Справа № 953/4322/22
н/п 1-кс/953/4423/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" листопада 2022 р. м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2 ,
розглянувши у судовому засіданні в залі судового засідання в приміщенні Київського районного суду м. Харкова клопотання прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні ОСОБА_3 про арешт майна, поданого в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002119 від 26.06.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 111-1 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

03 листопада 2022 року до Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, шляхом встановлення заборони на відчуження та розпорядження майном, яке належить на праві приватної власності підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на квартиру загальною площею 31,7 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Дане клопотання обґрунтоване тим, що слідчим відділом УСБУ в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002119 від 26.06.2022 за підозрою громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 6 ст. 111-1 КК України.
05.08.2022 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у тому, що він, проживаючи на території України у м. Харків, в період з середини квітня по кінець травня 2022 року, з метою підтримки бойового духу збройних формувань РФ та т.зв. «Л/ДНР», спільно із своєю донькою ОСОБА_5 , яка мешкає на території РФ, розробили ряд макетів плакатів та інформаційних листівок з символікою «Z» у вигляді «георгіївської стрічки», а також текстом, що має підняти бойовий дух військовослужбовців РФ, у тому числі з нагоди «9 травня», тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 6 ст. 111-1 КК України.
Сторона обвинувачення вказує, що усвідомлюючи наслідки відповідальності за ч. 6 ст. 111-1 КК України, в тому числі конфіскації майна у випадку доведеності вини, підозрюваний має реальну можливість як особисто, так і через рідних, знайомих, чи уповноважених осіб вільно розпорядитися вказаним майном, чи в інший спосіб перешкодити його вилученню і збереженню, що поставить під загрозу досягнення завдання кримінального провадження. Відтак, необхідність накладення арешту на майно, власником якого є ОСОБА_4 , обґрунтовано сукупністю підстав вважати, що таке майно може підлягати конфіскації у випадку прийняття в подальшому відповідного рішення судом.
Сторона обвинувачення вважає, що арешт майна є «співмірним» обставинам справи та не є занадто обтяжливим, враховуючи що вчинений злочин викликає значний резонанс у суспільстві як на території України, так і за її межами, в тому числі й з огляду на спосіб його вчинення, а також триваючий воєнний стан, який введений на території України Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». Незастосування арешту може призвести до наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, зокрема відчуженню, втрати, передачі нерухомого та рухомого майна, власником якого є ОСОБА_4 , щодо якого може бути застосована конфіскація як вид покарання.
Сторона обвинувачення в судове засідання не з`явилася, про місце, дату та час розгляду клопотання повідомлялася у встановленому законом порядку, прокурор ОСОБА_3 подала заяву про розгляд клопотання за її відсутністю. Клопотання підтримує та прохає його задовольнити.
З метою забезпечення арешту майна, клопотання прокурора про арешт майна розглядається без повідомлення власника майна, відповідно до вимог ч.2 ст.172 КПК України.
Слідча суддя, дослідивши додані до клопотання документи, яким прокурор обґрунтовує свою вимогу, матеріали справи №953/4322/22, 1-кс/953/4336/22 , встановила наступне.
Як вбачається із витягу з ЄРДР, слідчим відділом УСБУ в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002119 від 27.06.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.6 ст.111-1 КК України.
Відомості щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 6 статті 111-1 КК України внесені до ЄРДР 27.06.2022 за фактом того, що громадянин України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючи на території України у м. Харків, в період з середини квітня по кінець травня 2022 року, з метою підтримки бойового духу збройних формувань РФ та т.зв. «Л/ДНР», спільно зі своєю донькою ОСОБА_5 , яка мешкає на території РФ, розробили ряд макетів плакатів та інформаційних листівок з символікою «Z» у вигляді «георгіївської стрічки», а також текстом, що має підняти бойовий дух військовослужбовців РФ, у тому числі з нагоди «9 травня».
05 серпня 2022 року о 10 годині 36 хвилин громадянина України ОСОБА_4 затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.6 ст.111-1 КК України, у порядку ст. 208 КПК України.

05.08.2022 о 14 годині 43 хвилин ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0002119 від 27.06.2022 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.6 ст.111-1 КК України, тобто здійсненні інформаційної діяльності у співпраці із державою-агресором, спрямованої на підтримку держави-агресора та її збройних формувань. Повідомлення про підозру та пам`ятка про процесуальні права та обов`язки вручені особисто ОСОБА_4 , права підозрюваного оголошені та роз`яснені 05.08.2022.

Відповідно до ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.
Частина 3 ст. 132 КПК України зазначає, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Згідно з вимогами ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.
Згідно ч. 5 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
Вимоги до змісту клопотання про накладення арешту на майно та строків його подання до суду визначені ст. 171 КПК України.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором. У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Згідно з положеннями ч. 2 ст. 173 КПК України, слідчий суддя при вирішенні питання про арешт майна повинен враховувати, зокрема: правову підставу для арешту майна; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність; можливість спеціальної конфіскації майна; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Слідча суддя зазначає, що на даній стадії кримінального провадження суд не вирішує питання наявності в діянні особи складу кримінального правопорушення та винуватості особи у вчиненні такого правопорушення, які вирішуються судом при ухваленні вироку, відповідно до вимог ч.1 ст.368 КПК України, а лише встановлює наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, що може слугувати підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, на підставі поданих стороною обвинувачення до клопотання матеріалів.
З огляду на те, що кримінальне провадження перебуває на стадії досудового розслідування, слідча суддя лише на підставі розумної та об`єктивної оцінки отриманих доказів визначає чи виправдовують вони в своїй сукупності факт проведення досудового розслідування та чи дозволяють встановити причетність особи до вчинення кримінального правопорушення, яка є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходу забезпечення кримінального провадження.
Під час розгляду клопотання слідчою суддею встановлено, що повідомлена ОСОБА_4 підозра у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.6 ст.111-1 КК України, обґрунтовується наданими стороною обвинувачення документами: протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії: зняття інформації з електронної інформаційної системи від 21.07.2022 з приміткою «розсекречено»; протоколи обшуку від 05.08.2022; протокол огляду предметів від 22.09.2022 з фототаблицею до протоколу огляду від 22.09.2022; протокол огляду від 06.10.2022.
Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_4 , слідча суддя приходить до висновку, що досліджені в межах розгляду даного клопотання матеріали свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що сталися події кримінальних правопорушень, які дали підстави для повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.6 ст.111-1 КК України.
Згідно з даними, які містяться в Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 313408454 від 26.10.2022, однокімнатна квартира, загальною площею 31,7 кв.м., житловою площею 16,6 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 120, на праві приватної власності належить ОСОБА_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, серія та номер: 1-49, виданий 27.01.2022, видавник: Шоста Харківська міська державна нотаріальна контора, державний нотаріус ОСОБА_6 .
Вирішуючи питання про правову підставу для забезпечення кримінального провадження слідча суддя зазначає, що санкція статті інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбачає призначення покарання з можливістю конфіскації майна.
З огляду на зазначене, у слідчої судді є достатньо підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, за результатами розгляду даного кримінального провадження, може призначити ОСОБА_4 покарання у виді конфіскації майна. У зв`язку з чим приходить до висновку про доцільність накладення арешту на майно, яке належить підозрюваним з метою забезпечення виконання вироку суду в частині конфіскації майна як виду покарання.
Крім того, зважаючи на розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідча суддя виходить з того, що критерії розумності та співрозмірності є оціночними поняттями та визначаються на розсуд слідчого судді. Відповідно до статті 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися, зокрема, на умовах, передбачених законом. При цьому, обмеження права власності має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є пропорційними меті (Beyeler проти Італії (Рішення Великої Палати від 5 січня 2000 року, заява № 33202/96, параграф 107). При цьому, будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи (серед інших, James та інші проти Сполученого Королівства (Рішення від 21 лютого 1986 року, заява № 8793/79, параграф 50).
Враховуючи наведене, слідча суддя вважає за можливе накласти арешт на нерухоме майно, яке належить підозрюваному ОСОБА_4 шляхом заборони його розпорядження та відчуження.
Слідча суддя зазначає, що арешт майна у цьому випадку необхідний для забезпечення ефективності кримінального провадження, а таке втручання у право власності є пропорційним, оскільки встановлює лише заборону розпорядження та відчуження (тобто, не забороняє користування).
При цьому, слідча суддя звертає увагу на те, що власники або володільці майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково (ч.1 ст.174 КПК).
Арешт майна також може бути скасовано повністю або частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника чи володільця майна, якщо вони доведуть, що потреба у застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано (ч.2 ст. 174 КПК України).
Керуючись статтями 131, 132, 170 - 175, 309, 369-372, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні ОСОБА_3 про арешт майна, поданого в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002119 від 26.06.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 111-1 КК України задовольнити.
Накласти арешт шляхом заборони розпорядження та відчуження на майно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , а саме:
- однокімнатна квартира, загальною площею 31,7 кв.м., житловою площею 16,6 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 120, на праві приватної власності належить ОСОБА_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, серія та номер: 1-49, виданий 27.01.2022, видавник: Шоста Харківська міська державна нотаріальна контора, державний нотаріус ОСОБА_6 до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.
Ухвала підлягає негайному виконанню.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідча суддя ОСОБА_1