703/3530/21
1-кп/703/208/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2023 року м. Сміла

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю

секретарів судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла кримінальне провадження від 31.08.2021 під №0000664 за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Білозір`я Черкаського району Черкаської області, громадянки України, одруженої, має на утриманні малолітню доньку ІНФОРМАЦІЯ_2 , з вищою освітою, офіційно не працевлаштованої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

у с т а н о в и в :

ОСОБА_7 31 серпня 2021 року близько 08 години 30 хвилин, керуючи технічно-справним автомобілем «ВАЗ-2107», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по вулиці Ірдинській в м. Сміла Черкаської області в напрямку центру міста, неподалік будинку №4, була неуважною, не стежила за дорожньою обстановкою, у результаті чого грубо порушила вимоги п.п. 2.3 б), 12.1 Правил дорожнього руху України, а саме не обрала безпечну швидкість та не врахувала стан транспортного засобу, що мати змогу постійно контролювати його рух, внаслідок чого скоїла наїзд на пішохода ОСОБА_8 , яка рухалась по правому узбіччю відносно напрямку руху автомобіля.

У результаті виниклої дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_8 , згідно висновку судово-медичної експертизи №05-6-01/350 від 27 жовтня 2021 року, отримала тілесні ушкодження у вигляді: А) перелому лівої ключиці, перелому клубової кістки зліва, перелому кісток лівого передпліччя та вивиху головки правої стегнової кістки, які за ознаками тривалого розладу здоров`я відносяться до категорії середньої тяжкості; Б) рани лобу (чола) з пошкодженням апоневрозу, рани правої пахвинної ділянки, рани лівої гомілки, які за ознаками короткочасного розладу здоров`я відносять до категорії легких, що спричинило короткочасний розлад здоров`я; В) гематоми на голові, тулубу, кінцівках та садни верхніх і нижніх кінцівок, тулуба та правої половини обличчя, які за ознаками відсутності короткочасного розладу здоров`я відносяться до категорії легких.

Спричинення ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, знаходиться у причинному зв`язку із порушенням водієм ОСОБА_6 вимог п.п. 2.3 б) та 12.1 Правил дорожнього руху України.

Дії обвинуваченої ОСОБА_6 судом кваліфіковані за ч.1 ст.286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 винуватою себе у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення визнала повністю, у вчиненому щиро розкаялася, виявляла щирий жаль з приводу вчиненого. Надала суду показання, в яких повністю підтвердила обставини вчинення кримінального правопорушення, які зазначені в обвинувальному акті. Зокрема вказала, що після укладення 22 червня 2021 року вона змінила своє прізвище з « ОСОБА_9 » на « ОСОБА_10 », однак паспорт громадянина України на прізвище « ОСОБА_10 » отримала 18 жовтня 2021 року. Дійсно 31 серпня 2021 року близько 08 години 30 хвилин вона керувала автомобілем «ВАЗ-2107», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по вулиці Ірдинській в м. Сміла Черкаської області в напрямку центру міста. Після проїзду залізничного переїзду, вона здійснювала рух за вантажним автомобілем по дорозі, яка мала викривлення вправо. Під час проїзду вказаного викривлення, вона побачила на узбіччі дороги, з правої сторони від неї, дітей та їй не було зрозуміло, куди вони будуть далі йти. Оскільки вона подумала, що діти будуть перебігати проїзну частину, направила свій автомобіль правіше, однак у цей час, враховуючи, що дорога була волога після дощу, задні колеса її автомобіля занесло, внаслідок чого автомобіль здійснив рух на дітей. Контакт автомобіля з дитиною відбувся правим крилом. У подальшому, автомобіль з`їхав у кювет, де завис у повітрі. Вийшовши із автомобіля, вона побачила, що одна дитина знаходиться під автомобілем, у зв`язку з чим вона зупинила інші автомобілі, які проїжджали повз місце дорожньо-транспортної пригоди, та попросила водій допомогти їй витягти дитину з-під автомобіля. Після того як дістали дитину з-під автомобіля, передали її працівникам швидкої медичної допомоги, які були викликані на її прохання. Увесь час після вказаної події вона намагалася допомагати дитині, надаючи кошти на лікування, однак мати дитини відмовлялася та усіляко ухилялася від отримання матеріальної допомоги. 01 вересня 2021 року мати дитини все ж таки узяла від неї кошти на лікування дитини, однак у подальшому уникала спілкування з нею та отримання від неї будь-якої допомоги. Транспортний засіб, на якому вона вчинила кримінальне правопорушення, постійно використовує для перевезення батьків, як своїх, так і чоловіка, які хворіють, до лікарні та у зворотному напрямку, а також для перевезення дитини до міста, оскільки проживає у сільській місцевості. Чоловік є військовослужбовцем, у цей період не має можливості у достатній мірі забезпечувати вказані потреби родини. У зв`язку із цим, при призначенні покарання, просила суд не позбавляти її права керувати транспортними засобами.

Представник малолітньої потерпілої ОСОБА_8 її мати ОСОБА_11 у судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву про розгляд кримінального провадження за її відсутності, при цьому просила призначити обвинуваченій покарання на розсуд суду.

Заслухавши думки учасників судового провадження, зважаючи на можливість з`ясування всіх обставин під час судового засідання за відсутності в ньому представника малолітньої потерпілої, судом, відповідно до приписів ст.325 КПК України, вирішено проводити судовий розгляд без представника малолітньої потерпілої.

Враховуючи, що обвинувачена ОСОБА_6 та інші учасники судового провадження не оспорюють фактичні обставини провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ч.3 ст.349 КПК України, а саме, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, провів судовий розгляд у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч.3 ст.349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі, окрім даних, що характеризують обвинувачену.

При призначенні покарання обвинуваченій суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченої, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Дослідивши дані про особу обвинуваченої, при визначенні покарання ОСОБА_6 суд бере до уваги: характер і ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст.12 КК України, класифікується як нетяжкий злочин, що вчинений з необережності, обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме те, що воно не потягло за собою тяжких наслідків, відношення обвинуваченої до скоєного, яка вину у вчиненні злочину визнала у повному обсязі та усвідомила неправомірність своїх дій, щиро розкаялася у вчиненому, виявляла щирий жаль з приводу вчиненого та засуджує свої дії, надала матеріальну допомогу на лікування малолітньої потерпілої, тим самим, з врахуванням будь-яких заявлених представником малолітньої потерпілої матеріальних претензій до обвинуваченої, відшкодувала потерпілій матеріальну шкоду, завдану кримінальним правопорушенням; дії обвинуваченої одразу після вчинення кримінального правопорушення, зокрема те, що вона, за допомогою інших водії, які були нею зупинені, витягла малолітню потерпілу з-під автомобіля, та намагалася надати необхідну допомогу, у тому числі на її прохання була викликана карета швидкої медичної допомоги; особу обвинуваченої, яка має на утриманні малолітню доньку, за місцем проживання характеризується позитивно, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася; досудову доповідь Черкаського районного відділу №1 філії ДУ «Центр пробації» в Черкаській області, відповідно до якої, орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченої без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить небезпеки для суспільства.

Як обставини, що пом`якшують покарання, відповідно до положень ст.66 КК України, суд визнає щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні та добровільне усунення заподіяної шкоди.

У обвинувальному акті органом досудового розслідування зазначено, що обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_6 , відповідно до ст.67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.67 КК України, при призначенні покарання обставиною, яка його обтяжує, визнається вчинення злочину щодо особи похилого віку, особи з інвалідністю або особи, яка перебуває в безпорадному стані, або особи, яка страждає на психічний розлад, зокрема на недоумство, має вади розумового розвитку, а також вчинення злочину щодо малолітньої дитини або у присутності дитини.

Однак, як встановлено судом, обвинувачена ОСОБА_6 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України, яке характеризується такою обов`язковою юридичною ознакою, як необережна форма вини.

За наведених обставин травмування малолітньої дитини у результаті дорожньо-транспортної пригоди не охоплювались і не могли охоплюватись умислом обвинуваченої ОСОБА_6 , внаслідок чого правові підстави для врахування, передбаченої п.6 ч.1 ст.67 КК України, обставини, яка обтяжує покарання, а саме вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини, у даному випадку відсутні.

Аналогічний правовий висновок Верховний Суд виклав у своїй постанові від 13 жовтня 2021 року у справі №193/393/20.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_6 , відповідно до положень ст.67 КК України, під час судового розгляду даного кримінального провадження не встановлено.

За таких обставин суд призначає ОСОБА_6 основне покарання у межах санкції ч.1 ст.286 КК України у виді штрафу і вважає, що таке покарання є необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

При цьому, відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального процесуального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно п. 20, п. 21 постанови Пленум Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного. У кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст. 286 і ст. 287 КК необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.

Вимогами ч.1 ст.69 КК України передбачено, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього кодексу за це кримінальне правопорушення.

Відповідно до п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року, призначення основного покарання, нижчого від найнижчого межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або не призначення обов`язкового додаткового покарання може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного. У кожному такому випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання. При цьому необхідно врахувати не тільки мету й мотиви якими керувалась особа при вчиненні злочину, а й її роль серед співучасників, поведінку під час та після вчинення злочинних дій.

При призначенні додаткового покарання обвинуваченій ОСОБА_6 суд враховує, що остання раніше не судима, вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні малолітню доньку, свою вину в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні визнала у повному обсязі, щиро розкаялася, відшкодувала потерпілій стороні завдану шкоду, що є обставинами, які пом`якшують покарання, обставини, які обтяжують покарання, не встановлено, а також суд приймає до уваги, що в Україні введено військовий стан і пересування без автомобіля наразі ускладнено, а обвинувачена використовує його для здійснення перевезення своєї матері та батьків свого чоловіка до лікувальних закладів, а також перевезення малолітньої доньки до міста, оскільки проживає у сільській місцевості, а тому, враховуючи вищезазначені обставини у сукупності, суддя вважає, що ОСОБА_6 слід призначити додаткове покарання за ч.1 ст.286 КК України із застосуванням ст.69 КК України, тобто без позбавлення права керування транспортними засобами.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 03 вересня 2021 року на автомобіль «ВАЗ-2107» д.н.з. НОМЕР_1 , слід скасувати.

Запобіжний захід щодо обвинуваченої ОСОБА_6 як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду даного кримінального провадження, не обирався та підстави для його застосування відсутні.

Цивільний позов у провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати за проведення експертизи у загальній сумі 5148 гривень 40 копійок, відповідно до вимог ч.2 ст.124 КПК України, слід стягнути з ОСОБА_6 у дохід держави.

Долю речових доказів слід вирішитив порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст. 100, 124, 349, 369-371, 374 КПК України, ст. 12, 65, 66, 67, 69, ч.1 ст.286 КК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 51000 (п`ятдесят одну) тисячу гривень, із застосуванням ст.69 КК України, без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати на проведення судових експертиз в сумі 5148 грн. 40 коп.

Скасувати арешт на майно - автомобіль «ВАЗ-2107» д.н.з. НОМЕР_1 , накладений ухвалою слідчого судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 03 вересня 2021 року (справа №703/2818/21).

Речовий доказ: автомобіль «ВАЗ-2107» д.н.з. НОМЕР_1 повернути ОСОБА_6 , звільнивши останню від зобов`язань за зберігальною розпискою після набрання вироком законної сили.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Черкаського апеляційного суду через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Роз`яснити, що вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копію вироку в день його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя ОСОБА_1