УХВАЛА

Іменем України

10 січня 2023 року

м. Київ

справа №736/174/22

провадження №51-4024ск 22

Колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

вивчила касаційну скаргузахисника ОСОБА_4 , подану в інтересах засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 15 вересня 2022 року і

встановила:

Вироком Корюківського районного суду Чернігівської області від 08 червня

2022 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Стовбина Долина Новосанжарського району Полтавської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , із професійно-технічною освітою, не працюючого, не одруженого, не маючого на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, раніше не судимого, визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, та йому призначено покарання у виді 7 років позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь держави 1489 грн. 01 коп. процесуальних витрат на залучення експертів.

Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 15 вересня 2022 року зазначений вирок суду залишений без змін.

Згідно з вироком ОСОБА_5 визнано винуватим та засуджено за те, що він

12 грудня 2021 року, у вечірній час доби, у будинку по

АДРЕСА_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, в ході конфлікту, який виник на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, діючи умисно, завдав удару рукою в область голови потерпілого ОСОБА_6 , від якого той упав на підлогу. Після цього, ОСОБА_5 , тримаючи руками ОСОБА_6 , витягнув на подвір`я, де поряд з вхідними дверима лежачому ОСОБА_6 завдав не менше трьох ударів ногами в область тулуба, чим заподіяв тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 127 від 27 січня 2022 року відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, і від яких

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 помер.

Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 , не оскаржуючи доведеність вини та кваліфікацію дій, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить ухвалу суду апеляційної інстанції, постановлену щодо ОСОБА_5 , скасувати і призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції. На думку захисника суд належним чином не оцінив та помилково прийшов до висновку щодо незастосування до ОСОБА_5 положень ст. 75 КК України, чим допустив істотні порушення кримінального процесуального закону, що перешкодило ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Мотиви Суду

Розглянувши наведені у касаційній скарзі доводи та перевіривши додані до скарги копії судових рішень, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на таке.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_5 у вчиненні злочину, за який його засуджено, та кваліфікація його дій у касаційній скарзі не оскаржуються.

Згідно зі статтями 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації, покарання за своїм видом і розміром повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.

При цьому суд наділений дискреційними повноваженнями обирати винній особі вид і розмір заходу примусу у межах санкції статті (частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.

Судова дискреція (судовий розсуд) є інтелектуально-вольовою владною діяльністю суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо. Поняття судового розсуду у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною.

Загальні засади призначення покарання (ст. 65 КК України) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити менш суворий вид покарання або більш суворий в межах санкції статті. А у випадках, коли санкція статті передбачає тільки один вид покарання, суд наділений функцією обирати розмір цього покарання. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість призначення передбаченого законом покарання, яке б сприяло його меті та було достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Як убачається із доданих до касаційної скарги копій судових рішень, вказаних вимог суди першої та апеляційної інстанцій дотримались.

Доводи касаційної скарги щодо неправильного застосування до засудженого закону України про кримінальну відповідальність, зокрема незастосування положень ст. 75 КК України при призначенні йому покарання за ч. 2 ст. 121 КК України, не можуть вважатися обґрунтованими з огляду на таке.

Згідно зі ст. 75 КК України у разі, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше 5 років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Відповідно до принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують і обтяжують, відповідно до положень статей 66, 67 КК України.

При вирішенні питання про призначення покарання обвинуваченому суд першої інстанції врахував: обставини, при яких скоєно кримінальне правопорушення, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, та дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину, повне визнання своєї вини є складовими частинами однієї пом`якшуючої обставини, які пом`якшують покарання відповідно до ст. 66 КК України, а саме щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, часткове відшкодування завданої шкоди потерпілій особі; обставину, яка обтяжує покарання відповідно до ст. 67 КК України, зокрема, вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

Сукупність указаних обставин привела суд першої інстанції до обґрунтованого переконання про можливість призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років. Кримінальне правопорушення, передбачене ст. 121 КК України є умисним. Суд першої інстанції узяв до уваги послідовність та характер дій обвинуваченого, з урахуванням того, що потерпілий впав після першого нанесеного ОСОБА_5 удару в голову і підстав для волочіння потерпілого на вулицю та продовження його побиття, не було.

Суд апеляційної інстанції, здійснивши перевірку доводів сторони захисту, ухвалу висновував наступним. Характер кримінального правопорушення, яке є навмисним, направленим проти життя та здоров`я людини, мотиви побиття, які висловила сторона захисту, обставини справи, а саме те, що засуджений бив лежачого потерпілого, який не чинив будь-якого опору, нетверезий стан ОСОБА_5 під час побиття потерпілого, якого забив до смерті, відсутність у минулому судимостей, формально позитивні характеристики, а також визнання провини та сприяння у розкритті кримінального правопорушення були враховані судом першої інстанції при призначенні засудженому покарання в межах мінімальної санкції статті.

Обране ОСОБА_5 покарання повністю узгоджується з критерієм справедливості, правову позицію щодо якого висловив Конституційний Суд України у своєму рішенні від 02 листопада 2004 року № 15-рп/2004 у справі

N 1-33/2004, зазначивши, що окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного та особою винного.

Таким чином, призначене ОСОБА_5 покарання відповідає вимогам статей 50, 65 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення нових злочинів. Підстав вважати його явно несправедливим колегія суддів не вбачає.

У касаційній скарзі захисник не навів переконливих доводів на обґрунтування допущення судом таких істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Таким чином, оскільки з касаційної скарги засудженого та доданих до неї копій судових рішень не убачається підстав для задоволення касаційної скарги, то у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів

постановила:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 , подану в інтересах засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Чернігівського апеляційного суду від

15 вересня 2022 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3