Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

21.12.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретарки судових засідань - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження у кримінальному провадженні № 11-кп/4806/658/22, за апеляційною скаргою, яку подав захисник обвинуваченого ОСОБА_5 , адвокат ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ :

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 листопада 2022 року продовжено щодо обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 - ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Ужгорода, Закарпатської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з повною середньою освітою, тимчасово не працюючого, судимого за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.05.2022 за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк два роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим терміном на 1 рік,

строк тримання під вартою до 60 (шістдесяти) днів, а саме до 26 січня 2023 року.

Цією ухвалою у задоволенні клопотання захисника про зміну обвинуваченому запобіжного заходу із тримання під вартою на домашній арешт відмовлено.

В ухвалі суду вказується на те, що у провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області знаходиться кримінальне провадження № 0000101, відомості про кримінальне правопорушення в якому 27.06.2022 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР ) за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 - ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України. Приймаючи судове рішення суд взяв до уваги наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 злочинів, які, відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії тяжких, за які передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років. Разом із тим, суд дійшов висновку про те, що з огляду на обставини кримінального провадження та тяжкість інкримінованих ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, на даний час існує ризик того, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. При цьому, на переконання суду першої інстанції, відомості про те, що вказані ризики перестали існувати чи зменшилися, відсутні, а дані про особу обвинуваченого (не працюючий, міцних соціальних зв`язків немає, раніше судимий, у тому числі і за вчинення аналогічних умисних корисливих злочинів, його майновий стан є незадовільний) свідчать про його підвищену суспільну небезпеку. Тому, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що підстав для зміни обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який немає, у зв`язку з чим продовжив йому строк тримання під вартою, відмовивши в задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу на домашній арешт.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_5 , адвокат ОСОБА_6 , вказує на те, що ухвала суду є незаконною, такою, що підлягає скасуванню. Апелянт зазначає, що місцевий суд незаконно та безпідставно відхилив клопотання сторони захисту про недовіру та відвід прокурора у кримінальному провадженні. Звертає увагу на відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, про які прокурор вказав у клопотанні, а також на те, що місцевий суд проігнорував той факт, що на вихованні в обвинуваченого перебуває четверо неповнолітніх дітей, батьки пенсіонери, яким необхідна допомога та піклування. При цьому, апелянт зазначає, що зі змістом клопотання прокурора про застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, сторона обвинувачення ознайомилась безпосередньо перед початком судового розгляду. Адвокат ОСОБА_6 стверджує, що місцевим судом залишено поза увагою клопотання сторони захисту про призначення почеркознавчої експертизи, те, що матеріали досудового розслідування не були відкриті обвинуваченому, а також те, що вирок Ужгородського міськрайонного суду від 12 травня 2022 року був проголошений 09 серпня 2022 року за відсутності обвинуваченого ОСОБА_5 . Просить ухвалу суду скасувати, постановити нову, якою змінити запобіжний захід на більш м`який, а саме - домашній арешт.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, про основні доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

Апеляційна скарга розглядається у відсутності обвинуваченого ОСОБА_5 , його захисника - адвоката ОСОБА_6 та прокурора, неявка яких, з огляду на положення ч. 4 ст. 422-1 КПК України, не перешкоджає її розгляду. З матеріалів контрольного провадження вбачається, що: обвинувачений, захисник та прокурор належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги; заяв про відкладення розгляду апеляційної скарги на інший день від обвинуваченого, захисника та прокурора не надходило, що обвинувачений ОСОБА_5 не подавав клопотань про бажання взяти участь у розгляді апеляційної скарги, у зв`язку з чим апеляційним судом не визнавалась і обов`язковість явки обвинуваченого в судове засідання та не вирішувалось питання про його доставку в судове засідання.

Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість судового рішення відхиляються з огляду на таке.

Так, відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статі 184 цього Кодексу повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ст. 331 КПК України Під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу. Під час здійснення судового провадження судом присяжних питання, передбачене цією частиною, вирішує головуючий. Ухвала суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку. Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.

Висновок суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 колегія суддів вважає належним чином вмотивованим, викладені в судовому рішенні судження такими, що ґрунтуються на вимогах закону та узгоджуються з наявними в матеріалах контрольного провадження доказами та обставинами кримінального провадження.

Так, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 обґрунтовано взяв до уваги тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винним у вчиненні кримінальних правопорушень (позбавлення волі на строк від 5 до 8 років), у тому числі й те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень у період встановленого йому судом іспитового строку в іншому кримінальному провадженні; дані про особу обвинуваченого (раніше судимий, не працюючий, не має міцних соціальних зв`язків, його майновий стан незадовільний); відсутність обставин, які б перешкоджали триманню обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою та необхідність проведення судом необхідних процесуальних дій.

Тому, апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції про доведення прокурором наявності передбачених п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків - переховування обвинуваченого ОСОБА_5 від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, які на даний час не відпали та не зменшилися.

Наведені вище обставини, на переконання апеляційного суду, свідчать і про обґрунтованість висновків суду першої інстанції про те, що інші, більш м`які, запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, будуть недостатніми для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_5 під час судового провадження та запобігання встановлених ризиків, передбачених п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, які стороною захисту не спростовані. При цьому, стороною захисту не надано таких доказів, зокрема й про особу обвинуваченого, які б давали обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, не буде ухилятися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, і що до нього може бути застосовано більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.

Колегія суддів також вважає, що продовження строку дії запобіжного заходу вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 з урахуванням тяжкості, характеру та конкретних обставин вчинення кримінальних правопорушень, даних про особу обвинуваченого, є необхідним із метою забезпечення дієвості кримінального провадження та належної процесуальної поведінки обвинуваченого, у тому числі й запобігання настанню встановлених ризиків.

З огляду на наведене вище, доводи апеляційної скарги про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, про які прокурор вказав у клопотанні, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження та спростовуються наведеним вище.

Із цих підстав, як безпідставні і такі, що не спростовують наявність вищеописаних ризиків та відповідно не дають підстав для застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, апеляційний суд не бере до уваги та відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що на вихованні в обвинуваченого перебуває четверо неповнолітніх дітей, батьки пенсіонери, яким необхідна допомога та піклування. Відхиляючи доводи апеляційної скарги у цій частині, апеляційний суд бере до уваги те, що стороною захисту не надано жодних доказів у підтвердження цих доводів, у тому числі і про те, що ОСОБА_5 займається вихованням дітей чи утримує батьків пенсіонерів і те, що стороною захисту не вказується за рахунок яких коштів обвинувачений утримує батьків пенсіонерів.

Як такі, що жодним чином не впливають на висновки суду першої інстанції про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку тримання під вартою та відмову в задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу, апеляційний суд не бере до уваги і відхиляє доводи апеляційної скарги і про те, що: місцевий суд незаконно та безпідставно відхилив клопотання сторони захисту про недовіру та відвід прокурора у кримінальному провадженні; зі змістом клопотання прокурора про застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, сторона захисту ознайомилась безпосередньо перед початком судового розгляду; місцевим судом залишено поза увагою клопотання сторони захисту про призначення почеркознавчої експертизи, те, що матеріали досудового розслідування не були відкриті обвинуваченому, а також ту обставину, що вирок Ужгородського міськрайонного суду від 12 травня 2022 року був проголошений 09 серпня 2022 року за відсутності обвинуваченого ОСОБА_5 .

Разом із тим, колегія суддів бере до уваги і те, що доказів, які б підтверджували факт наявності в обвинуваченого таких захворювань, що виключають тримання його під вартою, у тому числі й відповідних висновків компетентних посадових осіб, у ході апеляційного розгляду не встановлено й таких стороною захисту не надано.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів бере до уваги і те, що навіть якщо обвинувачений і не має на меті ухилятися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, або порушувати процесуальні обов`язки, однак, обставини, за яких вчинено кримінальні правопорушення, їх тяжкість та інші наведені вище обставини, у тому числі й дані про особу обвинуваченого, дають обґрунтовані підстави вважати, що такі ризики мають місце, і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

При цьому, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги не впливають та не спростовують наявність ризиків, описаних в оскаржуваній ухвалі, не свідчать про те, що такі перестали існувати, що в свою чергу унеможливлює зміну обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, у тому числі і домашній арешт.

Тому, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про задоволення клопотання прокурора та відмову в задоволенні клопотання сторони захисту про зміну обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.

Узагальнюючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги, доводи якої не знайшли свого підтвердження і не впливають на висновки суду першої інстанції, немає, а ухвалу суду першої інстанції, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, як законну та обґрунтовану, необхідно залишити без зміни.

Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли вплинути на висновки суду першої інстанції чи спростувати їх, і на такі стороною захисту в апеляційній скарзі не вказується.

Керуючись ст. ст. 177, 183, 199, 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу, яку подав адвокат ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 листопада 2022 року, якою продовжено обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 - ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України, ОСОБА_5 строк тримання під вартою до 60 діб, а саме до 26 січня 2023 року, та відмовлено у задоволенні клопотання захисника про зміну обвинуваченому запобіжного заходу із тримання під вартою на домашній арешт, - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: