Справа № 274/7772/22
Провадження №1-кп/0274/473/23
ВИРОК
Іменем України
21.02.2023 м.Бердичів
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Києва, освіта середня, розлученого, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , учасника бойових дій, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України,- в с т а н о в и в:
ОСОБА_4 , 13.04.2021 громадянин України ОСОБА_4 з однієї сторони, а з іншої - Міністерство оборони України, в особі т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_5 уклали контракт про проходження громадянами України військової служби в Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу, строком на 3 роки.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №84 від 13.04.2021 ОСОБА_4 призначено на посаду номер обслуги самохідного артилерійського взводу самохідної артилерійської батареї самохідного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 .
01.06.2021 наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №120 ОСОБА_4 призначено на посаду номера обслуги четвертої обслуги другого самохідного артилерійського взводу восьмої самохідної артилерійської батареї третього самохідного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 .
18.06.2021 рядовий ОСОБА_4 відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №136 вибув у першу половин щорічної основної відпустки за 2021 рік в м. Київ терміном на 10 (десять) діб, з 19.06.2021 по 30.06.2021.
У відповідності до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - це період функціонування національної економіки, Збройних Сил України та інших державних органів, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію та закінчується прийняттям рішення про демобілізацію. Демобілізація - комплекс заходів спрямованих, крім іншого, на планомірне переведення Збройних Сил України на організацію і штати мирного часу.
Відповідно до ст.11 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» рішення про демобілізацію приймає Президент України.
Тобто, особливий період розпочався з моменту набрання чинності Указом Президента України від 17.03.2014 №303 на визначених територіях України та продовжується на цих територіях до оголошення (набрання чинності) окремого рішення Президента України про демобілізацію, яке станом на 08 жовтня 2019 року оголошено не було.
Рядовий ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, відповідно до вимог ст. ст. 11, 16, 40, 49, 128, 200 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, зразково виконувати свої службові обов`язки, бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, у разі потреби відлучитися в межах розташування військової частини (підрозділу) запитати дозволу в командира відділення, а після повернення доповісти йому про прибуття, розподіляти час у військовій частині протягом доби і протягом тижня згідно з розпорядком дня, встановленого командиром (начальником).
Відповідно до вимог ст. ст. 1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів, а також зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів та накази командирів.
Згідно розпорядку дня військової частини НОМЕР_1 , службові обов`язки військовослужбовці частини виконують упродовж робочих днів з понеділка по п`ятницю в період часу з 08 год. 30 хв. по 17 год. 30 хв.
Однак, рядовий ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст. ст. 11, 16, 40, 49, 128, 200 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитись від військової служби, без дозволу відповідних командирів (начальників) та без поважних причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, 01.07.2021 о 08:30 год. не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 , що розташована за адресою: АДРЕСА_2 та проводив час на власний розсуд до 15.12.2022 коли добровільно прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою АДРЕСА_3 та заявив про себе, чим закінчив вчинення кримінального правопорушення.
За час відсутності у військовій частині НОМЕР_1 рядовий ОСОБА_4 обов`язки військової служби не виконував, перебуваючи поза межами військової частини, правоохоронні органи або органи державної влади про свою належність до військової служби, про вчинене ним нез`явлення вчасно на службу до військової частини та його причини не повідомив та проводив час на власний розсуд.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав повністю та підтвердив, що дійсно при зазначених в обвинувальному акті обставинах не з`явився вчасно на службу у військову частину НОМЕР_1 , без поважних причин. У вчиненому щиро розкаявся.
На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позиції немає.
За таких обставин суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, в обсязі пред`явленого обвинувачення доведена повністю.
Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 4 ст. 407 КК України, як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчиненому в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби).
Вивченням даних про особу обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_4 на обліку лікаря-психіатра та лікаря нарколога не перебуває, за місцем служби характеризується негативно, раніше не судимий.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому згідно зі ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Згідно з п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суди мають суворо додержуватись вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
При призначенні покарання обвинуваченому суд, керуючись вимогами ст. 65 КК України, поряд з наведеними вище даними про його особу, обставинами, що пом`якшують покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, конкретні обставини справи, ставлення обвинуваченого до скоєного та вважає необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень призначити йому покарання у виді позбавлення волі в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією частини 4 статті 407 КК України.
Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 у вчиненому злочині щиро розкаявся, вину визнав, тяжких наслідків від його злочинних дій не наступило,раніше не судимий, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без відбування покарання, у зв`язку з чим до нього може бути застосовано звільнення від відбування покарання з випробуванням з покладенням обов`язків відповідно до ст.76 КК України.
Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлений.
Речові докази відсутні. Процесуальні витрати відсутні.
Керуючись ст. ст. 368-374 КПК України, суд, -
у х в а л и в:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного за даним вироком покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.
Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 в даному кримінальному провадженні не обирався.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити учасникам судового провадження.
Суддя: ОСОБА_1