ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 березня 2023 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_1

Суддів ОСОБА_2

ОСОБА_3

за участю учасників судового провадження:

секретаря судового

засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0002960 від 27.09.2022 року за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на вирок Першотравневого районного суду м.Чернівці від 04 січня 2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Чернівці, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , з середньою освітою, не одруженого, не працевлаштованого, раніше судимого,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,-

УСТАНОВИЛА:

Короткий зміст оскарженого судового рішення.

Вироком Першотравневого районного суду м.Чернівці від 04 січня 2023 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

На підставі ч.ч.1,4 ст.71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Шевченківського районного суду м.Чернівці від 29.08.2022, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 встановлено рахувати з моменту затримання, тобто з 19 листопада 2022 року.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави судові витрати в сумі 556 грн 34 коп.

Вирішено долю речових доказів у кримінальному провадженні.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи апелянта.

На вказаний вирок захисник ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить змінити вирок та призначити покарання із застосуванням ст.69 КК України, більш м`яке, аніж фактично призначене судом.

Вважає вирок районного суду надто суворим і таким, що не відповідає принципам достатності покарання для виправлення винного.

Зазначає, що обвинувачений ОСОБА_7 має стійкі соціальні зв`язки, перебуває у цивільному шлюбі, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, відшкодував шкоду, завдану злочином, щиросердечно розкаюється.

_____________________________________________________________________________

ЄУНСС 725/6947/22 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_8

Номер провадження 11-кп/822/103/23 Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Враховуючи наявні обставини, що пом`якшують покарання, та відомості про особу обвинуваченого, вважає, що наявні законні підстави для призначення більш м`якого покарання обвинуваченому, із застосуванням ст.69 КК України.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

Згідно вироку районного суду, 25 вересня 2022 року близько 20 год. 08 хв. ОСОБА_7 , переслідуючи мету особистого збагачення, діючи умисно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, повторно, таємно, перебуваючи в приміщенні каси туалету, розташованого в м. Чернівці по вул. Зелена, 5Б, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом віджиму віконця каси, викрав зі столу мобільний телефон марки «Huawei Y5P» вартістю 2180 грн. 83 коп., який належить потерпілій ОСОБА_9 .

Після цього ОСОБА_7 місце злочину покинув і розпорядився викраденим на власний розсуд, завдавши потерпілій матеріальної шкоди на суму 2180 гривень 83 копійки.

Таким чином, ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна за кваліфікуючими ознаками: вчинене повторно, з проникненням в інше приміщення, в умовах воєнного стану.

Кримінальне провадження розглядалось судом першої інстанції у порядку ч.3 ст.349 КПК України, оскільки фактичні обставини справи ніхто з учасників судового розгляду не оспорював.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Захисник підтримала подану апеляційну скаргу та просила її задовольнити.

Прокурор заперечила проти задоволення апеляційної скарги та просила залишити без змін вирок районного суду.

Обвинувачений не подавав клопотання про розгляд апеляційної скарги за його участі, будучи належним чином повідомленим за місцем утримання під вартою, а тому на підставі ч.5 ст.401 КПК України, у судове засідання не викликався.

Потерпіла в судове засідання апеляційного суду не з`явилась, хоча була належним чином повідомлена про дату і час апеляційного розгляду. Відповідно до ч.4 ст.405 КПК України, її неприбуття не перешкоджає апеляційному розгляду.

Мотиви Суду.

Заслухавши суддю-доповідача, позиції учасників судового провадження стосовно поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, заслухавши учасників судового провадження у судових дебатах, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 та доведеність його винуватості у вчиненні кримінального правопорушення апелянтом не оспорюються, то ці обставини колегією суддів в апеляційному порядку не перевіряються.

Що стосується покарання, призначеного ОСОБА_7 за ч.4 ст.185 КК України, колегією суддів встановлено наступне.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винуватою у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 65 КК України, п. 1 Постанови Пленуму ВСУ від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» під час призначення покарання у кожному конкретному випадку, суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції при ухваленні вироку вказаних вимог дотримався.

При призначенні покарання суд першої інстанції врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий за аналогічний злочин, перебуває на обліку у лікаря-нарколога, не перебуває на обліку у лікаря-психіатра, характеризується негативно за місцем проживання.

Обставинами, що пом`якшують покарання, судом першої інстанції визнано щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, усунення заподіяної шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання, судом першої інстанції не встановлено.

Що стосується доводів апеляційної скарги про необхідність застосувати положення ст.69 КК України при призначенні покарання, то колегія суддів вважає їх необґрунтованими і відхиляє.

Згідно ст.69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України за цей злочин.

З положень цієї статті вбачається, що сама по собі наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання, не може слугувати безумовною підставою для застосування положень ст.69 КК України, а судом оцінюються ці обставини лише в сукупності з відомостями про особу обвинуваченого.

Як встановлено з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 схильний до вчинення кримінальних правопорушень проти власності, оскільки раніше неодноразово судимий за ст.ст.185,186 КК України, на момент вчинення злочину вже був засуджений вироком Шевченківського районного суду м.Чернівці від 29.08.2022 за ч.4 ст.185 КК України, однак, на шлях виправлення не став, а вчинив новий злочин проти власності менш ніж через місяць після ухвалення вказаного вироку.

Вказана форма поведінки обвинуваченого свідчить про те, що в нього не відбулися суттєві позитивні зміни соціальних орієнтацій, які знижують ступінь його соціальної небезпечності.

Згідно довідки-характеристики за місцем проживання, ОСОБА_7 час від часу вчиняє психологічне насильство в сім`ї та зловживає спиртними напоями, про що неодноразово надходили скарги від мешканців будинку.

Наведене дозволяє зробити висновок про те, що наявні обставини, які пом`якшують покарання, не знижують істотно ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину та особи обвинуваченого, а тому не можуть бути підставою для призначення покарання нижчого за найнижчу межу, передбачену санкцією ч.4 ст.185 КК України.

Діючи в межах своїх дискреційних повноважень, суд не знайшов підстав для застосування положень ст.69 КК України при призначенні покарання ОСОБА_7 та призначив покарання в найнижчих межах санкції ч.4 ст.185 КК України, яке за своїм видом та розміром є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

З матеріалів кримінального провадження колегією суддів не встановлено інших обставин чи відомостей про особу обвинуваченого, які б могли бути визнані такими, що істотно знижують суспільну небезпечність обвинуваченого та вчиненого ним діяння.

Таким чином, рішення суду першої інстанції щодо відсутності підстав для застосування ст.69 КК України є належним чином вмотивованим.

Погоджуючись з позицією суду першої інстанції, колегія суддів враховує також практику Верховного Суду (постанова ВС від 09.10.2018 у справі № 756/4830/17-к), згідно якої визначені у ст. 65 КК загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

З огляду на викладене, колегія суддів не вбачає підстав, які вказували б на неправильність застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, а саме не застосування положень ст. 69 КК України.

Істотних порушень, які б стали безумовною підставою для зміни чи скасування вироку, апеляційним судом не встановлено, а тому апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.404,405,407,418,419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Першотравневого районного суду м.Чернівці від 04 січня 2023 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який утримується під вартою у той самий строк з дня отримання копії ухвали.

Головуючий [підпис] ОСОБА_1

Судді [підпис] ОСОБА_2

[підпис] ОСОБА_3

Згідно з оригіналом

Суддя Чернівецького

апеляційного суду _________________ ОСОБА_1

(посада) (М.П., підпис) (ПІБ)

07.03.2023 року

(дата засвідчення копії)