ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/7077/22 Номер провадження 11-сс/814/1324/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого суддіОСОБА_2
суддів: за участю: секретаря судового засідання прокурора представника власника майна ОСОБА_3 , ОСОБА_4 Гринь ОСОБА_5 Яковенка ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 , поданою в інтересах ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Полтава від 14 жовтня 2022 року,

в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05 жовтня 2022 року за №0000813, задоволено клопотання слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харків) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтава, ОСОБА_9 , погоджене з прокурором Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил ОСОБА_10 , та накладено арешт на вилучене 05 жовтня 2022 року під час проведення обшуку транспортного засобу «Ford Fiesta», н.з. НОМЕР_1 , vin: НОМЕР_2 , майно:

2 блокноти (один синього кольору, інший з малюнком на обкладинці) з рукописними записами;

канцелярську папку з оригіналами та копіями документів - матеріалів кримінальних проваджень (протоколів допитів свідків, запитів, відповідей на запити, доручень про проведення слідчих дій, ухвал слідчого судді, супровідних листів), документів, виконаних за підписом та від імені старшого оперуповноваженого Першого відділу ГВ ЗНД УСБ України в Харківській області -майора ОСОБА_11 ;

поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності №207280903 на ім`я ОСОБА_11 від 15 грудня 2021 року;

транспортний засіб «Ford Fiesta», н.з. НОМЕР_1 , vin: НОМЕР_2 , належний на праві власності ОСОБА_8 .

Постановлене рішення слідчий суддя мотивував тим, що назване вище майно містить сліди кримінального правопорушення та має доказове значення в даному кримінальному провадженні, а тому з метою його збереження підлягає арешту.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 , в інтересах власника транспортного засобу ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Полтава від 14 жовтня 2022 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що слідчий суддя не врахував те, що:стороною обвинувачення не доведено те, що належний ОСОБА_8 автомобіль відповідає критеріям, визначеним у ст.98 КПК України, та необхідність арешту даного транспортного засобу; в даному кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялось про підозру; матеріали справи не містять підтверджень проведення слідчих дій з дотриманням вимог КПК України, повноважності слідчого ОСОБА_9 та направлення клопотання про накладення арешту на майно засобами поштового зв`язку, що може свідчить про несвоєчасне звернення органу досудового розслідування з названим клопотанням; в порушення вимог ч.2 ст.64-2 КПК України з клопотанням про арешт майна третьої особи (власника автомобіля) звернувся слідчий, а не прокурор. Водночас адвокат посилається на відсутність у оскаржуваній ухвалі вказівки на заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном, як це прямо передбачено п.4 ч.5 ст.173 КПК України, тобто слідчим суддею накладено арешт без конкретизації передбачених заборон і обмежень, а також визначення порядку й місця зберігання майна, на яке накладено арешт.

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ заслухала суддю-доповідача, думку представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, на підтримку апеляційної скарги, заперечення прокурора проти апеляційної скарги, вивчила матеріали провадження, обговорила доводи апеляційної скарги та дійшла висновку про те, що вона підлягає до часткового задоволення з огляду на таке.

Статтею 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Ухвала слідчого судді в частині накладення арешту на автомобіль «Ford Fiesta», н.з. НОМЕР_1 , підлягає оскарженню в інтересах його власника ОСОБА_8 . У той же час у частині арешту блокнотів і документів оскаржуване рішення не стосується майнових прав та інтересів ОСОБА_8 , у зв`язку з чим у апеляційному порядку за скаргою адвоката ОСОБА_7 в цій частині не переглядається.

Згідно зі ст.370 КПК Українисудове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час розгляду та оціненими судом відповідно достатті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Заходами процесуального примусу, пов`язаними із обмеженням особистих або майнових прав особи, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст.131 КПК України, до яких, зокрема, віднесено арешт майна (абз.1 п.7 ч.2 ст.131 КПК України).

За змістом приписів ч.1 ст.170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

У силу ч.3 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним уст.98 КПК України.

У ст.98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

На підставі ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні ; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Харків) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтава, здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05 жовтня 2022 року за №0000813, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.433 КПК України, за фактом здійснення військовослужбовцями та співробітниками СБ України неподалік м. Чугуїв Харківської обл. насильства щодо ОСОБА_12 (а.п.3).

За даними протоколу допиту від 05 жовтня 2022 року свідок ОСОБА_13 підтвердила обставини викрадення 18 вересня 2022 року біля м. Чугуїв Харківської обл., де велись воєнні дії, її чоловіка ОСОБА_12 , незаконного позбавлення його волі та вимагання грошових коштів за звільнення останнього (а.п.6-8).

05 жовтня 2022 року слідчим проведено огляд території ТОВ «АВТО-ОВІ» по просп. Льва Ландау, 3 у м. Харків, де в закртому примішенні будівлі ремонтного боксу виявлено ОСОБА_14 та ОСОБА_12 , які повідомили, що їх незаконно позбавили волі та утримували проти їх волі співробітники СБ України, що підтверджується протоколом огляду місця події від 05 жовтня 2022 року (а.п.10-15).

Цього ж дня слідчим проведено в порядку ч.3 ст.233 КПК України обшук транспортного засобу «Ford Fiesta», н.з. НОМЕР_1 , на який свідок ОСОБА_13 указала як на транспортний засіб, яким користувалась особа, яка здійснювала охорону та нагляд за ОСОБА_12 . У ході цієї слідчої дії вилучено названий транспортний засіб, усередині з 2 блокнотами, канцелярською папкою з оригіналами та копіями документів, полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, що підтверджується протоколом обшуку від 05 жовтня 2022 року (а.п.18-29).

Зміст зазначених вище протоколів слідчих дій і правильність відображених у ньому даних засвідчено підписами 2 понятих.

Вилучений же автомобіль слідчим визнано речовим доказом, про що прийнято постанову (а.п.52-60).

Як убачається з оскаржуваної ухвали, слідчий суддя задовольнив клопотання органу досудового розслідування про арешт майна. Вивчивши дане клопотання та дослідивши додані до нього матеріали, встановив, що воно містить відповідне обґрунтування підстав і мети накладення арешту, виходив з того, що застосування цього засобу забезпечення кримінального провадження необхідне з метою збереження речового доказу.

Аналізуючи наведені вище обставини, колегія суддів уважає, що слідчий суддя правильно встановив наявність достатніх підстав уважати, що вилучений транспортний засіб «Ford Fiesta», н.з. НОМЕР_1 , відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, та обґрунтовано на даній стадії кримінального провадження визнаний речовим доказом, оскільки зберіг на собі сліди кримінального правопорушення та містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, зокрема як засіб кримінального правопорушення.

При цьому, суд апеляційної інстанції зауважує, що на даній стадії розслідування слідчий суддя зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження заходів його забезпечення, та не має права вирішувати ті питання, які вирішує суд під час розгляду по суті, про що фактично йдеться в частині апеляційної скарги.

Арешт майна з підстави, передбаченої п.1 ч.2 ст.170 КПК України, являє собою форму забезпечення доказів, є самостійною правовою підставою для арешту поряд із забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна, й на відміну від останніх підстав не вимагає обов`язкового оголошення підозри в кримінальному провадженні, не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна. Тому, посилання апелянта щодо відсутності повідомлення про підозру в даному кримінальному провадженні позбавлені підстав.

Зважаючи на викладене вище, вид речового доказу у зв`язку із обставинами розслідуваного провадження, колегія суддів уважає наявними передбачені абз.2 ч.1 ст.170 КПК України ризики втрати, відчуження транспортного засобу. Незастосування арешту майна перешкодить кримінальному провадженню в частині необхідності проведення з автомобілем ряду слідчих, процесуальних дій і експертних досліджень для виконання органом досудового розслідування завдань, визначених у ст.2 КПК України, на даній стадії провадження є виправданим і необхідним заходом, який, до того ж, не позбавляє права власності, а має характер тимчасових обмежень.

Доводи апелянта про те, що в порушення вимог КПК України з клопотанням про арешт майна третьої особи (власника автомобіля) звернувся слідчий, а не прокурор, колегія суддів уважає неспроможними.

Так, відповідно до ч.1 ст.171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач. Тобто, зазначена норма містить чіткий перелік суб`єктів, які мають право подати до слідчого судді клопотання про накладення арешту на майно, та нею прямо передбачено, що слідчий, за наявності погодження прокурора, наділений таким правом і відповідно за означених умов є належною процесуальною особою для звернення із клопотанням про арешт майна.

У той же час, ст.64-2 КПК України є нормою-дефінцією, яка визначає лише права та обов`язки третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, та її завданням не є встановлення диференційованого порядку звернення з клопотанням про накладення арешту на майно в порівнянні з приписами названої вище ч.1 ст.171 КПК України.

У цьому кримінальному провадженні з клопотанням про арешт майна звернувся слідчий Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харків) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтава, ОСОБА_9 , за погодженням з прокурором Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил ОСОБА_10 , через це клопотання про накладення арешту на майно подано з дотриманням вимог ч.1 ст.171 КПК України.

Що стосується доводів адвоката про неповноважність слідчого ОСОБА_9 , то вони також є необгрунтованими, оскільки слідчого ОСОБА_9 включено до групи слідчих у даному кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05 жовтня 2022 року за №0000813.

У силу ч.5 ст.171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Оскільки автомобіль «Ford Fiesta», н.з. НОМЕР_1 , було вилучено 05 жовтня 2022 року, а клопотання про його арешт з додатками слідчий подав за допомогою засобів поштового зв`язку 06 жовтня 2022 року, що підтверджується вхідним штампом закладу поштового зв`язку на конверті, в якому надіслано клопотання, то сумніви апелянта щодо дотримання передбаченого КПК України строку слідчим на звернення із клопотанням про накладення арешту на майно є необґрунтованими (а.п.37).

Разом з цим, слідчий суддя, дійшовши правильного висновку про необхідність накладення арешту на транспортний засіб у постановленій ухвалі не визначив спосіб його накладення, а тому вказана неточність підлягає виправленню під час апеляційного розгляду.

Ураховуючи встановлені обставини, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для власника автомобіля ОСОБА_8 , який не є учасником цього провадження, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність накладення арешту на вказаний автомобіль з позбавленням права на його відчуження (без заборони користування), що не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства й вимогами захисту основоположних прав особи.

При цьому, накладення арешту на автомобіль у зазначений спосіб не перешкоджатиме проведенню слідчих і процесуальних дій, експертних досліджень, оскільки залишає за особою обов`язок власника майна щодо збереження речових доказів у стані, придатному для використання в кримінальному провадженні.

Отже, апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Водночас слід зазначити, що за правилами ст.174 КПК України судове рішення слідчого судді про арешт майна не перешкоджає підозрюваному, обвинуваченому, захиснику чи законному представнику, іншому власнику або володільцю майна, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, звернутись до слідчого судді чи суду з клопотанням про скасування арешту майна.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , подану в інтересах ОСОБА_8 , задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Полтава від 14 жовтня 2022 року уточнити.

Передати автомобіль «Ford Fiesta», н.з. НОМЕР_1 , на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_8 без права відчуження, але з правом на використання.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 Захожай ОСОБА_15 Харлан ОСОБА_16