Єдиний унікальний номер 205/7071/22
1-кп/205/950/22
У Х В А Л А

21 грудня 2022 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю учасників судового провадження

прокурора - ОСОБА_3

захисника адвоката - ОСОБА_4

потерпілої - ОСОБА_5

обвинуваченого - ОСОБА_6

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро кримінальне провадження № 0000936 за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Миколаївки, Дніпропетровської обл.., українець, громадянин України, має середню освіту, офіційно не працевлаштований, розлучений, на утриманні має малолітню дитину ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Ленінського районного суду м. Дніпропетровська перебуває кримінальне провадження № 0000936 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

У судовому засіданні прокурором ОСОБА_3 було заявлено клопотання про продовження до обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у якому прокурор зазначив, що на його думку наявні ризики, передбачені п. 1,3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: - п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, що обвинувачений ОСОБА_6 під загрозою застосування покарання за злочин може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. Даний ризик обґрунтовується тим, що обвинувачений вчинив тяжкий злочин проти власності, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від 7 до 10 років, розлучений, не має постійного офіційного місця роботи, тобто відсутні соціальні важелі впливу, що зможуть утримати обвинуваченого за місцем мешкання та від вчинення дій, передбачених зазначено статтею. Існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, підтверджується тим, що обвинувачений ОСОБА_6 , може незаконно впливати на потерпілих у кримінальному провадженні, як шляхом вмовлянь так і шляхом погроз застосування насильства, з метою зміни ними своїх показів в суді, та в подальшому з метою уникнення кримінальної відповідальності. В обґрунтування п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України необхідно вказати той факт, що обвинувачений офіційно не працевлаштований, постійного джерела доходу не має. Дана обставина підтверджує той ризик, що ОСОБА_6 може вчиняти нові корисливі кримінальні правопорушення.

Обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечував проти продовження відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Захисник адвокат ОСОБА_4 підтримав свого підзахисного.

Потерпіла ОСОБА_5 залишила вирішення питання щодо продовження запобідного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_6 на розсуд суду.

Суд, дослідивши клопотання про продовження запобіжного заходу, вислухавши доводи прокурора, думку захисника, обвинуваченого, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити,скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.?

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є зокрема, ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя.

Так, у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем ймовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від суду.

Суд, обґрунтовано вважає, що в разі зміни запобіжного заходу на більш м`який обвинувачений ОСОБА_6 матиме реальну можливість перешкодити судовому розгляду даного кримінального провадження шляхом переховування від суду, побоюючись тяжкості покарання за інкримінований тяжкий злочини, яке загрожує йому в разі визнання винними.

Разом з цим, залишається актуальним і потенційний ризик незаконного впливу з боку обвинуваченого на потерпілих у кримінальному провадженні з метою зміни ними своїх показань у суді та в подальшому з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд бере до уваги інші фактори, такі як вік, відсутність постійного джерела доходу, що дає підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_6 може вчиняти нові корисливі кримінальні правопорушення, для отримання засобів для життя, так як він не має іншого джерела доходу.

Наявні наведені ризики є дійсними та триваючими і вони виключають на даний час можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_6 на більш м`який.

Отже, суд приходить до висновку що більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити виконання покладених на обвинуваченого ОСОБА_6 процесуальних обов`язків у кримінальному провадженні.

Керуючись ст.ст.110, 177, 182, 183, 331, 369, 371, 372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження до обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 календарних днів, а саме до 17 лютого 2023 року включно.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_8 ОСОБА_9