Справа 761/9405/22 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/675/2023 Доповідач у ІІ інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

28 березня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою з доповненнями обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 30 червня 2022 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шишківці Бродівського р-ну Львівської області, без визначеного місця проживання, раніше не судимого, -

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 30 червня 2022 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України та призначено йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Крім того, даним вироком вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні.

За вироком суду ОСОБА_8 визнано винним у заподіянні умисних тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, за наступних обставин.

Так, 26 грудня 2021 року, не пізніше 06 години 00 хвилин, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_9 , перебуваючи у підвальному приміщенні одноповерхової покинутої будівлі, розташованої поблизу Київської міської клінічної лікарні № 14, яка знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Зоологічна, ЗБ/2, вступив у словесний конфлікт зі своїм знайомим ОСОБА_10 .

Під час вказаного конфлікту у ОСОБА_11 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків та внаслідок попередньо вжитих спиртних напоїв, виник злочинний умисел, спрямований на умисне нанесення ОСОБА_10 тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння.

Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_9 26 грудня 2021 року, не пізніше 06 годин 00 хвилин, більш точного часу не встановлено, перебуваючи у підвальному приміщенні одноповерхової покинутої будівлі, розташованої поблизу Київської міської клінічної лікарні №14, яка знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Зоологічна, ЗБ/2, у стані алкогольного сп`яніння, наблизившись до потерпілого, вступив з ним в обопільну бійку, в ході якої, діючи умисно, з метою нанесення тяжких тілесних ушкоджень, переслідуючи мотив особистих неприязних стосунків, тримаючи в лівій руці ніж, наніс ОСОБА_10 , не менше одного удару в область живота та не менше одного удару в область обличчя потерпілого, тобто в ділянки тіла, де розташовані життєво важливі органи людини, внаслідок чого заподіяв останньому тілесні ушкодження, які, відповідно до висновку судово - медичної експертизи № 042-250-2022, відносяться до легких та тяжких тілесних ушкоджень.

Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу з доповненнями, в якій просить змінити кваліфікацію злочину з ч.1 ст. 121 КК України на ст. 123 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, заподіяне у стані сильного душевного хвилювання, або на 124 КК України, як заподіяння тяжких тілесних ушкоджень внаслідок самооборони або перевищення її меж.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги обвинувачений вказує на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, порушення права на захист та суворість покарання. Зазначає про порушення судом ст. 349 КПК України, оскільки йому не було належним чином роз`яснено наслідки проведення такого порядку. Також вказує, що судом не були враховані пом`якшуючі обставини, а саме щире каяття, сильне душевне хвилювання, самооборона або перевищення її меж за рахунок сильного душевного хвилювання.

Заслухавши доповідь судді, думки обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у заподіянні умисних тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичнимобставинам провадження і підтверджуються наявними доказами, в їх сукупності, які за згодою учасників судового провадження досліджувались у порядку передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України, а тому, згідно із ч.2 ст. 394 КПК України апеляційному оскарженню та перегляду не підлягають.

Перевіркою матеріалів справи встановлено, що в суді першої інстанції ОСОБА_8 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, кваліфікованого за ч.1 ст. 121 КК України, визнав у повному обсязі та його не оспорював.

У зв`язку з цим судом було роз`яснено учасникам судового розгляду наслідки застосування ч.3 ст. 349 КПК України, після чого вони підтвердили відсутність оспорюваних ними обставин по справі та погодилися, що у цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. З журналу та відеозапису судового засідання, які були досліджені під час апеляційного розгляду, вбачається, що ОСОБА_8 наслідки застосування скороченого порядку зрозумів та з ним погодився.

Отже, доводи ОСОБА_8 про порушення судом ст. 349 КПК України, оскільки йому не було належним чином роз`яснено наслідки проведення такого порядку, не знайшли свого підтвердження.

За встановлених та викладених судом у вироку фактичних обставин кримінального правопорушення, дії ОСОБА_8 правильно кваліфіковані за ч.1 ст. 121 КК України.

З огляду на наслідки, передбачені ч.3 ст. 349 КПК України, доводи апеляційної скарги ОСОБА_8 щодо перекваліфікації його дій з ч.1 ст. 121 КК України на ст. 123 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, заподіяне у стані сильного душевного хвилювання, або на 124 КК України, як заподіяння тяжких тілесних ушкоджень внаслідок самооборони або перевищення її меж, задоволенню не підлягають.

У відповідності до статті 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно із ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначенні ОСОБА_8 покарання суд першої інстанції повністю дотримався вимог вищезазначених норм кримінального закону. Так, призначаючи ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке віднесено до тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, при цьому потребує лікування з приводу психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності, хронічний алкоголізм, на загальних підставах, однак на період вчинення кримінального правопорушення за своїм психічним станом міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Обставиною, яка пом`якшує покарання, суд визнав щире каяття, обставиною, яка обтяжує покарання - вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Врахувавши зазначені обставини, суд першої інстанції дійшов висновку, що необхідним й достатнім для виправлення та попередження вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді 5 років позбавлення волі, яке є мінімальним покаранням, передбаченим санкцією інкримінованої ОСОБА_8 статті, з яким погоджується і колегія суддів.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав застосування до ОСОБА_8 положень ст. 75 КК України, з огляду на вчинення останнім суспільно-небезпечного кримінального правопорушення у сфері злочинів проти життя та здоров`я особи, нанесення умисного тілесного ушкодження в ділянки тіла, де розташовані життєво важливі органи, відсутність місця проживання та реєстрації та наявність обтяжуючої покарання обставини - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом не було враховано щире каяття обвинуваченого, є безпідставними з огляду на те, що судом вказана обставина врахована та визнана такою, що пом`якшує ОСОБА_8 покарання. Що стосується тверджень про те, що злочин ОСОБА_8 вчинив в стані сильного душевного хвилювання, то вони є необґрунтованими з огляду на те, що згідно висновку судово-психіатричного експерта №21 від 27.01.2022 ОСОБА_8 за своїм психічним станом міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Також не можуть бути взяті до уваги доводи апелянта про вчинення ним кримінального правопорушення внаслідок самооборони або перевищення її меж, оскільки дії ОСОБА_8 , які ніким не оспорювались, судом кваліфіковані за ч.1 ст. 121 КК України, як заподіяння умисних тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про законність, обґрунтованість та вмотивованість ухваленого судом вироку щодо ОСОБА_8 , а також безпідставність доводів апеляційної скарги обвинуваченого, у зв`язку з чим вирок суду першої інстанції має бути залишений без змін, а апеляційна скарга обвинуваченого - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 30 червня 2022 року щодо ОСОБА_8 - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Суддя Суддя Суддя