Справа № 127/7099/22
Провадження №11-кп/801/245/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.03.2022 за № 0000277,

за апеляційними скаргами обвинуваченої ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 26 грудня 2022 року, яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Вінниці, громадянку України, заміжню, офіційно непрацюючу, зареєстровану та проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судиму,

- визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 26 грудня 2022 року визнано винуватою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України.

Призначено ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 309 КК України у виді трьох років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком три роки.

Початок іспитового строку рахувати з дня ухвалення вироку, тобто з 26.12.2022 року.

На підставі п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_7 періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання.

Стягнуто з ОСОБА_7 витрати на користь держави за проведення експертизи у кримінальному провадженні в сумі 1372,96 гривень.

Арешт, накладений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 29.03.2022 року скасовано.

Речовий доказ у кримінальному проваджені, а саме метадон масою: 2,5947 г (висновок експерта № СЕ-19/102-22/2971-НЗПРАП) поміщений у спец. пакет Експертної служби 5465727 (квитанція № 2226) знищено.

Згідно вироку судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_9 , маючи умисел на незаконне придбання, зберігання наркотичних засобів без мети збуту, при невстановлених обставинах, у невстановленому місці, в невстановлені дату та час, всупереч Законам України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» незаконно придбала наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон, який зберігала при собі, без мети збуту.

В подальшому, 14.03.2022 року близько о 19:10 год. по вул. Отамановського 4, в м. Вінниці працівниками поліції було зупинено ОСОБА_9 . На запитання працівників поліції про наявність заборонених речовин, остання, усвідомлюючи, що її дії, спрямовані на зберігання наркотичних засобів, будуть викриті, повідомила, що у неї при собі, а саме в правій кишені куртки, в яку вона була одягнута, знаходиться поліетиленовий згорток із кристалічною речовиною.

В подальшому, в ході проведення огляду місця події, 14.03.2022 в період часу з 20:14 год. до 20:25 год., ОСОБА_9 в присутності двох понятих, самостійно видала із правої кишені куртки, в яку вона була одягнута, поліетиленовий згорток із кристалічною речовиною, яку в подальшому було вилучено співробітниками поліції.

Згідно висновку судової експертизи матеріалів, речовин та виробів № СЕ-19/102-22/297-НЗПРАП від 15.03.2022 року, в кристалічній речовині масою 3,6830 г, міститься наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон, масою 2,5947 г.

Згідно з Таблицею 2 «Невеликі, великі та особливо великі розміри наркотичних засобів, що знаходяться у незаконному обігу», затвердженою Наказом Міністерства охорони здоров`я України № 188 від 01.08.2000 року (у редакції Наказу Міністерства охорони здоров`я України № 634 від 29.07.2010 року) великим розміром метадону є маса від 1,6 г.

Такі дії обвинуваченої ОСОБА_7 судом першої інстанції кваліфіковані за ч. 2 ст. 309 КК України, як незаконне придбання, зберігання наркотичного засобу без мети збуту, якщо предметом таких дій були наркотичні засоби у великих розмірах.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, що її подали

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_7 просить вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 26 грудня 2022 року щодо неї змінити, перекваліфікувавши її дії з ч. 2 ст. 309 КК України на підставі ч. 4 ст. 74 КК України та звільнити її від покарання.

В доводах апеляційної скарги посилається на обставини кримінального провадження та надані нею покази у суді першої інстанції, які вважає правдивими та такими, що дають підстави суду кваліфікувати її дії саме за ч. 1 ст. 309 КК України, однак суд порушив вимоги кримінального процесуального права, оскільки вирок суперечить усім зібраним у справі доказам. Зазначає, що вона домовлялася про купівлю 0, 25 г метадону та розраховувалась сумою 400 грн., яка є ціною саме такої кількості цієї речовини, про що свідчить надана нею квитанція. Також вона надала суду для приєднання до справи роздруківку переписки про купівлю саме цієї кількості метадону. Вважає дії працівників поліції щодо неї, які зробили її винуватою у купівлі великої кількості наркотичної речовини, обіг якого заборонено, неправомірними. Окрім того, зазначає, що судом призначено їй занадто суворе покарання, так як не було враховано те, що вона проходить замісну підтримувальну терапію, так як має залежність, вона раніше не судима та не перебуває на обліках у нарколога та психіатра має освіту та відповідну спеціальність, працює за цивільно-правовими угодами, оскільки їй потрібно утримувати та доглядати хворого батька та чоловіка з інвалідністю у якого ампутована нога. Під час розслідування та в суді вона визнавала себе винною та співпрацювала зі слідством, хоча і не погоджується з кваліфікацією інкримінованого їй злочину, однак суд не визнав ці обставини, що пом`якшують її покарання.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 просить вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 26.12.2022 щодо ОСОБА_7 змінити, перекваліфікувавши її дії з ч. 2 ст. 309 КК України на ч. 1 ст. 309 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі 17000 грн.

В доводах апеляційної скарги посилається на невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Зокрема, вважає, що судом помилково кваліфіковано дії ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 309 КК України, оскільки у неї був умисел на придбання та зберігання 0, 25 г метадону для власного вживання без мети збуту. При цьому всі сумніви щодо доведеності вини обвинуваченої тлумачяться на користь такої особи. Так ОСОБА_9 послідовно пояснювала суду, що замовляла і оплатила, що підтверджується квитанцією, лише 400 грн за 0,25 г метадону, а коли забрала замовлення із закладки не розпаковувала і не перевіряла скільки їй продали.

Окрім того, захисник посилається на те, що призначене ОСОБА_9 покарання є несправедливим, що не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченої через надмірну суворість, так як вона раніше не судима, не перебувала на обліках і лікарів нарколога та психіатра, однак є особою, що проходить наркозамісну терапію, має освіту та працює за цивільно-правовими угодами з метою утримання чоловіка-інваліда та хворого батька.

Також під час розслідування та в суді вона повністю визнавала свою вину за ч. 1 ст. 309 КК України та співпрацювала зі слідством, щиро покаялась та співпрацювала зі слідством, що є обставинами, які пом`якшують її покарання.

Позиції учасників судового провадження

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_7 та її захисник адвокат ОСОБА_8 підтримали подані ними апеляційні скарги та наполягали на їх задоволенні, посилаючись на викладені у ній доводи.

Прокурор ОСОБА_6 заперечив проти задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та її захисника, посилаючись на безпідставність викладених у них доводів, тому просив залишити їх без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін, як законний та обґрунтований.

Мотиви суду

Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченої та її захисника, думку прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг в їх межах, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають до часткового задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

На переконання колегії суддів апеляційного суду та як убачається з оскаржуваного вироку, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини кримінального провадження і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини обвинуваченої ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення та правильності кваліфікації судом її дій оспорюються в апеляційних скаргах обвинуваченою та її захисником.

Разом з тим, ретельно перевіривши доводи поданих апеляційних скарг в частині оспорювання правильно кваліфікації судом першої інстанції дій обвинуваченої ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 309 КК України, апеляційний суд не знаходить їх достатньо переконливими, оскільки зазначені твердження сторони захисту про необхідність кваліфікації дій обвинуваченої саме за ч. 1 ст. 309 КК України перевірялися Вінницьким міським судом Вінницької області, які не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду.

Зокрема, зібрані у кримінальному провадженні, надані сторонами та досліджені судом першої інстанції докази свідчать, що стороною обвинувачення доведено винуватість ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, яка підтверджена частково показаннями останньої та свідків, а також сукупністю досліджених судом письмових доказів, які суд прийняв до уваги як належні та допустимі докази у справі.

Так, ОСОБА_9 повідомила суду обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме факт придбання та зберігання наркотичних засобів для власного вживання без мети збуту. При цьому вона повідомила, що замовила метадон, оплатила його вартість, знайшла придбаний метадон у закладці, адресу та фото якої повідомив продавець. Після цього, ОСОБА_9 , з вказаним метадоном була зупинена працівниками поліції, яким вона добровільно видала придбаний наркотичний засіб. ОСОБА_9 повідомила про добровільність видачі працівникам поліції придбаного наркотичного засобу, а також те, що пакунок розпакований у її та понятих присутності. При цьому ОСОБА_9 при визнанні вчинення дій з незаконного обігу наркотичних засобів ( їх придбання та зберігання), заперечила, що нею були вчинені вказані дії з наркотичним засобом у великих розмірах.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 26.04.2022 року «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів» при розгляді справ про злочини, предметом яких є наркотичні засоби, судам слід керуватися в тому числ, Таблицями невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться в незаконному обігу, що затверджуються спеціально уповноваженим органом виконавчої влади у сфері охорони здоров`я.

Оскільки для встановлення виду, назви і властивостей наркотичного засобу, психотропної речовини, аналога такого засобу, речовини або прекурсора, їх походження, способу виготовлення чи переробки, а також належності наркотиковмісних рослин необхідні спеціальні знання, у справах даної категорії обов`язково має бути висновок експерта з цих питань.

Пунктом 3 вказаної Постанови Пленуму визначено, що під незаконним зберіганням потрібно розуміти будь-які умисні дії, пов`язані з фактичним незаконним перебуванням наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів чи прекурсорів у володінні винної особи (вона може тримати їх при собі, у будь-якому приміщенні, сховищі або в іншому місці). Відповідальність за незаконне зберігання наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів чи прекурсорів настає незалежно від його тривалості.

Згідно висновку експерта № СЕ-19/102-22/2971-НЗПРАП від 15.03.2022 року судом беззаперечно встановлено розмір вилученого метадону -2, 5947 г. Згідно з Таблицею 2 «Невеликі, великі та особливо великі розміри наркотичних засобів, що знаходяться у незаконному обігу», затвердженою Наказом Міністерства охорони здоров`я України № 188 від 01.08.2000 року (у редакції Наказу Міністерства охорони здоров`я України № 634 від 29.07.2010 року) великим розміром метадону є маса від 1,6 г. Таким чином підтверджено, що вилучена в ОСОБА_9 речовина, яку вона незаконно фактично зберігала є наркотичним засобом метадоном і його розмір є великим.

В той же час, обвинувачена ОСОБА_9 , визнавши вину з фактом незаконного придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту, категорично заперечила, що придбала метадон у великих розмірах. На підтвердження вказаного надала квитанцію від 14.03.2022 року на суму 400 гривень та копії роздруківок переписки. Крім цього, ОСОБА_9 та її захисник наголосили на незаконності дій працівників поліції, які полягали у проведенні огляду місця події не за місцем затримання та через 1,5 години після вказаного затримання. Наголосила, що її було затримано на зупинці громадського транспорту біля Будинку офіцерів. Крім цього, на переконання сторони захисту, відсутність в протоколі огляду маси вилученого метадону, квитанція про оплату та переписка де йшлося про замовлення 0,25 г метадону, свідчать про наявність в діях ОСОБА_9 складу кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 309 КК України.

Разом з тим, на переконання колегії суддів апеляційного суду суд першої інстанції обґрунтовано критично оцінює доводи сторони захисту щодо розміру придбаного наркотичного засобу, оскільки доказами у справі доведено придбання та зберігання ОСОБА_9 метадону у великих розмірах. Зокрема, з протоколу огляду місця події судом встановлено, що 14.03.2022 року за адресою вул. Отамановського,4 у ОСОБА_9 вилучено згорток невідомої кристалоподібної речовини білого кольору у вигляді однієї грудки. Вказаний згорток розпакований в присутності понятих та за участі обвинуваченої ОСОБА_9 , якій перед початком слідчої дії роз`яснено її права та обов`язки, в тому числі право на залучення захисника та право ставити запитання, подавати свої зауваження та заперечення до інформації, яка вказана у протоколі. Зауваження та доповнення учасників процесуальної дії зазначаються у протоколі, перед підписами (ч.5 ст. 104 КПК України). Разом з тим, судом встановлено, що жодних зауважень до інформації, яка міститься в протоколі від ОСОБА_9 не надходило, що підтверджено обвинуваченою та свідком ОСОБА_10 . В ході огляду вилучену кристалоподібну речовину білого кольору у вигляді однієї грудки було поміщено до спец. пакету «Національна поліція України» № «84Д 1061850», який опечатано та скріплено підписами понятих, слідчих та ОСОБА_9 . В подальшому вказаний спецпакет «Національна поліція України» № «1061850», у цілісному непошкодженому стані, було направлено до експертної установи, що свідчить про те, що вага об`єкта дослідження, з моменту вилучення до надходження в експертну установу, не змінювалася. Таким чином, вилучена у ОСОБА_9 речовина є тією речовиною, яку вона фактично зберігала і такі її дії і утворили склад кримінального правопорушення.

Також судом першої інстанції надано належну оцінку наданим суду обвинуваченою ОСОБА_9 квитанції та копій листування. Зокрема, з дослідженої квитанції від 14.03.2022 року, судом встановлено, що через термінал АТ КБ «Приватбанк» О.В. 14.03.2022 року було здійснено платіж на суму 400 гривень, де платником вказано ОСОБА_9 , а отримувач ОСОБА_11 . Призначення платежу у вказаній квитанції не зазначено. Надаючи оцінку цій квитанції, суд зазначає, що із її змісту не можливо встановити призначення платежу в сумі 400 гривень та отримувача, оскільки зазначення імені особи не дозволяє його ідентифікувати.

Відповідно до ст. 85 КПК України належними є докази, які прямо чи не прямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Таким чином на переконання апеляційного суду місцевий суд дійшов правильного та цілком обґрунтованого висновку, що квитанція від 14.03.2022 року є неналежним доказом у справі, оскільки не підтверджує факт оплати ОСОБА_9 вартості придбаного 14.03.2022 року метадону на суму 400 гривень. Також судом обґрунтовано визнано недопустимими доказами надані ОСОБА_9 роздруківки переписки із мобільного додатку, оскільки з наданих копій неможливо встановити дату, час, учасників та зміст листування, належність вказаної переписки ОСОБА_9 , а тому вони не підтверджують факт придбання ОСОБА_9 метадону в розмірі 0,25 г.

Отже, колегія суддів не може погодитись, так як і суд першої інстанції, з твердженнями ОСОБА_9 про те, що вона купувала метадон масою 0,25 г, а не 2,5947 г, які не підтверджено належними та допустимими доказами, а навпаки спростоване доказами зібраними стороною обвинувачення.

Окрім того, судом першої інстанції дану належну оцінку твердженням сторони захисту щодо проведення огляду місця події не за місцем затримання ОСОБА_9 . Зокрема, дослідивши у судовому засіданні протокол огляду місця події від 14.03.2022 року та заслухавши показання свідків, які були присутні під час вказаного огляду, місцевий суд дійшов висновку про належність та допустимість вказаного проколу огляду місця події, оскільки як обвинувачена, так і свідки підтвердили, що огляд місця події відбувся по вул. Отамановського, про що вказано у протоколі, з роз`ясненням усім учасникам слідчої дії їх прав та обов`язків, в тому числі подавати свої зауваження. При цьому, ані обвинувачена, ані свідки, зауважень до протоколу не мали, в тому числі про те, що огляд проводився не за місцем затримання, а інші докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження також містять інформацію, що місцем затримання ОСОБА_9 є вул. Отамановського, де проводився огляд місця події.

Також судом перевірені твердження обвинуваченої ОСОБА_9 про невідповідність в ухвалі Вінницького міського суду Вінницької області від 29.03.2022 року дати надходження повідомлення про подію на «102», та встановлено, що вказане є опискою та не тягне за собою наслідок визнання доказу (документа) неналежним.

Таким чином, ретельно перевіривши в цій частині доводи апеляційних скарг сторони захисту, суд апеляційної інстанції не знайшов їх переконливими та обґрунтованими, які можуть слугувати для перекваліфікації дій ОСОБА_9 з ч. 2 ст. 309 на ч. 1 ст. 309 КК України, у зв`язку з чим такі дії обвинуваченої ОСОБА_9 судом першої інстанції кваліфіковані правильно за ч. 2 ст. 309 КК України, як незаконне придбання, зберігання наркотичного засобу без мети збуту, якщо предметом таких дій були наркотичні засоби у великих розмірах.

Разом з тим, колегія суддів апеляційного суду частково погоджується з доводами апеляційних скарг обвинуваченої та її захисника про те, що призначене ОСОБА_7 покарання враховуючи обставини кримінального провадження та її особу, є занадто суворим і не відповідає ступеню тяжкості скоєного нею злочину і її особі, з огляду на наступне.

Так, відповідно до вимог статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

У відповідності до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Виходячи з положень ч. 2 ст. 65 КК України та роз`яснень, що містяться у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані врахувати ступінь тяжкості злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченій ОСОБА_7 , суд першої інстанції правильно керувався вимогами ст. ст. 65-67 КК України та взяв до уваги роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», виходив із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Зокрема, при визначенні виду та міри покарання ОСОБА_7 , судом першої інстанції враховано ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення та особу обвинуваченої, дані, які характеризують особу обвинуваченої, а також те, що як вбачається з копії свідоцтва про шлюб, ОСОБА_9 одружена з 17.06.2022 року. Згідно із вказаним свідоцтвом ОСОБА_9 після держаної реєстрації шлюбу отримала прізвище « ОСОБА_12 ». Разом з тим, надана копія паспорту свідчить, що ОСОБА_9 безпідставно не змінила у місячний строк з дня держаної реєстрації шлюбу паспорт та продовжує користуватись паспортом, який є фактично недійсним. З вказаних підстав суд зазначає у вироку два прізвища обвинуваченої, а саме ОСОБА_7 ).

З довідки КНП Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І. Ющенка Вінницької обласної ради №29/1317 від 21.03.2022 року вбачається, що обвинувачена на лікуванні в установі не перебувала та за медичною психіатричною допомогою не зверталася.

З довідки КП ВОНД «Соціотерапія» №462 від 18.03.2022 року вбачається, що ОСОБА_9 на диспансерному наркологічному обліку в установі не перебуває.

Згідно поданих документів ОСОБА_9 є особою, що проходить наркозамісну терапію, а саме отримує наркотичні засоби на виконання призначень лікаря.

Згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_13 , який є батьком обвинуваченої, пацієнт виписаний 03.03.2022 року з медичного закладу після ішемічного інсульту.

Згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_14 , який є чоловіком обвинуваченої, пацієнт виписаний 15.08.2019 року з медичного закладу після ампутації лівої нижньої кінцівки.

З вимоги про судимість від 29.03.2022 року вбачається, що обвинувачена ОСОБА_9 раніше не судима.

З трудової книжки ОСОБА_9 , атестату про повну загальну середню освіту, диплому № НОМЕР_1 від 12.06.1999 року, сертифікату від 14.12.2018 року, свідоцтва про закінчення Вінницького кооперативного коледжу від 15.06.2004 року вбачається, що в період з 1998 по 2019 роки ОСОБА_9 працювала або навчалася.

Таким чином, обвинувачена ОСОБА_9 раніше не судима, вчинила умисне нетяжке кримінальне правопорушення в сфері незаконного обігу наркотичних засобів, винуватість у вчиненні кримінального правопорушення не визнала, офіційно не працює.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченої судом не встановлено.

Також судом не встановлено обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої.

Таким чином на переконання апеляційного суд першої з урахуванням наведеного, конкретних обставин кримінального провадження, а саме вчинення ОСОБА_9 умисного нетяжкого кримінального правопорушення в сфері незаконного обігу наркотичного засобу, особи обвинуваченої, яка офіційно не працює, суд першої інстанції дійшов правильного та цілком обґрунтованого висновку про необхідність призначення їй покарання у виді позбавленні волі, яке буде необхідним і достатнім для її виправлення і попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, оскільки вказане покарання визнано судом достатнім для досягнення мети покарання, визначеної ст. 50 КК України, щодо запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженою.

Апеляційний суд при цьому також погоджується з висновком місцевого суду про те, що призначення покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 309 КК України у виді штрафу від двох до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, є недоцільним оскільки ОСОБА_9 офіційно не працює та не має стабільного джерела доходу. Окрім того, колегія суддів апеляційного суду переконана, що у разі призначення такого покарання є обґрунтовані підстави вважати, що виконання такого покарання може бути утрудненим або неможливим, а також може поставити у ще більш скрутне становище осіб, які з нею разом проживають.

Разом з тим, враховуючи встановлені судом дані про особу обвинуваченої ОСОБА_7 , а також доводи апеляційних скарг обвинуваченої та її захисника, дають апеляційному суду достатні підстави вважати, що враховуючи те, що ОСОБА_7 притягується вперше до кримінальної відповідальності, доглядає за хворими членами сім`ї, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про застосування вимог ст. 75 КК України, звільнивши ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком та покладенням обов`язків визначених ст. 76 КК України. Однак, встановлений судом першої інстанції передбачений ч. 4 ст. 75 ККК України максимальний іспитовий строк у три роки, на переконання апеляційного суду з урахуванням обставин кримінального провадження та особи обвинуваченої, є занадто суворим, не буде відповідати його загальній меті та не є справедливим, а тому в цій частині апеляційні скарги сторони захисту підлягають задоволення, шляхом його зменшення до одного року шести місяців,, яке наразі є доцільним, оскільки саме дане покарання буде ефективними для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

При розгляді кримінального провадження за поданою апеляційною скаргою апеляційний суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 р.; «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 р.; «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007 р.).

Таким чином доводи апеляційної скарги обвинуваченої та її захисника дають достатні підстави апеляційному суду для зміни оскаржуваного вироку щодо ОСОБА_7 через невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої (ч. 1 ст. 414 КПК України), через суворість.

Так, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

В решті вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому підстав для задоволення решти апеляційних вимог колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 414, 418, 419, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 26 грудня 2022 року щодо ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 309 КК України в частині застосування ст. 75 КК України змінити.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 1 (один) рік шість місяців.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанціїнабирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4