Справа № 143/1464/14-к
Провадження №11-кп/801/976/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 листопада 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченої в режимі відеоконференції ОСОБА_7
захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці кримінальне провадження №0000149, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 15.06.2014. за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 15 липня 2022 року по обвинуваченню
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки та жительки АДРЕСА_1 , з середньою освітою, не працюючої, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше не судимої,
у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,-

Зміст судового рішення та встановлені судом обставини.
Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 15 липня 2022 року ОСОБА_9 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначено покарання у виді 9 (дев`яти) років позбавлення волі.
Початок строку покарання постановлено рахувати з дня набрання вироком законної сили.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону №838-VIII від 26.11.2015) у строк покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з моменту затримання з 15.06.2014. до дня винесення ухвали Погребищенського районного суду Вінницької області 26.05.2016, а також з моменту затримання з 01.10.2021. по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави 1708 (одну тисячу сімсот вісім) гривень 59 копійок процесуальних витрат на залучення експертів.
Вирішено питання про речові докази.

Судом установлено, що ОСОБА_7 15 червня 2014 року близько 12 години перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння знаходилася в житловому будинку АДРЕСА_2 . На побутовому ґрунті, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, діючи умисно, з метою позбавити життя потерпілого, із застосуванням значної сили ОСОБА_10 нанесла один удар ножем в область життєво важливого органу ОСОБА_11 , а саме серця, таким чином, що ніж увійшов в тіло потерпілого на 10 см, при довжині леза 12,3 см. Своїми діями ОСОБА_10 спричинила ОСОБА_12 проникаюче колото-різане поранення грудної клітини зліва, від якого він того ж дня о 15:45 годині помер у Погребищенській ЦРЛ. Після вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_13 зникла з місця події.
Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 458 від 27.06.2014 року на трупі ОСОБА_11 виявлено тілесне ушкодження у вигляді колото-різаного проникаючого ушкодження грудей, раньовий канал якого складає 10 см, з ушкодженням лівої міжреберної артерії, лівої внутрішньої грудної артерії, верхньої долі лівої легені. Вказане проникаюче колото-різане поранення лівої половини грудей у ОСОБА_11 належить до тяжких тілесних ушкоджень, яке є небезпечне для життя в момент спричинення.
Смерть ОСОБА_11 настала від гострої масивної крововтрати, яка виникла в результаті проникаючого колото-різаного ушкодження лівої половини грудей з ушкодженням 1 міжреберної артерії, лівої внутрішньої грудної артерії, тканини верхньої долі лівої легені.
Дії ОСОБА_9 судом кваліфіковані за ч.1 ст.115 КК України, як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, що їх подали.
В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_9 просить скасувати вирок суду через неповноту судового слідства та невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження, або змінити вирок суду в частині призначеного покарання через суворість.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд не взяв до уваги усі докази у їх сукупності, які свідчать про те, що вона не мала наміру на вбивство потерпілого, натомість її дії були вчинені з необережності та внаслідок неправомірної поведінки самого потерпілого.

Позиції учасників судового провадження.
Прокурор ОСОБА_6 заперечив проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченої вважаючи вирок суду законним і обґрунтованим.
Обвинувачена ОСОБА_9 та її захисник адвокат ОСОБА_8 підтримали доводи своєї апеляційної скарги з підстав, викладених в ній та просили задовольнити в повному об`ємі.
При цьому обвинувачена просила скасувати вирок та призначити новий розгляд в суді першої інстанції посилаючись на те, що судом не були допитані всі свідки, медичні працівники та експерти. Однак не зазначила, які саме свідки та з приводу яких обставин мали бути допитані, а також для з`ясування яких обставин потрібно було допитати лікарів та експертів.

Мотиви суду.
Заслухавши доповідача, виступи учасників провадження, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченої не підлягає до задоволення з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст. 94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Як убачається з вироку, судом надано належну оцінку дослідженим доказам, а висновки про доведеність вини ОСОБА_7 за інкримінованим обвинуваченням знайшли своє підтвердження. Окрім того призначене покарання є справедливим і достатнім для виправлення і перевиховання засудженої.
Щодо викладених доводів обвинуваченої в частині істотного порушення кримінального процесуального закону неповноти судового розгляду, яка полягає в тому, що не були допитані усі свідки, експерти та медичні працівники, суд зазначає, що судовий розгляд в суді першої інстанції здійснюється у відповідності до Глави 28 КПК України. Зокрема, ст. 349, 350 КПК України визначають обсяг доказів, що підлягають дослідженню, порядок їх дослідження, а також встановлюють право учасника процесу заявляти відповідні клопотання.
Як убачається з матеріалів провадження, стороною захисту, зокрема і обвинуваченою, під час провадження в суді першої інстанції не заявлялись клопотання про допит свідків, експертів, а під час апеляційного провадження обвинувачена ОСОБА_7 також не могла пояснити які саме свідки та з приводу яких обставин мали бути допитані судом першої інстанції, а також для з`ясування яких обставин потрібно було допитати лікарів та експертів.
За таких обставин доводи обвинуваченої про допущену неповноту судового розгляду не ґрунтуються на законі.
Стосовно доводів апеляційної скарги обвинуваченої в частині невідповідності висновків суду фактичним обставинам провадження та неправильного застосування закону про кримінальну відповідальність суд зазначає, що стаття 115 КК України передбачає відповідальність за умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині. Із суб`єктивної сторони цей злочин характеризується умисною формою вини (прямим або непрямим умислом), коли винний усвідомлює суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно-небезпечні наслідки у вигляді смерті іншої людини й бажає або свідомо припускає їх настання.
Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їхні стосунки.
При цьому вбивство з необережності (ст. 119 КК України), на відміну від умисного вбивства, має місце лише при необережній формі вини, для якої характерне поєднання усвідомлення особою суспільно небезпечного характеру свого діяння (дії чи бездіяльності) та недбалого або самовпевненого ставлення до настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння.
Як убачається з оскаржуваного вироку, обвинувачена ОСОБА_7 надала показання про те, що останнім часом в їх сім`ї постійно були сварки через гулянки чоловіка та його ревнощі. За сім місяців до подій, описаних в обвинувальному акті, чоловік ножем наніс їй тілесні ушкодження. 15.06.2014 року близько 12 години вона зі своїм чоловіком перебували в с. Збаржівка у її свекрухи ОСОБА_14 , де святкували день народження останньої. Крім них на святкуванні також були свекруха зі свекром. Вони випили близько пляшки горілки на чотирьох. В той час як вона нарізала хліб, до неї ззаду підійшов її чоловік, почав залазити під її халат, вона розвернулася і випадково штрикнула ОСОБА_11 ножем. Самого удару вона не пам`ятає. Пригадує, що розвернулася до чоловіка на ліву сторону. Вона не може пояснити, чому ніж увійшов в тіло ОСОБА_11 майже по руків`я. Чоловік упав на підлогу, а вона намагалася сорочкою закрити його рану. Після цього вона пішла за будинок, а потім через город до саду.
З показань свідка ОСОБА_15 установлено, що він не був очевидцем подій, яі мали місце 15.06.2014, проте неодноразово був очевидцем, як раніше його колишній зять ОСОБА_16 неодноразово бив ОСОБА_17 .
Свідок ОСОБА_18 повідомила суду, що подружжя ОСОБА_19 постійно сварилися між собою, ОСОБА_16 ображав ОСОБА_17 . 15.06.2014 в свекрухи ОСОБА_17 був день народження, на яке її також запросили. За столом були обвинувачена, потерпілий і матір останнього. В якийсь момент, коли ОСОБА_17 смажила рибу стоячи задом до ОСОБА_16 , останній підійшов до неї ззаду і навис над нею. ОСОБА_16 хотів ще випити, «чіплявся» до ОСОБА_17 , остання намагалася вирватися від нього, тримаючи у руках ніж, яким перевертала рибу. Потім обвинувачена повернулася і ударила потерпілого ножем. Вітаілій упав, і вони побачили у нього кров та почали викликати швидку допомогу. В цей час ОСОБА_17 вибігла на город та комусь дзвонила.
Висновком експерта № 458 від 27.06.2014 року установлено, що при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_20 виявлено колото-різане проникаюче ушкодження грудей з ушкодженням лівої міжреберної артерії, лівої внутрішньої грудної артерії, верхньої долі лівої легені. Дане поранення виникло від одноразової дії предмета, який мав колоті-ріжучі властивості, що не виключає можливості його утворення від дії ножа. Смерть ОСОБА_20 настала від гострої масивної крововтрати, яка виникла в результаті проникаючого колото-різаного ушкодження лівої половини грудей з ушкодженням 1 міжреберної артерії, лівої внутрішньої грудної артерії, тканини верхньої долі лівої легені. Між смертю та проникаючим колото-різаним ушкодженням лівої половини грудей є причинно-наслідковий зв`язок. Вказане проникаюче колото-різане поранення лівої половини грудей у ОСОБА_11 належить до тяжких тілесних ушкоджень, яке є небезпечне для життя в момент спричинення. При судово-токсикологічній експертизі крові та сечі від трупа ОСОБА_11 виявлено етиловий спирт у концентраціях, які свідчать про легке алкогольне сп`яніння його на час настання смерті. Також зазначеним висновком встановлено довжину раневого каналу, яка складає 10 см.
Так, врахувавши всі встановлені обставини справи, зокрема показання обвинуваченої та свідка ОСОБА_18 , характер і спосіб дій обвинуваченої, дані, які відповідно до висновку судової експертизи вказують на значне прикладання зусилля при нанесенні удару, направленість удару, суд дійшов правильного висновку про наявність у обвинуваченої умислу саме на заподіяння смерті потерпілому, а тому її дії правильно кваліфіковані за ч.1 ст.115 КК України.
Що ж до доводів апеляційної скарги обвинуваченої про можливість пом`якшення покарання суд зазначає, що відповідно ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому відповідно до ч.2 ст.52 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобіганню вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Таким чином на переконання апеляційного суду кримінальне покарання повинно бути справедливим балансом з однієї сторони між необхідністю застосування заходів примусу внаслідок вчиненого кримінального правопорушення та усвідомлення винною особою необхідності її понести, та з іншої сторони такі заходи примусу мають бути достатніми для перевиховання особи та попередження нових злочинів.
Окрім наведеного ККС ВС у постанові від 09.10.2018. (справа 756/4830/17-к) дійшов висновку, що термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанцій, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини КК, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.
Як установив суд першої інстанції, ОСОБА_7 вперше притягується до кримінальної відповідальності, на обліках в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, посередньо характеризується, має на утриманні двох неповнолітніх дітей. При цьому злочин вчинила у стані алкогольного сп`яніння, що відповідно до ст.67 КК України є обставиною, яка обтяжує відповідальність.
Такі дані про особу обвинуваченої у сукупності з встановленими обставинами провадження та тяжкості вчиненого кримінального правопорушення дали суду підстави для призначення покарання в межах санкції частини статті у розмірі наближеному до мінімального строку покарання у виді позбавлення волі.
За наведених обставин відсутні підстави для скасування чи зміни судового рішення.
Керуючись ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_13 залишити без задоволення.
Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 15 липня 2022 року у кримінальному провадженні №0000149, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 15.06.2014. по обвинуваченню ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена до суд касаційної інстанції (Касаційного кримінального Суду в складі Верховного Суду) протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженою, яка перебуває під вартою, в той самий строк з моменту вручення копрії ухвали.
Відповідно до ч. 4 ст. 532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Судді: