ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/714/23 Справа № 201/6805/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Правобережної окружної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 грудня 2022 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Дніпропетровськ, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, у кримінальному провадженні № 0001200,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_7 ,

прокурора ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 грудня 2022 року обвинувальний акт стосовно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, повернутий прокурору Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра для його належного оформлення у розумний строк, відповідно до вимог Кримінального процесуального кодексу України.

Судом першої інстанції встановлено, що у наданому суду обвинувальному акті не конкретно вказано місце вчинення інкримінованого ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, що унеможливлює встановлення підсудності обвинувального акту конкретному суду та є порушенням вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України.

Крім того, у наданому суду обвинувальному акті невірно викладена правова кваліфікація дій ОСОБА_6 , зокрема зазначено, що останній обвинувачується у незаконній порубки дерев у лісових насадженнях, в той час, як диспозицією ч. 1 ст. 246 КК України імперативно визначено обставини при яких дії особи можуть бути кваліфіковані відповідно до вказаної норми, а саме: незаконна порубка дерев або чагарників у лісах, захисних та інших лісових насадженнях, перевезення, зберігання, збут незаконно зрубаних дерев або чагарників, що заподіяли істотну шкоду, тобто в обвинувальному акті органом досудового розслідування не вказаний обов`язковий наслідок у виді заподіяння істотної шкоди, що вказує на неконкретність пред`явленого обвинувачення.

В апеляції:

- прокурор просить скасувати ухвалу та направити обвинувальний акт стосовно ОСОБА_6 до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що ухвала є незаконною, необґрунтованою та підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

Вказує, що обвинувальний акт містить всі відомості, які передбачені ч. 2 ст. 291 КК України.

Зазначає, що повертаючи обвинувальний акт суд вийшов за межі предмета судового розгляду, який вирішується у підготовчому судовому засіданні, та фактично вдався до дослідження обставин кримінального провадження.

Сторона захисту в судове засідання не з`явилась, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, що відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Заслухавши прокурора, яка не підтримала апеляційну скаргу, подану прокурором Правобережної окружної прокуратури ОСОБА_5 , перевіривши надані матеріали, колегія суддів дійшла до наступних висновків.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

За положеннями п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України до повноважень суду першої інстанції віднесено прийняття рішення під час підготовчого судового засідання про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Повернення обвинувального акту прокурору передбачає таку невідповідність його вимогам закону та наявність таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

У ст.ст. 109, 291 КПК України викладено вичерпні вимоги до змісту обвинувального акта та його додатків. Повернення обвинувального акта прокурору зі стадії підготовчого провадження в суді першої інстанції допускається лише у разі порушення прокурором чи слідчим цих вимог.

У відповідності до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, тобто підводиться підсумок стадії досудового розслідування шляхом формулювання офіційного обвинувачення.

Так, повертаючи обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 суд першої інстанції обґрунтовано вказав на невідповідність його вищезазначеним вимогам ст. 291 КПК України щодо відсутності конкретизації місця вчинення інкримінованого ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України. Зі змісту обвинувального акту не вбачається де саме розташована вказана територія, відсутня вказівка щодо міста, району чи вулиці, з чого можливо було б встановити підсудність обвинувального акту конкретному суду, що є порушенням вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України.

Крім того, судом першої інстанції вмотивовано вказано на те, що в обвинувальному акті невірно викладена правова кваліфікація дій ОСОБА_6 , зокрема зазначено, що останній обвинувачується у незаконній порубки дерев у лісових насадженнях, в той час, як диспозицією ч. 1 ст. 246 КК України імперативно визначено обставини при яких дії особи можуть бути кваліфіковані відповідно до вказаної норми, а саме: незаконна порубка дерев або чагарників у лісах, захисних та інших лісових насадженнях, перевезення, зберігання, збут незаконно зрубаних дерев або чагарників, що заподіяли істотну шкоду, тобто в обвинувальному акті органом досудового розслідування не вказаний обов`язковий наслідок у виді заподіяння істотної шкоди, що вказує на неконкретність пред`явленого обвинувачення.

Відповідно до положень п. а ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні злочину, має право бути негайно і детально проінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення проти нього.

Про право обвинуваченого на отримання докладної інформації щодо суті та причин обвинувачення, висунутого проти нього, наголошується у рішеннях ЄСПЛ у справах «Маттоціа проти Італії» від 07 березня та 04 липня 2000 року та «Ващенко проти України» від 26 червня 2008 року, в яких зазначено: «Обвинувачення для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру (п. 51)».

У рішенні від 25 липня 2000 року, ухваленому у справі «Маттоціа проти Італії», детальніше прописано: «Обвинувачений у скоєнні злочину має бути негайно і детально поінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь детальності інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.

В позиції, яка викладена в постанові Верховного Суду України від 24.11.2016 року № 5-238кс16, визначено, що важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист. Фабула обвинувачення є фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про недотримання норм кримінального процесуального закону при направленні обвинувального акту за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, є обґрунтованим і таким, що відповідає фактичним обставинам справи і узгоджується із зазначеними вище вимогами закону та правовими позиціями рішень ЄСПЛ.

Отже, враховуючи вищенаведене, ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а апеляційна скарга прокурора такою, що задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Правобережної окружної прокуратури ОСОБА_5 - залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 грудня 2022 року про повернення обвинувального акту щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4