ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 638/381/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/1433/22 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ст.82 КК України
УХВАЛА

Іменем України

21 листопада 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

засудженого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні суду м. Валки кримінальне провадження заапеляційною скаргою засудженого на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 серпня 2021 року стосовно ОСОБА_7 ,-

ВСТАНОВИЛА:

Вищевказаною ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого про заміну невідбутої частини покарання за вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 14.04.2016 року більш м`яким.

Суд першої інстанції врахував тяжкість вчинених ОСОБА_7 злочинів, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 186 КК України, ту обставину, що в результаті його злочинних дій загинула людина.

Крім цього, слід зазначити, що на даний час невідбута частина покарання є значною, засуджений відбуває покарання з 14.01.2016, кінець строку - 27.05.2025 року.

При цьому, вирішальним для застосування заміни невідбутої частини покарання більш м`яким згідно з ст. 82 КК України є не факт відбуття засудженим певної частини покарання, а саме виправлення засудженого. При цьому, прийняття рішення про заміну невідутої частини покарання більш м`яким не є обов`язком суду, а залежить від переконаності суду в тому, що засуджений довів своє виправлення та цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Під час розгляду зазначеного клопотання встановлено, що засуджений раніше неодноразово судимий, в тому числі за вчинення умисних тяжких злочинів проти власності, до нього двічі застосовувалося умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, проте останній знов вчинив тяжкі злочини із застосуванням насильства.

В апеляційній скарзі засуджений просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою задовольнити клопотання про заміну невідбутої частини покарання за вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 14.04.2016 року більш м`яким, оскільки вважає ухвалу незаконною та необґрунтованою.

Заслухавши суддю-доповідача, засудженого, який підтримав апеляційну скаргу, прокурора, який просив ухвалу залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, має право вирішувати питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням.

Згідно з вимогами ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі та стали на шлях виправлення, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення та лише після фактичного відбуття ним не менше половини строку покарання, призначеного судом умисний тяжкий злочин.

На переконання колегії суддів, при розгляді клопотання засудженого ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, суд першої інстанції в повній мірі дотримався наведених вимог закону.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_7 засуджений вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 14.04.2016 року за ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 186, ст. 70 КК України до покарання у виді 10 років позбавлення волі та даний час невідбута частина покарання є значною, засуджений відбуває покарання з 14.01.2016, кінець строку - 27.05.2025 року.

Поряд із цим, з характеристики від 20.07.2021, наданої адміністрацією ДУ «Сумський слідчий ізолятор» вбачається, що ОСОБА_7 у вказаній установі знаходиться з 05.11.2016 року, за цей час зарекомендував себе посередньо, при проведенні заходів режимного, профілактично-виховного характеру неодноразово порушував вимоги розпорядку дня та режиму тримання, за що мав З дисциплінарних стягнення, які погашені за строком давності. Постійно залучається до безоплатної праці по підтриманню належних санітарно-побутових умов в установі, за що має 5 заохочень. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, з представниками адміністрації поводиться ввічливо, тактовно, дотримується правомірних взаємовідносин, роботи з самообслуговування виконує, не допускає порушень вимог пожежної безпеки, підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними, на профілактичних обліках в установі не перебуває.

Згідно довідки начальника відділення СПС, ОСОБА_7 має 5 заохочень за активну участь в роботах, пов`язаних зі створенням належних санітарно-побутових умов в установі у виді подяк та дострокового зняття раніше накладеного стягнення, а саме від 17.04.2019 (подяка 01.10.2019 (подяка), 03.07.2020 (дострокове зняття раніше накладеного стягнення), 30.03.2CZ (подяка), 02.07.2021 (подяка). З цієї ж довідки вбачається, що ОСОБА_7 мав 3 стягнення. і саме: 01.09.2017, 11.01.2020, 02.10.2020 за зберігання заборонених предметів. В судове засіданні засуджений пояснив, що такими забороненими предметами були мобільні телефони.

Надаючи оцінку наведеним обставинам в їх сукупності, колегія суддів вважає, що висновок суду про те, що ОСОБА_7 не став на шлях виправлення є обґрунтованим.

Враховуючи особу засудженого, який характеризується посередньо, його участь в житті установи виконання покарань, наявність стягненнь та заохоченнь за досить тривалий час відбування покарання, підстав для застосування ст. 82 КК України щодо ОСОБА_7 не має.

На думку колегії суддів, заміна призначеного покарання на більш м`яке - обмеження волі на цій стадії відбування покарання не буде сприяти досягненню мети кримінального покарання, зазначеній у ч. 2 ст. 50 КК України, а саме, виправленню засудженого, а також, запобіганню вчиненню ним нових злочинів.

Беручи до уваги вищевикладене в сукупності, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає їх такими, що не суперечать фактичним обставинам провадження.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, яке скасуванню з викладених в апеляційній скарзі мотивів не підлягає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 серпня 2021 року стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді