ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 621/583/23 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/465/23 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Зловживання владою або службовим становищем
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

-головуючого ОСОБА_2 ,

-суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

-при секретарі ОСОБА_5 ,

-прокурора ОСОБА_6 ,

-захисника ОСОБА_7 ,

-

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Зміївського районного суду Харківської області від 06 березня 2023 року у відношенні ОСОБА_8 , -

УСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000050 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, повернуто прокурору.

Своє рішення суд мотивував тим, що поєднання у обвинувальному акті істотної шкоди та тяжких наслідків і кваліфікація цього діяння за ч. 2 ст. 364 КК України створює правову невизначеність щодо скоєння одиничного злочину, чи сукупності злочинів, так як за наслідками передбачено кваліфікацію діянь за ч. 1 ст. 364 КК України, у разі спричинення істотної шкоди та за ч. 2 ст. 364 КК України, у разі спричинення тяжких наслідків

В апеляційній скарзі прокурор просить оскаржувану ухвалу скасувати, а обвинувальний акт направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Вважає оскаржувану ухвалу незаконною та необґрунтованою.

Наголошує на тому, що обвинувальний акт повністю відповідає вимогам КПК України.

Прокурор вказує, що у обвинувальному акті викладена редакція ч.2 ст. 364 КК України від 07.05.2008 року.

Вказана редакція пом`якшує дії ОСОБА_8 і діяла на час вчинення інкримінованих йому дій.

У редакції зазначеної статті також вказано, що істотна шкода може полягати як у заподіянні матеріальних збитків так і нематеріальних.

То ж раніше поняття істотна шкода було сформульовано так, щоб включити в неї не тільки матеріальну, а й шкоду нематеріального характеру.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, думку захисника, який вважав ухвалу суду законною та обґрунтованою, дослідивши матеріали провадження колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

За змістом положень ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

При цьому обвинувачення, згідно п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Вичерпні вимоги до обвинувального акту викладені в ст. 291 КПК України.

Висновок суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акту відносно ОСОБА_8 вимогам ст. 291 КПК України колегія суддів вважає обґрунтованим.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України визначено, що обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

При цьому слід враховувати, що відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом, а згідно ч. 1 ст. 11 КК України кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Як вбачається з обвинувального акту ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

При цьому, в фактичних обставинах справи та у формулюванні обвинувачення вказано, що дії ОСОБА_8 спричинили істотну шкоду та тяжкі наслідки (арк. 10, 17)

Таким чином у обвинувальному акті міститься одночасно дві по суті кваліфікуючі ознаки матеріального складу злочину істотна шкода та тяжкі наслідки, що об`єктнивно створює правову невизначеність щодо кваліфікації дій обвинуваченого

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України з наведених в оскаржуваній ухвалі та даному рішенні підстав. Такі порушення перешкоджають призначенню справи до судового розгляду. Саме тому обвинувальний акт з доданими до нього документами підлягає поверненню прокуророві, який направив його до суду, для приведення у відповідність до вимог КПК України.

Відсутність конкретного викладення формулювання обвинувачення в обвинувальному акті може істотно вплинути на права учасників кримінального провадження щодо забезпечення права на справедливий суд та порушення права на захист обвинуваченого. В подальшому це позбавить суд можливості належним чином роз`яснити обвинуваченому суть обвинувачення на виконання вимог ст.348 КПК України та розглянути кримінальне провадження в його межах.

Доводи в апеляційній скарзі про те, що обвинувальний акт повністю відповідає вимогам ст. 291 КПК України є необґрунтованими. Обвинувачення має бути викладено в чіткій, категоричній формі, не повинно допускати двоякого трактування. І саме такий принцип при складанні процесуального рішення та викладенні обвинувачення має належним чином забезпечити виконання завдання кримінального провадження, закріпленого у ст. 2 КПК України.

Крім того, такий обвинувальний акт, який містить недоліки та суперечності, суперечить вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, де зазначено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має бути негайно й детально проінформований зрозумілою для нього мовою про характер і причини висунутого проти нього обвинувачення.

Європейський суд з прав людини (у справі «Абрамян проти Росії») більш ґрунтовно тлумачить зазначену норму, вказуючи на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу, та як деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи. Оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомлений про фактичні та юридичні підстави предявленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989 р. у справі «Камінські проти Австрії» №9783/82 п. 79).

Також слід врахувати, що положення п. «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25.03.1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» №25444/94, п. 52; рішення від 25.07.2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», №23969/94, п. 58; рішення від 20.04.2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Австрії», №42780/98, п. 34).

До того ж право бути проінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого пп. «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).

Що стосується посилання прокурора на те, що ним у обвинувальному акті викладена редакція відповідної статті на час вчинення протиправних дій, колегія суддів зазначає наступне.

Дійсно редакція ст. 364 КК України змінювалася і в частині диспозиції статті і в частині санкції.

Проте обвинувальний акт не містить посилання на відповідну редакцію статті КК України, як про це стверджує прокурор.

Не розкриває обвинувальний акт, як про це стверджує прокурор, і те що істотна шкода була завдана в нематеріальному вигляді та в якому саме.

Тобто чи була завдана шкода авторитету чи престижу відповідного державного органу та в чому полягає її істотність.

Крім того, нова редакція ст. 364 КК України не передбачає завдання шкоди у нематеріальному вигляді, а поняття істотна шкода знайшло своє відображення виключно у матеріальному розмірі - яка в сто і більше разів повинна перевищувати неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Колегія суддів наголошує, що у відповідності до норм ст. 5 КК України Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів дійшла висновку, що рішення про повернення прокурору обвинувального акту для усунення зазначених в ухвалі недоліків прийнято за результатами повного, об`єктивного судового розгляду із додержанням вимог кримінального процесуального закону, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора та скасування ухвали суду немає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Ухвалу Зміївського районного суду Харківської області від 06 березня 2023 року у відношенні ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді