Справа № 202/2977/20
Провадження № 1-кс/202/1493/2023
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
У Х В А Л А

17 лютого 2023 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого СВ ВП № 2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , яке погоджено з прокурором Лівобережної окружної прокуратури місті Дніпра ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий ВП № 2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 звернувся з погодженим із прокурором клопотанням, в якому просить застосувати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Дане клопотання обґрунтовано тим, що 13.07.2016 у кримінальному провадженні № 0001554 від 06.07.2016 ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, а саме у спричиненні тяжкого тілесного ушкодження ОСОБА_6 , яке спричинило смерть потерпілого.

Причетність ОСОБА_5 до даного правопорушення підтверджується протоколом огляду місця події, протоколами допиту свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , протоколом слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_10 , висновком судово-медичної експертизи та іншими доказами.

Слідчий зазначає, що 14.07.2016 року ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська відносно ОСОБА_5 був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 12.09.2016 року.

08.09.2016 року обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 був направлений до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська.

21.03.2017 року обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 був повернутий судом прокурору на підставі п. 3 ч. 3 ст. 214 КПК України для усунення недоліків.

24.03.2017 року обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 був повторно направлений до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська.

30.11.2017 року обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 був повернутий прокурору на підставі п. 3 ч. 3 ст. 214 КПК України для усунення недоліків.

Стороні захисту було повідомлено про необхідність явки до Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 для отримання обвинувального акта, однак за даними адвоката місцезнаходження ОСОБА_5 не відомо, мобільний зв`язок відсутній.

19.01.2018 року прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 винесено постанову про продовження строку досудового розслідування до 19.02.2018 року.

19.01.2018 року постановою слідчого оголошено розшук ОСОБА_5

26.01.2023 року встановлено, що 25.07.2018 року ОСОБА_5 перетнув кордон України в напрямку Польщі через пункт перетину Краківець.

17.02.2023 року слідчим винесена постанова про оголошення ОСОБА_5 у міжнародний розшук.

Отже, посилаючись на наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду, а також його перебування у міжнародному розшуку, слідчий просить застосувати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Слідчий суддя, заслухавши в судовому засіданні доводи прокурора, який клопотання підтримав, дослідивши матеріали клопотання слідчого, приходить до висновку, що дане клопотання є необґрунтованим та задоволенню не підлягає з огляду на наступне:

Слідчим суддею встановлено, що 13 липня 2016 року ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0001554 від 06.07.2016 року було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Як убачається зі змісту клопотання слідчого, 08.09.2016 року обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 був направлений до суду.

Ухвалою суду від 30 вересня 2016 року зазначений обвинувальний акт повернуто прокурору у зв`язку з невідповідністю вимогам КПК України.

Після цього 24.03.2017 року обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 був повторно направлений до суду.

Ухвалою суду від 14 квітня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 травня 2017 року, обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 був повернутий судом прокурору для усунення недоліків протягом 20 днів після набрання ухвалою суду законної сили.

При поверненні обвинувального акта прокурору питання щодо обрання обвинуваченому запобіжного заходу не було вирішено.

Постановою слідчого від 19 січня 2018 року оголошено державний розшук ОСОБА_5

17 лютого 2023 року слідчим була винесена постанова про оголошення міжнародного розшуку ОСОБА_5 .

Вирішуючи питання про обрання відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до частини другої статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Частиною першої статті 183 КПК України встановлено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

При цьому частиною 6 статті 193 КПК України встановлений особливий порядок обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо осіб, оголошених у міжнародний розшук.

Так, слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Аналіз наведених положень закону вказує на те, що слідчий суддя вправі обрати щодо особи у її відсутність запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, якщо буде доведено, що така особа обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, відносно неї наявні ризики, передбачені частиною 1 статті 177 КПК України, та вона оголошена в міжнародний розшук.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» № 511-550/0/4-13 від 04.04.2013 р. обов`язок доведення факту перебування підозрюваного, обвинуваченого у міжнародному розшуку покладається на слідчого, прокурора, який подав клопотання про застосування запобіжного заходу, та підтверджується відповідними відомостями (довідка, витяг із бази даних Інтерполу тощо).

Слід відзначити, що чинне процесуальне рішення про обрання особі запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обов`язковою умовою здійснення міжнародного розшуку з метою екстрадиції.

Зазначена вимога міститься у ч. 2 ст. 58 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року, згідно з якою до запиту про видачу особи для здійснення кримінального переслідування в обов`язковому порядку повинна долучатися завірена копія постанови про взяття під варту.

Аналогічні вимоги передбачені Європейською конвенцією про видачу правопорушників 1957 року.

Звертаючись з клопотанням про обрання відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий зазначає, що останній оголошений в міжнародний розшук та головною вимогою Генерального секретаріату Інтерполу до публікації Червоних оповіщень та циркулярних оповіщень є наявність ухвали слідчого судді, суду про обрання щодо розшукуваної особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Між тим, на переконання слідчого судді, необхідність обрання слідчим суддею відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не доведена.

Слідчий суддя звертає увагу, що за змістом статті 197 КПК України строк тримання особи під вартою пов`язується зі строком досудового розслідування у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя враховує, що ОСОБА_5 було повідомлено підозру 13.06.2016 року. Обвинувальний акт відносно нього вперше направлено до суду 08.09.2016 року. Після повернення обвинувального акта для усунення недоліків згідно з ухвалою суду від 30.09.2016 року вдруге обвинувальний акт було направлено до суду 24.03.2017 року. Вказаний обвинувальний акт повторно було повернуто згідно з ухвалою суду від 14.04.2017 року, яка набрала законної сили 15.05.2017 року. Згідно з клопотанням слідчого фактично обвинувальний акт надійшов прокурору для усунення недоліків 30.11.2017 року. Строк досудового розслідування продовжено прокурором до трьох місяців 19.01.2018 року, тобто після закінчення двомісячного строку досудового розслідування.

У даному випадку обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 був повернутий судом через його невідповідність вимогам статті 291 КПК України, тобто для усунення недоліків обвинувального акта, а не для проведення досудового розслідування.

Крім того, за змістом Інструкції про порядок використання правоохоронними органами України інформаційної системи Міжнародної організації кримінальної поліції - Інтерпол, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Офісу Генерального прокурора, Національного антикорупційного бюро України, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань, Міністерства фінансів України, Міністерства юстиції України 17.08.2020 року № 613/380/93/228/414/510/2801/5, відсутність умов для публікації Червоного оповіщення жодним чином не свідчить про неможливість оголошення міжнародного розшуку особи, в тому числі з використанням бази даних Інтерполу, оскільки такий здійснюється навіть без публікації Червоного оповіщення.

Так, відповідно до пункту 1 розділу ІІ Інструкції про порядок використання правоохоронними органами України інформаційної системи Міжнародної організації кримінальної поліції - Інтерпол, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Офісу Генерального прокурора, Національного антикорупційного бюро України, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань, Міністерства фінансів України, Міністерства юстиції України 17 серпня 2020 року № 613/380/93/228/414/510/2801/5, міжнародне співробітництво правоохоронних органів України з органами Інтерполу, національними центральними бюро іноземних держав, компетентними органами іноземних держав та міжнародними установами з використанням інформаційної системи Інтерполу здійснюється з питань та у формах, визначених правилами Інтерполу.

Згідно з пунктом 2 розділу ІІ Інструкції цілями міжнародного співробітництва з використанням інформаційної системи Інтерполу є, зокрема, установлення місцезнаходження осіб, які розшукуються, з метою їх затримання, арешту, обмеження свободи пересування та подальшої видачі (екстрадиції).

Пунктом 4 розділу ІІ Інструкції передбачено, що використання інформаційної системи Інтерполу правоохоронними органами України здійснюється відповідно до встановленого цією Інструкцією порядку у формі надсилання запиту/звернення до уповноваженого підрозділу або у формі прямого доступу.

Відповідно до пункту 5 розділу ІІ Інструкції уповноважений підрозділ на підставі отриманого від правоохоронного органу України запиту/звернення забезпечує використання інформаційної системи Інтерполу шляхом надсилання запиту про публікацію Генеральним секретаріатом Інтерполу відповідного оповіщення.

З вказаних положень убачається, що залежно від мети розшуку оповіщенню надається колір, зокрема, Червоне та Синє оповіщення.

Пунктом 1 розділу IV Інструкції передбачено, що публікація Червоного оповіщення запитується, зокрема, за таких умов: вчинене особою діяння кваліфіковано як злочин відповідно до Кримінального кодексу України; особу в установленому законодавством порядку оголошено в розшук правоохоронними органами України.

Для запиту публікації Генеральним секретаріатом Інтерполу Червоного оповіщення правоохоронний орган України надсилає уповноваженому підрозділу формуляр для запиту публікації Червоного оповіщення (додаток 1), а також інформацію та документи, зокрема, завірені копії ухвали суду про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та ухвали про оголошення розшуку особи (у тому числі в перекладі на одну з робочих мов Інтерполу) на стадії судового розгляду.

Відповідно до пункту 2 розділу IV Інструкції уповноважений підрозділ запитує публікацію Генеральним секретаріатом Інтерполу Синього оповіщення щодо осіб, які становлять інтерес для правоохоронних органів України в рамках кримінальних проваджень та/або оперативно-розшукових справ, з метою: отримання інформації про особу; встановлення місцезнаходження особи; ідентифікації особи.

Публікація Синього оповіщення запитується за сукупності таких умов: особа, щодо якої запитується публікація оповіщення, була засуджена чи притягалася до кримінальної відповідальності або вона є підозрюваним, обвинуваченим, свідком чи потерпілим у кримінальному провадженні; є потреба отримання додаткової інформації про можливе злочинне минуле особи, установленні її місцезнаходження або ідентифікації, здобуття інших відомостей у рамках кримінального провадження чи оперативно-розшукової справи.

Тобто зміст вказаних положень законодавства свідчить, що з моменту внесення до бази даних Інтерполу будь-якого оповіщення, передбаченого пунктом 5 розділу ІІ Інструкції, зокрема Синього, особа є такою, що оголошена у міжнародний розшук.

Отже, положення Інструкції свідчать про множинність інструментів міжнародного розшуку і не обмежують такі можливості винятково публікацією Червоного оповіщення.

Слідчий суддя наголошує, що міжнародний розшук включає комплекс розшукових, інформаційно-довідкових та інших заходів компетентних органів держави-ініціатора розшуку та органів запитуваних зарубіжних країн, спрямованих не лише на затримання, арешт, обмеження свободи пересування та подальшої видачі (екстрадиції) певної особи в Україну, а й, зокрема, отримання інформації про неї, встановлення її місцезнаходження чи ідентифікації.

В свою чергу, звертаючись із клопотанням про обрання відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з підстав його оголошення в міжнародний розшук, слідчий не надав будь-яких даних щодо його фактичного оголошення в міжнародний розшук.

У матеріалах клопотання слідчого немає жодних даних щодо виконання постанови слідчого від 17 лютого 2023 року про оголошення міжнародного розшуку ОСОБА_5 . Зокрема про направлення цієї постанови до відповідного департаменту (відділу) міжнародного співробітництва Національної поліції України, здійснення відповідного запиту до Генерального секретаріату чи Національного центрального бюро Інтерполу тощо.

Той факт, що постанову про міжнародний розшук ОСОБА_5 винесено 17.02.2023 і того ж дня подано до суду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, свідчить, що правоохоронні органи взагалі не зверталися до компетентного органу з приводу здійснення міжнародного розшуку особи, що підтвердив сам прокурор у судовому засіданні.

Однак одне лише формальне прийняття слідчим постанови про оголошення міжнародного розшуку особи без реального виконання такої постанови не означає, що такий розшук фактично розпочато та не може бути підставою для прийняття слідчим суддею (судом) рішення про тримання особи під вартою, оскільки оголошення міжнародного розшуку передбачає, насамперед, вжиття комплексу розшукових, інформаційно-довідкових та інших заходів, спрямованих на отримання інформації про особу або встановлення її місцезнаходження, в тому числі з метою її арешту та екстрадиції, а не тільки винесення постанови про оголошення міжнародного розшуку.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що в даному випадку прокурором не доведено наявність підстав, передбачених статтями 177, 193 КПК України, з якими закон пов`язує можливість обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Виходячи з вищенаведеного, в задоволенні клопотання слідчого про обрання відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 193, 369-372 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання слідчого про застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів.

Слідчий суддя ОСОБА_1