ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2023 року м.Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Дружківського міського суду Донецької області від 20 грудня 2022 року, якою продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в ДУ «Львівська установа виконання покарань (№19)» у кримінальному провадженні № 0000957 від 21 вересня 2021 року відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Анна Анінського району Воронезької області РФ, особи без громадянства, із середньою освітою, не працюючого, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не маючого, раніше судимого: 1) вироком Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 11.03.2014 року за ч. 1 ст. 185, ч. 3, ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, звільненого 01.09.2015 року по відбуттю строку покарання; 2) вироком Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 11.10.2017 року за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 5 місяців арешту, 29.06.2018 року звільненого у зв`язку з відбуттям покарання з урахуванням ст. 153 КВК України; 3) вироком Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 09.06.2020 року за ч. 3 ст. 185, ст. 75 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки 6 місяців, який перебуває на території України без реєстрації,

на шістдесят днів, тобто до 17 лютого 2023 року включно, -

УСТАНОВИЛА:

Короткий зміст оскарженого судового рішення та встановлені фактичні обставини

В провадженні Дружківського міського суду Донецької області перебуває кримінальне провадження № 0000957 від 21 вересня 2021 року за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 121 КК України.

Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 20 грудня 2022 року було задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, до 17 лютого 2023 року включно.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

У своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 вказує, що оскаржувана ухвала незаконна та підлягає скасуванню. Зауважує, що судом першої інстанції залишено поза увагою факт його знаходження у стані самооборони під час конфлікту. Зауважує, що не має наміру переховуватися на окупованій території, не має грошових активів в інших країнах, а тому не буде переховуватись від суду. Просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою обрати запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Позиції учасників судового провадження

Обвинувачений та його захисник підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважав її необґрунтованою та просив відмовити в її задоволенні.

Мотиви суду

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, за таких підстав.

Розпорядженням Верховного Суду № 40 від 22.07.2022 р. територіальну підсудність справ Донецького апеляційного суду визначено за Дніпровським апеляційним судом.

Колегією суддів дане кримінальне провадження фактично отримано 30.01.2023 р. після автоматизованого розподілу судової справи в порядку ст. 35 КПК України.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог статті 331 КПК України незалежно від наявності клопотань під час судового розгляду суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим злочину;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Розглядаючи 20.12.2022 року під час судового розгляду кримінального провадження клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 до спливу строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою, суд дійшов висновку про доцільність продовження цього запобіжного заходу, обґрунтувавши його у судовому рішенні. При цьому, суд врахував те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрювався, а наразі обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за що передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.

Обвинувачений ОСОБА_6 не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, офіційно не працевлаштований, не має громадянства України, неодноразово судимий за вчинення корисних злочинів проти власності, тобто його соціальні зв`язки не є міцними, а отже не забезпечать належну процесуальну поведінку останнього.

Існує ризик впливу обвинуваченого ОСОБА_6 на свідків в рамках даного кримінального провадження та/або потерпілого, шляхом погроз та залякувань, адже ОСОБА_6 знає місце мешкання свідків та потерпілого, оскільки знайомився з матеріалами кримінального провадження в порядку ст. 290 КПК України.

Суд першої інстанції обґрунтовано вирішив, що обраний щодо обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості кримінального правопорушення, що йому інкримінується, не дає можливості перешкоджати інтересам правосуддя, а також відповідає практиці Європейського суду з прав людини та менш суворий запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Однією з важливих гарантій здійснення проголошеного ст.ст. 3, 27 Конституції України права людини на життя і здоров`я є беззастережне виконання вимог кримінального процесуального закону щодо забезпечення прав потерпілих від зазначених злочинів.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину проти життя та здоров`я людини, тобто у вчиненні умисного протиправного діяння проти найвищої соціальної цінності, визнаної в Конституції Україні, а саме життя і здоров`я людини, яка охороняється державою.

Конституційний Суд України у рішенні від 27.10.1999 р. № 7рп зазначив, що кримінальну відповідальність слід розглядати як особливий правовий інститут, у межах якого здійснюється реагування держави на вчинений злочин. Кримінальна відповідальність передбачає офіційну оцінку відповідними державними органами поведінки особи як злочинної. Підставою кримінальної відповідальності є наявність у діяннях особи складу злочину, передбаченого кримінальним законом. Це форма реалізації державою правоохоронних норм, яка в кінцевому підсумку, як правило, полягає в застосуванні до особи, що вчинила злочин, конкретних кримінально-правових заходів примусового характеру через обвинувальний вирок суду.

Крім того, висновок суду першої інстанції щодо законності підстав для продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою також узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який посилаючись на практику застосування ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у рішеннях Кудла проти Польщі та МакКей проти Сполученого Королівства констатував, що основною метою ст. 5 Конвенції є запобігання свавільному або необґрунтованому позбавленню свободи. Проте, безперервне тримання під вартою є виправданим лише за умови, якщо у справі наявний значний суспільний інтерес, який переважає принцип поваги до особистої свободи.

Розглядаючи можливість застосування до обвинуваченого будь-якого альтернативного запобіжного заходу, колегія суддів зазначає, що наразі достатніми та належними підставами тримання ОСОБА_6 під вартою є не лише очікування завершення судового розгляду справи, а і дотримання балансу між можливими наслідками його звільнення та безпекою суспільства, що вимагає ізоляції осіб, які з встановленою високою вірогідністю здатні завдати істотної шкоди правам та свободам інших осіб, що в даному випадку, повністю виправдовує подальше утримання обвинуваченого під вартою.

Отже, на даний час продовжують існувати обставини, які були підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 у цьому кримінальному провадженні, наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшилися.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що зміна або застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_6 і виключити ризики, пов`язані із звільненням його з-під варти.

Посилання апеляційної скарги обвинуваченого щодо перебування останнього під час злочину в стані необхідної оборони не є предметом апеляційного розгляду в порядку ст. 422-1 КПК України, а тому судом апеляційної інстанції не розглядаються.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності матеріальної можливості переховуватись підтверджують посилання прокурора на те, що у випадку зміни запобіжного заходу на більш м`який, обвинувачений з метою отримання грошових коштів може вчинити новий злочин.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б були підставою для скасування або зміни ухвали суду, колегією суддів не встановлено. Тому апеляційні вимоги задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Дружківського міського суду Донецької області від 20 грудня 2022 року, якою продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в ДУ «Львівська установа виконання покарань (№19)» у кримінальному провадженні № 0000957 від 21 вересня 2021 року відносно ОСОБА_6 на шістдесят днів, тобто до 17.02.2023 року включно - залишити без змін.

Судді: