Єдиний унікальний номер справи 185/2464/23
Провадження № 1-кп/185/516/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2023 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в період воєнного стану в залі суду в м.Павлоград матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000145 від 12.08.2022 року, з обвинувальним актом та угодою про визнання винуватості за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Малогвардійська Луганської області, українця, громадянина України, з середньо освітою, неодруженого, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , солдата, в силу ст.89 КК України раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.260 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 (дистанційно),

захисника адвоката ОСОБА_5 (дистанційно),

обвинуваченого ОСОБА_3 (дистанційно),-

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_3 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, діючи умисно, знаючи про те, що збройні формування створені на тимчасово окупованій території Луганської області України є незаконними, оскільки не відноситься до збройних формувань, передбачених Законами України «Про Збройні Сили Украйни», «Про Службу безпеки України», «Про міліцію», «Про Державну прикордонну службу України», «Про національну гвардію України», «Про державну охорону органів державної влади України та посадових осіб» та іншими законодавчими актами України, якими передбачено особливий порядок та умови створення і функціонування збройних формувань в Україні, в липні місяці 2014 року, більш точний час органом досудового розслідування не встановлено, перебуваючи на тимчасово окупованій території, а саме в м.Краснодон Луганської області, вступив до складу не передбаченого законом збройного формування та брав участь у його діяльності. У подальшому, обвинувачений ОСОБА_3 , будучи членом не передбаченого законом збройного формування, створеного невстановленими особами на тимчасово окупованій території Луганської області України, брав активну участь в його діяльності та протягом липня-серпня місяців 2014 року, більш точної дати в ході слідства встановити не виявилося можливим, одягнений у військову форму з символікою (шеврон) «збройних сил новоросії» здійснював свої умисні протиправні дії у складі не передбаченого законом збройного формування разом із іншими ополченцями ЛНР для успішного його функціонування.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.2 ст.260 КК України, як участь у діяльності не передбаченим законом збройних формуваннях.

10.02.2023 року між прокурором відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Волинської обласної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_3 в присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 була укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст.ст. 468-470, 472 КПК України, яка надійшла разом із обвинувальним актом.

Згідно даної угоди обвинувачений ОСОБА_6 визнав свою винуватість в повному обсязі у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.260 КК України, активно сприяв розкриттю злочину, щиро кається.

Сторони погодилися на призначення покарання обвинуваченому за ч.2 ст.260 КК України (в редакції, яка діяла на час вчинення кримінального правопорушення) із застосуванням ст.69 КК України у вигляді арешту на строк 4 (чотири) місяці.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 повністю визнав свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, що йому інкримінований, у вчиненому щиро розкаявся. Йому цілком зрозумілі його права, передбачені ч.4 ст.474 КПК України, а також те, що внаслідок укладення та затвердження угоди про визнання винуватості він буде обмежений в праві оскарження вироку згідно із положеннями ст.ст.394, 424 КПК України. Він повністю розуміє характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винним, а також вид покарання, яке буде застосовано до нього в разі затвердження угоди судом. Угоду щодо визнання винуватості з прокурором він уклав добровільно, без насильства, примусу чи погроз та без впливу будь-яких обставин, необумовлених в угоді. Просив суд затвердити укладену між ним та прокурором угоду про визнання винуватості.

Прокурор просив затвердити укладену з обвинуваченим угоду про визнання винуватості та ухвалити обвинувальний вирок щодо ОСОБА_3 з призначенням йому покарання узгодженого сторонами в угоді.

Захисник також наполягав на затвердженні укладеної між прокурором та обвинуваченим угоди про визнання винуватості, оскільки укладений акт відповідає діючому кримінальному та кримінально-процесуальному законодавству.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Частина 4 статті 469 КПК України передбачає, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена, зокрема, у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

В підготовчому судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.260 КК України, яке згідно ст.12 КК України, є тяжким злочином, потерпілі відсутні.

При цьому судом з`ясовано, що усі сторони кримінального провадження, зокрема і обвинувачений ОСОБА_3 розуміють, що відповідно до ст.473 КПК України наслідком укладання та затвердження зазначеної угоди для прокурора, обвинуваченого є обмеження права на оскарження вироку згідно з положеннями ст.ст.394 та 424 КПК України, а для обвинуваченого - також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами 1 та 4 пункту 1 частини 4 ст.474 КПК України.

Також судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 розуміє, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст.476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку, та що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст.389-1 КК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.

Обставинами, відповідно до вимог ст.66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, відповідно до вимог ст.67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд не встановив.

Що стосується особи обвинуваченого, то суд враховує, що він є військовослужбовцем, має постійне місце проживання, на обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває, в силу ст.89 КК раніше не судимого, його вік.

Згідно статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Положеннями ст.69 КК України передбачено, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Враховуючи кілька обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, саме те, що обвинувачений під час досудового розслідування та судового розгляду визнав свою вину, щиро покаявся у вчиненому та висловив жаль з приводу вчиненого, осудив свою поведінку, співпрацював зі слідством, та з урахуванням особи винного, який в силу ст.89КК України не судимий, а також враховуючи індивідуальні особливості вказаного діяння, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, ставлення особи до своїх дій, то суд вважає необхідним призначити обвинуваченому покарання, перейшовши до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті, встановленої в ч.2 ст.260 КК України (в редакції, яка діяла на час вчинення кримінального правопорушення), із застосуванням ст.69 КК України у виді арешту на строк 4 місяці, що запропоновано сторонами угоди.

Виходячи із викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості від 10.02.2023 року, яка укладена між прокурором відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Волинської обласної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим у цьому провадженні, ОСОБА_3 в присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 , і призначення обвинуваченому ОСОБА_3 узгодженого сторонами покарання у виді арешту на строк 4 (чотири ) місяці.

Суд вважає, що таке покарання відповідатиме ступеню тяжкості кримінального правопорушення, особі обвинуваченого та буде справедливим, і не буде становити «особистий надмірний тягар для обвинуваченого та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства вимогам захисту основоположних прав особи». Крім того, призначене покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, і воно випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод».

У відповідності вимог ст.72 КК України, попереднє ув`язнення обвинуваченого зараховується судом у строк покарання з 03.11.2022 року. Враховуючи, що на час ухвалення вироку залишається невідбутим запропоноване сторонами покарання, застосований запобіжний захід стосовно обвинуваченого у вигляді тримання під вартою в ДУ «Луцький слідчий ізолятор» має бути продовжений до 03.03.2023 року.

Під час проведення досудового розслідування проводилась судова портретна експертиза вартістю 7551.80 гривень. Зазначені витрати у відповідності вимог ст.122 КПК України відносяться до процесуальних витрат.

Оскільки судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 винуватий у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення за описаних у вироку обставин, то суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь держави вартість проведеної експертизи у розмірі 7551.80 гривень.

Доля речових доказів повинна бути вирішена у порядку, передбаченому ст.100 КПК України.

У відповідності вимог ст.174 КПК України підлягає скасуванню арешт накладений на мобільний телефон чорного кольору марки «НТС»; мобільний телефон чорного кольору марки «Samsung», - після набрання вироком законної сили.

Керуючись ст.ст. 373, 374, 475 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 10 лютого 2023 року між прокурором відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Волинської областної прокуратури ОСОБА_4 , та обвинуваченим у цьому провадженні, ОСОБА_3 , в присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні, що внесене в ЄРДР за № 0000145 від 12.08.2022 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.260 КК України.

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.260 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді арешту на строк 4 (чотири )місяці.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 обчислювати з 03.11.2022 року.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до 03.03.2023 року залишити обраний - тримання під вартою в Державній установі «Луцький слідчий ізолятор».

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави вартість проведеної експертизи у розмірі 7551.80 гривень.

Речові докази:

- мобільні телефони марки: «НТС» чорного кольору та «Samsung» чорного кольору, які передані на зберігання до СУ ГУНП у Волинській області, - після набрання вироком законної сили повернути ОСОБА_3 .

Скасувати арешт накладений ухвалою Луцького міського суду Волинської області від 05.10.2022 року на мобільний телефон чорного кольору марки «НТС»; мобільний телефон чорного кольору марки «Samsung».

Роз`яснити ОСОБА_3 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до кримінальної відповідальності, встановленої законом.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти діб з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України, а саме:

- обвинуваченим, його захисником, законним представником - виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.4, ч.6, ч.7 ст.474 КПК України, у тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором - виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно ч.4 ст.469 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1