ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/558/22 Справа № 712/5791/22 Категорія: ч.1 ст. 129 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засіданняОСОБА_5
за участі:
прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси матеріали кримінального провадження № 0000053 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 07 вересня 2022 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Черкаси Черкаської області, українець, громадянин України, стрілець 2 відділення 3 стрілецького взводу 3 стрілецької роти 1 стрілецького батальону військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, у військовому званні «солдат», проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку ст. 89 КК України раніше не судимий, -

засуджений за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 129 КК України, до 6 місяців арешту з відбуванням покарання на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою АДРЕСА_2 .

Строк відбування покарання визначено рахувати з моменту затримання, після набуття вироком законної сили.

Вирішена доля речових доказів відповідно до ст. 100 КПК України.

в с т а н о в и л а :

Вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 07.09.2022 ОСОБА_7 визнаний винуватим та засуджений за те, що він, будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, проходячи військову службу під час мобілізації у військовому званні «солдат» на посаді стрільця 2 відділення 3 стрілецького взводу 3 стрілецької роти 1 стрілецького батальйону зазначеної військової частини, 03.07.2022 близько 00 год. 10 хв., після команди «відбій», перебуваючи в стані наркотичного сп`яніння за столом біля туалету на території «Позаміського пункту управління Міністерства юстиції України село Гельмязів, Золотоніського району Черкаської області», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , гучно розмовляв по мобільному телефону з дружиною, з приводу чого старший солдат ОСОБА_9 зробив зауваження ОСОБА_7 , однак останній не реагував, після чого ОСОБА_9 знову зробив зауваження ОСОБА_7 , проте, останній, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою залякування потерпілого, відреагував агресивно, (використовуючи ненормативну лексику, почав кричати що позбавить ОСОБА_9 життя, взяв до правої руки інструмент - мультитул, на якому розклав ніж, достовірно знаючи, що висловлені ним погрози та його дії здатні викликати побоювання за своє життя і здоров`я у потерпілого ОСОБА_9 і бажаючи цього, тримаючи у руці вказаний мультитул в положенні ножа, кинувся в бік потерпілого ОСОБА_9 і переслідував його короткий проміжок часу, тим самим підтверджуючи готовність до вчинення насильницьких дій, чим викликав у потерпілого ОСОБА_9 реальне побоювання за своє життя та здоров`я, проте припинив свої дії, коли побачив інших військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 та повернувся до столу.
Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій, вважаючи його незаконним, просив скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік, на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, з покладанням обов`язків, передбачених п.п.1,2 ч.1 ст. 76 КК України.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що судом першої інстанції було призначено максимальне покарання за ч.1 ст. 129 КК України у виді 6 місяців арешту з відбуванням покарання на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_2 , вважає, що за можливе призначити покарання у виді обмеження волі зі звільненням на підставі ст. 75 КК України, оскільки він дійсно покаявся у тому, що між ним та потерпілим ОСОБА_9 стався конфлікт, співпрацював зі слідством, давав пояснення, чим підтверджував факт конфлікту, наміру вбивати потерпілого в нього не було.

Заслухавши доповідь судді, думки обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого, та під час апеляційного розгляду просили пом`якшити покарання до 1 місяця арешту; думку прокурора ОСОБА_6 , який заперечив проти задоволення апеляційної скарги; думку потерпілого ОСОБА_9 , який не заперечував проти пом`якшення обвинуваченому призначення до 1 місяця арешту; дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухваленим згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України.

Вказаним вимогам закону вирок районного суду відповідає.

Висновки місцевого суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке він засуджений, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, що ґрунтуються на всебічному, повному та об`єктивному їх дослідженні судом першої інстанції, та ніким з учасників судового провадження не оспорюється.

Визначені в ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке б ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів держави й суспільства.

Відповідно до вказаних засад особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Виходячи з принципу співмірності цей захід примусу за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

В ч.2 ст. 50 КК України зазначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 50, 65 КК України та правових позицій, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», врахував: ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який раніше не судимий, є військовослужбовцем, відсутність пом`якшуючих покарання обставин, та обтяжуючу покарання обставину - вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані викликаному вживанням наркотичних засобів, та обґрунтовано призначив обвинуваченому ОСОБА_7 покарання в межах санкції ч.1 ст. 129 КК України у виді 6 місяців арешту з відбуванням покарання на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою АДРЕСА_2 .
Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання воно повинно ґрунтуватися, зокрема, на принципах індивідуалізації та справедливості.

Конституційний Суд України у Рішенні від 02.11.2004 № 15-рп/2004 зазначив, що: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України».

Колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_7 покарання у виді 6 місяців арешту з відбуванням покарання на гауптвахті відповідає вимогам закону, за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, а тому не вбачає підстав для пом`якшення покарання до 1 місяця арешту, оскільки обвинувачений є військовослужбовцем, вчинив кримінальне правопорушення у стані, викликаному вживанням наркотичних засобів, в період запровадження воєнного стану на всій території України.

Переконливих доводів про невідповідність призначеного ОСОБА_7 покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і особі засудженого внаслідок суворості в апеляційній скарзі не наведено та під час апеляційного розгляду не встановлено, в зв`язку з чим вважати його занадто суворим колегія суддів підстав не вбачає.

Потерпілий ОСОБА_9 лише під час апеляційного розгляду висловив позицію щодо можливості зменшення призначеного обвинуваченому покарання, хоча, як встановлено апеляційним судом, під час розгляду даного кримінального провадження місцевим судом потерпілий просив призначити обвинуваченому максимальне покарання, передбачене санкцією ч.1 ст. 129 КК України.

Колегією суддів встановлено, що апелянт має на утриманні неповнолітню дитину, що підтверджується копією свідоцтва про її народження, яке надано захисником під час апеляційного розгляду, однак на думку колегії суддів вказана обставина не може слугувати підставою для пом`якшення призначеного ОСОБА_7 покарання.

Також колегія суддів не вбачає підстав для призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді обмеження волі зі звільненням на підставі ст. 75 КК України, як про те просить апелянт в своїй апеляційній скарзі, оскільки обмеження волі є більш суворим, ніж покарання у виді арешту, яке призначено місцевим судом.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону під час розгляду даного кримінального провадження місцевим судом, які б слугували підставою для скасування чи зміни вироку суду, колегією суддів не встановлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлений щодо ОСОБА_7 вирок є законним, обґрунтованим і вмотивованим, а підстави для його зміни та пом`якшення призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, відсутні.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а :

Вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 07.09.2022 щодо ОСОБА_7 залишити без змін, апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий

Судді