Єдиний унікальний номер справи 333/6783/22
Номер провадження 1-кс/333/522/23
УХВАЛА

іменем України

про продовження строку тримання під вартою

22 лютого 2023 року місто Запоріжжя

Слідчий суддя Комунарського районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_1
за участю:секретаря судового засідання прокурора слідчого підозрюваного захисника - адвоката ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя клопотання другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Запоріжжя) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі майора Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 , погоджене начальником Мелітопольського відділу Запорізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_7 , про продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000444 від 28 грудня 2022 року та додані до нього матеріали відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Райське, Вільнянського району, Запорізької області, громадянина України, який проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді головного сержанта 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти у військовому званні «головний сержант», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 4261, ч.2 ст.15, ч.1 ст. 115 КК України

ВСТАНОВИВ:

Слідчий другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі майор Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя із клопотанням, погодженим начальником Мелітопольського відділу Запорізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_7 , про продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000444 від 28 грудня 2022 року відносно ОСОБА_5 .

Вимоги клопотання обґрунтовані наступним, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 26.02.2022 №17 ОСОБА_5 . призначено на посаду головного сержанта 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , зараховано до списків особового складу частини та на всі види забезпечення. ОСОБА_5 перебуває у військовому званні «головний сержант».

Разом з ОСОБА_5 у першій стрілецькій роті на посаді командира 2 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 проходить службу старший сержант ОСОБА_9 .

Згідно з указом Президента України Володимира Зеленського № 64/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України, який в подальшому неодноразово продовжено, востаннє з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.

Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Згідно ст.ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» (далі - Статуту внутрішньої служби ЗС України) головний сержант ОСОБА_5 , як військовослужбовець, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, поважати честь і гідність кожної людини, додержуватися правил поведінки військовослужбовців, беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, берегти державне майно, завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять про Збройні Сили України в цілому.

Згідно ст. 123 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України головний сержант взводу (обслуги, заступник командира взводу) (далі - головний сержант взводу) в мирний і воєнний час відповідає за успішне виконання взводом завдань за призначенням, навчання і виховання військовослужбовців рядового і сержантського (старшинського) складу, їх військову дисципліну, охайний зовнішній вигляд, фізичну підготовку, правильне зберігання і експлуатацію озброєння, техніки та іншого майна взводу, внутрішній порядок у підрозділі, правильне несення служби військовослужбовцями рядового і сержантського (старшинського) складу в добовому наряді. Головний сержант взводу підпорядковується командирові взводу та є прямим начальником військовослужбовців рядового і сержантського (старшинського) складу взводу.

Відповідно до ст.ст. 1, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» (далі - Дисциплінарний статут ЗС України), військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця бездоганно та неухильно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, застосовувати зброю лише в бойовій обстановці, а в мирний час - у виняткових випадках, відповідно до вимог Статуту внутрішньої служби ЗС України.

Однак, незважаючи на наведені вимоги законодавства, головний сержант ОСОБА_5 діючи умисно, вчинив особливо тяжкий злочин.

Так 27 грудня 2022 року протягом дня головний сержант ОСОБА_5 перебуваючи у місці відпочинку 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , а саме домоволодінні розташованому у АДРЕСА_2 вживав алкогольні напої та палив у будинку, у зв`язку з чим старший сержант ОСОБА_9 вигнав ОСОБА_5 на вулицю, щоб останній не палив у приміщенні, через вказані дії між головним сержантом ОСОБА_5 та старшим сержантом ОСОБА_9 виник конфлікт.

Після чого, 27 грудня 2022 року приблизно о 18 годині 00 хвилин, більш точного часу в ході проведення досудового розслідування встановити не надалось за можливе, головний сержант ОСОБА_5 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи в умовах воєнного стану, будучи невдоволеним діями старшого сержанта ОСОБА_9 , з метою встановлення свого авторитету та демонстрації своєї уявної переваги у військовому колективі, усвідомлюючи при цьому суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи реальну можливість спричинення тяжких наслідків старшому сержанту ОСОБА_9 та бажаючи їх настання, у порушення ст.ст. 9, 11, 13, 14, 16, 30, 123, 127, 128 Статуту, вирішив застосувати насильство щодо підлеглого, а саме командира 2 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , старшого сержанта ОСОБА_9 .

Діючи з вищевказаною метою головний сержант ОСОБА_5 взяв до рук закріплену за ним зброю, а саме РПК-74, серії НОМЕР_2 , опустив перевідник вогню до низу у положення «ОД», за рукоятку відвів затворну раму назад, відпустив рукоятку затворної рами, тим самим дослав патрон до патронника, зайшов до кімнати, у якій перебував старший сержант ОСОБА_9 , висловив погрозу в бік останнього після чого здійснив не менше 17 пострілів в його напрямку.

В результаті вказаних умисних, незаконних дій головний сержант ОСОБА_5 спричинив старшому сержанту ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді вогнепального кульового наскрізного поранення передньої черевної стінки та лівої реберної дуги, проникаюче у черевну порожнину, з ушкодженням поперечної ободової кишки, великого чепця, гемаперитонеум, вогнепальні багатоуламкові переломи 7-9ребер та реберних хрящів зліва, вогнепальне сліпе осколкове поранення м`яких тканин лівого плеча, яке має ознаки небезпечного для життя тілесного ушкодження та направлене на смерть потерпілого

Крім того досудовим розслідуванням встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 26.02.2022 №17 ОСОБА_5 . призначено на посаду головного сержанта 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , зараховано до списків особового складу частини та на всі види забезпечення. ОСОБА_5 перебуває у військовому званні «головний сержант».

Разом з ОСОБА_5 у першій стрілецькій роті на посаді командира 2 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 проходить службу старший сержант ОСОБА_9 .

Згідно з указом Президента України Володимира Зеленського № 64/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України, який в подальшому неодноразово продовжено, востаннє з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.

Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Згідно ст.ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» (далі - Статуту внутрішньої служби ЗС України) головний сержант ОСОБА_5 , як військовослужбовець, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, поважати честь і гідність кожної людини, додержуватися правил поведінки військовослужбовців, беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, берегти державне майно, завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять про Збройні Сили України в цілому.

Згідно ст. 123 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України головний сержант взводу (обслуги, заступник командира взводу) (далі - головний сержант взводу) в мирний і воєнний час відповідає за успішне виконання взводом завдань за призначенням, навчання і виховання військовослужбовців рядового і сержантського (старшинського) складу, їх військову дисципліну, охайний зовнішній вигляд, фізичну підготовку, правильне зберігання і експлуатацію озброєння, техніки та іншого майна взводу, внутрішній порядок у підрозділі, правильне несення служби військовослужбовцями рядового і сержантського (старшинського) складу в добовому наряді. Головний сержант взводу підпорядковується командирові взводу та є прямим начальником військовослужбовців рядового і сержантського (старшинського) складу взводу.

Відповідно до ст.ст. 1, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» (далі - Дисциплінарний статут ЗС України), військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця бездоганно та неухильно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, застосовувати зброю лише в бойовій обстановці, а в мирний час - у виняткових випадках, відповідно до вимог Статуту внутрішньої служби ЗС України.

Відповідно до положень ст. 3 Загальної декларації прав людини, прийнятої і проголошеної резолюцією 217 A (III) Генеральної Асамблеї ООН від 10 грудня 1948 року, кожна людина має право на життя, на свободу і на особисту недоторканність.

Згідно ст. 2 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», яка набрала чинності до України 11 вересня 1997 року, право кожного на життя охороняється законом. Нікого не може бути умисно позбавлено життя інакше ніж на виконання смертного вироку суду, винесеного після визнання його винним у вчиненні злочину, за який закон передбачає таке покарання.

Положеннями ст.ст. 3, 27 Конституції України передбачено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Кожна людина має невід`ємне право на життя. Ніхто не може бути свавільно позбавлений життя. Обов`язок держави - захищати життя людини.

Відповідно до ст. 281 Цивільного кодексу України фізична особа має невід`ємне право на життя, а також не може бути позбавлена життя.

Однак, незважаючи на наведені вимоги законодавства, головний сержант ОСОБА_5 діючи умисно, вчинив особливо тяжкий злочин.

Так 27 грудня 2022 року протягом дня головний сержант ОСОБА_5 перебуваючи у місці відпочинку 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , а саме домоволодінні розташованому у АДРЕСА_2 вживав алкогольні напої та палив у будинку, у зв`язку з чим старший сержант ОСОБА_9 вигнав ОСОБА_5 на вулицю, щоб останній не палив у приміщенні, через вказані дії між головним сержантом ОСОБА_5 та старшим сержантом ОСОБА_9 виник конфлікт.

В результаті вказаних вище дій старшого сержанта ОСОБА_9 у головного сержанта ОСОБА_5 виник злочинний умисел направлений на умисне заподіяння смерті ОСОБА_9 на підставі виниклих нестатутних відносин.

Після чого, 27 грудня 2022 року приблизно о 18 годині 00 хвилин, більш точного часу в ході проведення досудового розслідування встановити не надалось за можливе, головний сержант ОСОБА_5 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на виконання наведеного злочинного наміру, спрямованого на умисне протиправне заподіяння смерті старшого сержанта ОСОБА_9 , усвідомлюючи при цьому суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи реальну можливість настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді настання смерті старшого сержанта ОСОБА_9 та бажаючи їх настання, діючи умисно, на ґрунті нестатутних відносин взяв до рук закріплену за ним зброю, а саме РПК-74, серії НОМЕР_2 , опустив перевідник вогню до низу у положення «ОД», за рукоятку відвів затворну раму назад, відпустив рукоятку затворної рами, тим самим дослав патрон до патронника, зайшов до кімнати, у якій перебував старший сержант ОСОБА_9 , висловив погрозу в бік останнього після чого здійснив не менше 17 пострілів в його напрямку.

В результаті вказаних умисних, незаконних дій головний сержант ОСОБА_5 спричинив старшому сержанту ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді вогнепального кульового наскрізного поранення передньої черевної стінки та лівої реберної дуги, проникаюче у черевну порожнину, з ушкодженням поперечної ободової кишки, великого чепця, гемаперитонеум, вогнепальні багатоуламкові переломи 7-9ребер та реберних хрящів зліва, вогнепальне сліпе осколкове поранення м`яких тканин лівого плеча, які мають ознаки небезпечного для життя тілесного ушкодження та направлене на смерть потерпілого.

Тим самим головний сержант ОСОБА_5 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від волі останнього

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 4261 , ч.2 ст.15, ч.1 ст. 115 КК України а саме:

- в застосуванні насильства щодо підлеглого, що спричинило тяжкі наслідки в умовах воєнного стану;

- в закінченому замаху на вбивство, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині.

29.12.2022 ОСОБА_5 , який проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді головного сержанта 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти у військовому званні «головний сержант», повідомлено обґрунтовану підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 4261 , ч.2 ст.15, ч.1 ст. 115 КК України.

Вина ОСОБА_5 в інкримінованих йому злочинах повністю підтверджується зібраними у провадженні доказами:

- повідомленням про вчинення кримінального правопорушення, довідкою ІНФОРМАЦІЯ_2 про поранення військовослужбовця;

- поясненням пораненого ОСОБА_9 , який перебуває у лікарському закладі;

- довідкою лікарського закладу про наявні тілесні ушкодження ОСОБА_9 ;

- протоколом огляду місця події під час я кого вилучено кулемет РПК-74, НОМЕР_3 та магазин до нього, 17 гільз, 20 патронів;

- постановою про визнання речовими доказами кулемета РПК-74, НОМЕР_3 та магазину до нього, 17 гільз, 20 патронів;

-протоколами допитів свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ;

-протоколами слідчих експериментів зі свідками ОСОБА_10 та ОСОБА_11

- іншими матеріалами кримінального провадження.

Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 4261 , ч.2 ст.15, ч.1 ст. 115 КК України, санкція ч. 5 ст. 4261 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від восьми до дванадцяти років, а ч. 1 ст. 115 КК України - у вигляді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.

Відповідно до ухвали слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 від 29.12.2022 року підозрюваному ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Запорізькому СІЗО, терміном до 26.02.2023 включно.

Відповідно до постанови керівника Запорізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_13 від 20.02.2023 року строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до 3-х місяців, тобто до 31.03.2023. Досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні ще не завершене та триває.

Так, у кримінальному провадженні необхідно, зокрема:

-отримати висновок призначеної судової медичної експертизи;

-отримати висновок призначеної амбулаторної судово-психіатричної експертизи

-з урахуванням додатково зібраних доказів в разі необхідності повідомити підозрюваному про зміну раніше повідомленої підозри;

-виконати інші слідчі (розшукові), процесуальні дії направлені на завершення досудового розслідування у вказаному провадженні.

Раніше зазначені дії не було виконано з об`єктивних причин, а саме: значна завантаженість експертів Запорізького НДЕКЦ МВС України та ДУ «Інститут психіатрії судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків МОЗ України», порядок проведення експертиз та з огляду на складність провадження.

Результати проведення вказаних слідчих (розшукових) та процесуальних дій мають суттєве значення для кримінального провадження, оскільки здобуті на теперішній час відомості свідчать про вчинення ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 5 ст. 4261, ч.2 ст.15, ч.1 ст. 115 КК України, а їх проведення у повному обсязі надасть можливість належно кваліфікувати дії підозрюваного і ці докази матимуть важливе значення для судового розгляду кримінального провадження.

У зв`язку із викладеним є необхідність у продовженні строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосованого до підозрюваного ОСОБА_5 .

У судовому засіданні слідчий у повному обсязі підтримав клопотання та послався на обставини, які у ньому були викладені.

Прокурор в судовому засіданні стверджував, що вжиття більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені Кримінальним процесуальним кодексом України, є недостатньою мірою для ОСОБА_5 з огляду на обставини скоєного та ризики, які існують.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник проти вказаного клопотання заперечували та просили обрати більш м`який запобіжний захід, оскілки ризики зазначені в клопотанні не обґрунтовані та не надано доказів на їх підтвердження.

Від захисника - адвоката ОСОБА_6 надійшли письмові заперечення, відповідно до яких із доводами, викладеними у клопотанні на продовження тримання під вартою не погоджується та вважає їх не обґрунтованими: При цьому виходить із наступного:

1. Ризик, передбачений ч.1 ст.177 КПК України, слідчий обґрунтовує тим, що ОСОБА_5 , усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального i правопорушення і наступного покарання у вигляді до 15 років позбавлення волі, з метою переховування може виїхати за межі території України або на тимчасово окуповану територію України.

На даний момент перетин державного кордону України для громадян України є обмеженим. Відповідно до положень Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою КМУ №57 від 27.01.1995. категорія осіб, до яких відноситься підозрюваний, не можуть перетинати державний кордон України.

Щодо твердження слідчого про виїзд підозрюваного на тимчасово окуповану територію України, то звертаю увагу на те, що підозрюваний с учасником АТО, ООС з 2014 року та майже безперервно приймав участь у протистоянні військовій агресії російської федерації по теперішний день, а відтак - виїзд на тимчасово окуповану бойовиками рф територію, є «смертним вироком» ОСОБА_5 .

В той же час, матеріали кримінального провадження не містять жодних доказів, на підставі яких можна було б зробити висновок, що підозрюваний має на меті та може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Відтак, вважає доводи слідчого про наявність ризику, передбаченого ч.1 ст.177 КПК України необґрунтованими.

2. Щодо доводів про наявність ризиків впливу на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні, то також вважає їх необґрунтованими з наступних підстав:

по-перше, наявні у справі свідки, дають свідчення лише про ті факти, які і так не оспорюються підозрюваним, тобто, стосовно подій необережного поводження зі зброєю, які спричинили тяжкі наслідки;

по-друге, з наявних у справі протоколів допитів свідків вбачається, що жоден зі свідків лише чув звуки пострілів та бачив вже наслідки цього, але безпосередньо саму подію жоден зі свідків особисто візуально не сприймав;

по-третє, будь-яких способів впливати на свідків підозрюваний не має, адже вони є військовослужбовцями, які постійно перебувають на передових позиціях в зоні бойових дій. Впливати на потерпілого, підозрюваний також не має на меті.

Навпаки, зважаючи на те, що підозрюваний та потерпілий з лютого 2022 року постійно разом перебували в зоні бойових дій та у них сформувались братні відносини, підозрюваний бажає надати посильну матеріальну та іншу допомогу для скорішого одужання потерпілого.Зворотне матеріалами справи не доведено.

3. Щодо наявності ризику, передбаченого ч.4 ст.177 КПК України, то доводи слідчого судді є аналогічними тим доводам, які були викладені в оскаржуваній ухвалі на обґрунтування наявності ризику, передбаченого ч.3 ст.177 КПК України.

З тим самих доводів сторони захисту вважає їх також необґрунтованими.

4. Стосовно наявності ризику, передбаченого ч.5 ст. 177 КПК України, то доводи слідчого зводяться лише до припущень, що підозрюваний може вчинити злочини, передбачені ст.ст. 407 та 408 КК України, або інші злочини, оскільки він вже вчинив злочин, передбачений Розділом ХІХ КК України. Проте, матеріалами справи таке припущення не підтверджується, а відтак, вважає його необґрунтованим.

В матеріалах кримінального провадження наявні медичні документи, які підтверджують наявність у підозрюваного стійких захворювань, зокрема: туберкульозу, хронічної радикулопатії, вертеброгенної люмбоішіалгії, проблем із психікою (підозрюваний знаходиться на обліку у КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР), а також наявність у підозрюваного інвалідності III групи. Переконаний, що під час обрання запобіжного заходу підозрюваному, його стан здоров`я потрібно врахувати.

Надання необхідної ОСОБА_5 медичної допомоги та лікування в умовах тримання під вартою є неможливим, що, у свою чергу, може призвести до незворотних негативних наслідків для його здоров`я та життя.

Підозрюваний одружений та має на утриманні неповнолітню дитину.

Окрім того, оскільки підозрюваний з 2014 року та по теперішний час приймав безпосередню участь у захисті державного суверенітету від збройної агресії рф, то він має стійкі соціальні зв`язки у відповідній соціальній групі учасників АТО, ООС та ЗСУ.

Вважає, що всі вказані доводи сторони захисту мають бути враховані слідчим суддею при розгляді клопотання про продовження тримання під вартою.

Вислухавши доводи та пояснення слідчого, прокурора, підозрюваного, його захисника, доводи прокурора, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 199 КПК України прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право подати не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою клопотання про продовження строку тримання під вартою. Зазначене клопотання, крім відомостей, зазначених у статті 184 КПК України, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Слідчим суддею було встановлено, що 28 грудня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості про скоєні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 4261, ч.2 ст.15, ч.1 ст. 115 КК України (кримінальне провадження № 0000444).

Клопотання слідчого, погоджене із прокурором, оформлене відповідно до вимог ст.184 КПК України. До матеріалів клопотання додані копії документів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, а також копії матеріалів, якими обґрунтовується необхідність продовження застосування запобіжного заходу. Таким чином, слідчим виконані вимоги ч. 3 ст. 184 КПК України у повному обсязі.

29 грудня 2022 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 4261, ч.2 ст.15, ч.1 ст. 115 КК України.

29 грудня 2022 року слідчим суддею Комунарського районного суду міста Запоріжжя винесено ухвалу про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів. Термін дії ухвали закінчується 26 лютого 2023 року.

20 лютого 2023 року керівником Запорізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_13 винесено постанову, якою продовжено строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні до 31 березня 2023 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

З огляду на те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та зважаючи на положення, закріплені у ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», слід враховувати позицію Європейського суду з прав людини, відображену зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182).

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_5 кримінального правопорушення, на думку слідчого судді, підтверджується зібраними у справі доказами, а саме, даними, встановленими з:

- повідомленням про вчинення кримінального правопорушення, довідкою ІНФОРМАЦІЯ_2 про поранення військовослужбовця;

- поясненням пораненого ОСОБА_9 , який перебуває у лікарському закладі;

- довідкою лікарського закладу про наявні тілесні ушкодження ОСОБА_9 ;

- протоколом огляду місця події під час я кого вилучено кулемет РПК-74, НОМЕР_3 та магазин до нього, 17 гільз, 20 патронів;

- постановою про визнання речовими доказами кулемета РПК-74, НОМЕР_3 та магазину до нього, 17 гільз, 20 патронів;

-протоколами допитів свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ;

-протоколами слідчих експериментів зі свідками ОСОБА_10 та ОСОБА_11 ..

Вказані вище обставини, суспільна небезпечність кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , дані про особу підозрюваного, на думку слідчого судді, дають підстави для висновку, що заявлені ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

У п. 36 рішення «Москаленко проти України» №37466/04 від 20 травня 2010 року Європейський Суд з прав людини нагадав, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує. Однак, Суд неодноразово встановлював, що сама по собі тяжкість обвинувачення не може слугувати виправданням тривалих періодів тримання під вартою (рішення у справі «Ілійков проти Болгарії» (Іlijkov v. Bulgaria), заява №33977/96, пункти 80-81, рішення від 26 липня 2001 року).

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_5 умисного особливо тяжкого злочину, свідчать про підвищену суспільну небезпеку, що у сукупності із тяжкістю можливого покарання, а також даними про особу обвинуваченого вказують на обґрунтованість заявленого клопотання.

При вирішенні питання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відповідно до ст. 178 КПК України, слідчий суддя враховує, крім іншого, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість злочину, покарання, що загрожує йому у разі визнання винним у вчиненні кримінального правопорушення, у скоєнні якого він підозрюється, відсутність стійких соціальних зв`язків.

Слідчим суддею взято до уваги, що ОСОБА_5 має ряд хронічних хвороб, а саме: туберкульозу, хронічної радикулопатії, вертеброгенної люмбоішіалгії, проблем із психікою (підозрюваний знаходиться на обліку у КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР), а також інвалідності III групи та має на утриманні неповнолітню дитину.

Враховуючи наведені вище обставини в їх сукупності, слідчий суддя вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, буде недостатнім для запобігання існуючим ризикам.

Суд вважає, що наявні обставини, передбачені ч. 1 ст. 194 КПК України, для продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , оскільки є достатньо підстав вважати, що підозрюваний з огляду на його моральні якості може ухилитися від суду та не виконати його процесуальні рішення (ризик переховування).

Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_5 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив.

Таким чином, враховуючи обставини, перераховані у ст. 178 КПК України, а також доведеність слідчим та прокурором під час розгляду клопотання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не може запобігти наведеним під час розгляду клопотання ризикам, які, на думку слідчого судді, доведені та не зменшилися, а також те, що досудове розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою не може бути закінченим, тому клопотання слідчого про продовження застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно задовольнити та продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_5 в межах терміну досудового розслідування, а саме до 31 березня 2023 року без можливості внесення застави.

Відповідно до ст. 198 КПК України висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Керуючись ст.ст. 3, 176-178, 183-184, 198-199, 369-372 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Запоріжжя) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі майора Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 , погоджене начальником Мелітопольського відділу Запорізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_7 , про продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000444 від 28 грудня 2022 року відносно ОСОБА_5 - задовольнити.

Продовжити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування, строком до 31 березня 2023 року (включно).

Контроль за виконанням ухвали покласти на відповідний структурний підрозділ Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі.

Виконання ухвали доручити начальнику ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її винесення до Запорізького апеляційного суду.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали складено 22 лютого 2023 року.

Слідчий суддя Комунарського районного суду

міста Запоріжжя ОСОБА_1