який додається; відомості про прийняте рішення було внесено до ЄРДР. В зв`язку з цим кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 303 КК України з №0003320 від 04.12.2020 року стало №0001090 від 13.08.2021 року

Враховуючи, що кримінальне провадження закрито, необхідність в подальшому існуванні арешту майна відпала, у зв`язку з чим представник власника майна просить скасувати арешт зазначеного вище майна.

У відповідності до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Таким чином, суддя приходить до висновку про наявність у заявника права на звернення до суду з клопотанням про скасування арешту майна.

Відповідно до п.14 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконання вироку.

Крім того, на підставі вимог ч. 5 ст. 9 КПК України, суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Так, у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Зокрема, як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.), ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним.

Також, практика Європейського суду з прав людини, свідчить, що продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Відповідно до ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року, де зазначено порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Доказів, які б доводили, що є необхідність у подальшому застосуванні арешту матеріального об`єкту, який був знаряддям вчинення кримінального правопорушення, не надано, а тому наявні підстави для задоволення даного клопотання.

Враховуючи, що подальший арешт призводить до порушення прав власника, а також те, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба, то клопотання підлягає задоволенню.

Так, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не булла піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов протии Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права». Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі «Бакланов протии Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Таким чином, на сьогоднішній день відсутні підстави для продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

З огляду на зазначене, у кримінальному провадженні відсутні дані, які б виправдовували подальше втручання у правомірне володіння ОСОБА_5 належним йому на праві власності майном на підставі зазначених обставин, оскільки в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба, враховуючи закриття кримінального провадження.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (Іатрідіс проти Греції, заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II).

Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі Антріш проти Франції, від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та Кушоглу проти Болгарії, заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити справедливий баланс між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі Спорронг та Льонрот протии Швеції, пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі Джеймс та інші проти Сполученого Королівства, n. 50, Series A N 98).

Приймаючи до уваги наведене, суд прийшов до обґрунтованого висновку, що існує правова підстава для скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 07.05.2021 року, не вбачаючи потреби для подальшого застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження, а отже, клопотання про скасування арешту майна підлягає задоволенню

Також, суд враховує, що кримінальне провадження закрито, необхідність в подальшому існуванні арешту майна відпала, оскільки на даний час відпала потреба у застосуванні такого заходу кримінального провадження як арешт майна.

Керуючись ст. ст. 174, 537, 539 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_4 , яка діє в інтересах ОСОБА_5 задовольнити.

Скасувати арешт, накладений 07 травня 2021 року ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_6 (н/п 1-кс/487/2522/21, справа № 487/2922/21) накладено арешт на тимчасово вилучене майно, яке вилучене під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 майно, яке належить ОСОБА_5 : - дві перепустки Миколаївської міської ради, скретч карта з № НОМЕР_1 , мобільні телефони «Iphone» в кілкості 2 штук, мобільні телефони «Samsung» в кількості 2 штук, мобільний телефон Nokia, мобільний телефон Neffos, грошові кошти в сумі 2170 грн., роутер «TP LINK», накопичувач «Partizan», сім карта лайф, сім карта Київстар.

Зобов`язати слідчого та/або прокурора у вказаному кримінальному провадженні забезпечити повернення вказаного майна: дві перепустки Миколаївської міської ради, скретч карта з № НОМЕР_1 , мобільні телефони «Iphone» в кілкості 2 штук, мобільні телефони «Samsung» в кількості 2 штук, мобільний телефон Nokia, мобільний телефон Neffos, грошові кошти в сумі 2170 грн., роутер «TP LINK», накопичувач «Partizan», сім карта лайф, сім карта Київстар особі, в якої воно було вилучене - ОСОБА_5 .

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд міста Миколаєва протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1