УХВАЛА

про продовження запобіжного заходу

у виді тримання під вартою

Справа № 621/562/23

Провадження 1-кп/621/173/23

17 квітня 2023 року м. Зміїв Харківської області

Зміївський районний суд Харківської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

учасники справи:

прокурор - ОСОБА_3 ,

потерпілий - ОСОБА_4 , (не з`явився)

обвинувачений - ОСОБА_5 ,

захисник - адвокати ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу № 621/562/23 (провадження ЄРДР №0000172 від 06.07.2022) стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 121Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Зміївського районного суду Харківської області перебуває вказана кримінальна справа.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 13.03.2023 року справу призначено до судового розгляду.

У судове засідання з`явилися прокурор, доставлений конвоєм обвинувачений ОСОБА_8 , прибули захисники - адвокати ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

У судове засідання не з`явився потерпілий ОСОБА_9 , який подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Учасники справи не заперечували проти проведення судового розгляду за відсутності потерпілого.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження ОСОБА_10 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів.

В обґрунтування клопотання вказав, що строк дії раніше обраного обвинуваченому запобіжного заходу спливає 20.04.2023 року, судовий розгляд справи тільки починається, і на даний час продовжують існувати ризики, передбачені ст.177 КПК України, та які стали підставою для обрання тримання під вартою, а саме - підозрюваний може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків та потерпілого, перешкоджати провадженню іншим чином. Зазначив, що менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти вищевказаним ризикам, зокрема, ризику переховування від суду, а враховуючи, що вчинено злочин, який спричинив загибель людини, просив не визначати також розмір застави.

Захисник - адвокат ОСОБА_11 заперечував проти продовження запобіжного заходу обвинуваченому у виді тримання під вартою та одночасно заявив клопотання про зміну ОСОБА_10 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт з 22 години до 06.00 години ранку. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що згідно практики Європейського суду з прав людини, одна лише тяжкість пред`явленої підозри не може бути підставою для тримання особи під вартою, а інші підстави, зазначені прокурором, є формальними та не підтверджені належними доказами.

Захисник - адвокат ОСОБА_12 підтримав захисника ОСОБА_11 та просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора, вказавши, що досудове розслідування по справі завершено, стороною обвинувачення не надано доказів вчинення тиску обвинуваченим на потерпілого чи свідків, або перешкоджання кримінальному провадженню будь-яким чином.

Обвинувачений ОСОБА_8 підтримав думку захисників та просив змінити запобіжний захід на домашній арешт за місцем свого проживання.

Заслухавши думки учасників судового засідання, дослідивши доводи клопотання та матеріали справи, суд зазначає наступне:

Відповідно до частин 1, 3, 4, 5 статті 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

У разі закінчення строку дії ухвали суду про тримання під вартою та неможливості розгляду судом питання про продовження строку тримання під вартою в умовах воєнного стану продовження строку тримання під вартою здійснюється у порядку, встановленому статтею 615 цього Кодексу.

Ухвала суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.

Частиною 1 статті 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.12 Кримінального процесуального кодексу України, під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.1 статті 177 Кримінального процесуального України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Статтею 178 Кримінального процесуального кодексу України визначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який, у разі визнання його винуватим, йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років.

Ухвалою слідчого судді Зміївського районного суду Харківської області від 08.07.2022 ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною цілодобово залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

З 26 серпня 2022 року ОСОБА_5 за місцем мешкання був відсутнім, мобільний зв`язок вимкнений, в зв`язку з чим постановою слідчого від 28.08.2022 року останній був оголошений у розшук.

Ухвалою слідчого судді Зміївського районного суду Харківської області від 20.02.2023 року підозрюваному ОСОБА_5 змінено раніше обраний запобіжний захід з цілодобового домашнього арешту на тримання під вартою в Державній установі "Харківський слідчий ізолятор", строк якого спливає 20.04.2023 року

Прокурор, заявляючи клопотання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, посилався на тяжкість вчиненого діяння, суворість покарання, що загрожує ОСОБА_5 в разі визнання його винуватим, та продовження існування ризиків впливу на свідків, переховування від суду та перешкоджання провадженню іншим чином, які в період дії воєнного стану в Україні підсилюються. На час розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою судовий розгляд кримінального провадження не розпочато, свідки не допитані, письмові докази не досліджені, тобто ризики, що були підставою для застосування обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не зменшилися та продовжують існувати.

Суд погоджується з думкою прокурора та вважає, що тяжкість вчиненого злочину та передбачена законом суворість можливого покарання сама по собі може бути мотивом та підставою для обвинуваченого переховуватися від суду.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року Європейський суд з прав людини зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, беручи до уваги те, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилятись від суду.

Це твердження узгоджується і з позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти.

На думку суду, ризики переховування від органів досудового розслідування або суду, знищення чи спотворення будь-якого з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого чи свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, на даний час не зменшилися та продовжують існувати.

Суд також приймає до уваги роз`яснення Верховного Суду, який у своєму Листі № 1/0/2-22 від 03.03.2022 року «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану» вказав, що слідчим суддям (суду) необхідно зважати на обставини воєнного стану, що введений в Україні з 24.02.2022 року в зв`язку з агресією Російської Федерації, та вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу, суд може зважати на попередню оцінку окремих фактичних обставин, здійснену ним при вирішенні попередніх клопотань у цьому кримінальному провадженні на підставі відповідних матеріалів.

За таких обставин, продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою є виправданим заходом, оскільки цього вимагає справжній інтерес суспільства, не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини і положенням Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З цих же підстав суд вважає недоцільним змінити обвинуваченому запобіжний захід на домашній арешт, який не зможе в реальних умовах проведення бойових дій на території Чугуївського району Харківської області, де є зареєстроване місце проживання обвинуваченого, забезпечити його належну процесуальну поведінку та запобігти встановленим ризикам.

Крім того, стосовно доводів сторони захисту суд вважає за необхідне також звернути увагу на те, що підозрюваним порушувалися умови раніше обраного йому запобіжного заходу у виді домашнього арешту, через що, в зв`язку з його неналежною процесуальною поведінкою, запобіжний захід був змінений на більш суворий, а тому застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту є недоцільним з огляду на наявні в ідомості в матеріалах справи.

Таким чином, суд вважає за необхідне продовжити ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів та відмовити у задоволенні клопотання сторони захисту про зміну обвинуваченому запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт.

Керуючись статтями 176-178, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 331, 372, 395 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу обвинуваченому - задовольнити.

Продовжити строк запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді тримання під вартою, в Державній установі "Харківській слідчий ізолятор" на шістдесят днів, тобто до 15 червня 2023 року, включно.

В задоволенні клопотання захисників ОСОБА_11 , ОСОБА_13 про зміну обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт - відмовити.

Відкласти судовий розгляд справи та призначити судове засідання об 11:00 годині 17 травня 2023 року.

В судове засідання викликати свідків згідно обвинувального акту

Ухвала в частині продовження строку тримання під вартою може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а обвинуваченим у цей же строк з моменту вручення йому копії судового рішення.

Повний текст ухвали складено 17.04.2023.

Суддя ОСОБА_1