ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/2072/22 Справа № 932/6391/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6

представника - ОСОБА_7 ,

підозрюваного - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 листопада 2022 року про арешт майна, у кримінальному провадженні №0000094, за ч.3 ст.332 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді від 16 листопада 2022 року накладено арешт шляхом позбавлення права володіння, користування та розпорядження майном, яке вилучено під-час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на копії документів та грошові кошти, які перелічені в ухвалі слідчого судді.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що проводиться досудове розслідування за ч.3 ст.332 КК України, в якому було проведено обшук за місцем мешкання ОСОБА_8 , тому з метою збереження речових доказів слідчий суддя наклав арешт.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді та відмовити у задоволенні клопотання про арешт майна.

Також захисник просить поновити строк на оскарження, оскільки 16 листопада 2022 року була постановлена лише резолютивна частина рішення, а з повним текстом захисник ознайомився лише 28 листопада 2022 року після подачі відповідної заяви 22 листопада цього року.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що рішення слідчого судді постановлено з істотним порушенням вимог КПК України, оскільки вилучення грошових коштів відбулося безпідставно, так як ухвалою слідчого судді від 31 жовтня 2022 року не надавав дозвіл на грошові кошти. При цьому, захисник вказує, що під час обшуку можливо було вилучати лише речі та документи, які перелічені в рішенні. Захисник зазначає, що вилучені грошові кошти на які слідчий суддя наклав арешт належать ОСОБА_9 , яка проживала за адресою де проводився обшук та має спільно з ОСОБА_8 малолітнього сина. Належність грошових коштів ОСОБА_9 підтверджується відповідною випискою з банку, про що було зазначено в протоколі обшуку, тому грошові кошти не відповідають критеріям речових доказів і правових підстав для накладення арешту не було. Разом з цим, захисник вказує, що оскільки обшук був проведений з порушенням, тому відповідний протокол є неналежним доказом, у зв`язку з чим у слідчого судді не було правових підстав для накладення арешту. Також, слідчий суддя застосував закон України, який не підлягає застосуванню, оскільки зазначив в рішенні, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину за ч.3 ст. 332 КК України, в той час як останнього повідомлено про підозру за ч.3 ст. 15 ч.3 ст. 332 КК України.

В доповненні до апеляційної скарги захисник зазначає, що належність грошових коштів ОСОБА_8 в сумі 300 доларів США та 1760 польських злотих підтверджується відповідним актом приймання - передачі.

В апеляційному суді захисник та ОСОБА_8 підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Прокурор в апеляційному суді заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши головуючого суддю, пояснення учасників перегляду, перевіривши доводи апеляційної скарги, клопотання слідчого про арешт майна та надані до нього матеріали, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

Перевіряючи клопотання захисника про поновлення строку, то апеляційний суд вважає, що він пропущений з поважної причини, тому підлягає поновленню, а апеляційну скаргу слід розглянути по суті.

Висновки слідчого судді про накладення арешту на майно, апеляційний суд вважає правильними.

Відповідно до п.7 ч.2 ст. 131 КПК України одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна, який згідно до ч.1 ст. 170 КПК України - є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

З клопотання слідчого про арешт майна видно, що ВП №7 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000094 від 26 серпня 2022 за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, фактом того, що громадянин ОСОБА_10 з корисливих мотивів переправлення через державний кордон України чоловіків - громадян України призовного віку під час дії воєнного стану шляхом надання пакету необхідних документів.(а.с.7)

31 жовтня 2022 року слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надав дозвіл на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , за якою проживав ОСОБА_8 (а.с.52-54)

10 листопада 2022 року ОСОБА_8 затримано в порядку ст. 208 КПК України, а в подальшому повідомлено про підозру за ч.3 ст. 15 ч.3 ст. 332 КК України. (а.с. 35-38, 90-92)

Того ж дня, слідчий провів обшук за вище вказаною адресою, яким було виявлено та вилучено копії документів на різних осіб та грошові кошти, які перелічені в протоколі обшуку.(а.с.55-62) За постановою слідчого майно було визнано речовими доказами.(а.с.63-66) На виявлене та вилучене майно слідчий суддя наклав арешт.(а.с.105-106)

У відповідності до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді, що накладення арешту на майно є необхідним, оскільки виявлені та вилучені копії документів на різних осіб, грошові кошти відповідають критеріям зазначеним в ст. 98 КПК України, вони визнані речовим доказом у кримінальному провадженні, що відповідно до п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України, є підстави для накладення арешту на майно.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власників майна.

При цьому, безпідставними є доводи апеляційної скарги про відсутність правових підстав для накладення арешту на грошові кошти, так як вони не були зазначені для можливого вилучення в ухвалі слідчого судді про обшук. Згідно із ч.1 ст. 234 КПК України, обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також місцезнаходження розшукуваних осіб. Відповідно до ч.7 ст.236 КПК України при обшуку слідчий, прокурор має право, серед іншого, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном. Згідно з ч.2 ст.167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено. Оскільки кримінальне правопорушення проводиться за фактом того, що ОСОБА_8 з корисливих мотивів переплавляв через державний кордон України чоловіків - громадян України призовного віку під час дії воєнного стану шляхом надання пакету необхідних документів, а під час обшуку місця проживання останнього були виявленні копії документів на різних осіб, в тому числі й грошові кошти, які можуть містити сліди кримінального правопорушення, можуть бути здобуті шляхом вчинення кримінального правопорушення, тому після обшуку були тимчасово вилученим майном на яке слідчий суддя наклав арешт, що не суперечить положенням КПК України.

Доводи щодо визнання доказів недопустимими апеляційним судом не визнаються на даній стадії провадження, оскільки це питання вирішується судом І інстанції під час розгляду кримінального провадження по суті. На цій стадії наявні матеріали дають можливість вирішити питання про арешт майна.

Необґрунтованими апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги, що грошові кошти належать ОСОБА_9 , оскільки долученими до апеляційної скарги матеріалами не підтверджується, що остання проживала за адресою: АДРЕСА_1 , де проводився обшук, оскільки договір оренди квартири був укладений на ОСОБА_8 , а наявність у останнього з ОСОБА_9 спільної дитини не свідчить про проживання останньої за вказаною адресою. Крім цього, не доведено, що грошові кошти в іноземній валюті $ США належали ОСОБА_9 , а долучена захисником виписка з банку не може бути взятою до уваги, так як в ній йдеться про національну валюту "UAH" і захисником також не доведено, що грошові кошти були обміняні ОСОБА_9 на іноземну валюту. Апеляційний суд теж враховує, що з наданої адвокатом довідки з банку грошові кошти в національній валюти "UAH" остання отримала 01 лютого 2021 року, а обшук проводився 10 листопада 2022 року, тобто через значний проміжок часу, а також ОСОБА_9 перебувала між цим періодом за кордоном, що підтвердила остання в судовому засідання, що ставить під сумнів належність останній виявленої та вилученої іноземної валюти $ США.

Крім цього, не може взяти до уваги апеляційний суд й виписку долучену захисником до доповненої апеляційної скарги, з АТ КБ "ПРИВАТ БАНК", що грошові кошти належать ОСОБА_9 , так як в ній йдеться про валюту евро, а не долари США, які були вилучені. Стосовно Акту приймання-передачу грошових коштів ОСОБА_8 , то апеляційний суд не може взяти його до уваги, оскільки обґрунтованість підозри стосовно останнього та проведенні слідчі дії переконливо свідчать, що грошові кошти, які були вилученні у ОСОБА_8 відповідають критеріям речових доказів.

Стосовно доводів захисника, що слідчий суддя невірно зазначив кваліфікацію підозри стосовно ОСОБА_8 , то апеляційний суд вважає, що дана обставина не може бути підставою для скасування ухвали слідчого судді, оскільки така обставина свідчить про допущення описки в рішенні.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 листопада 2022 року, якою накладено арешт шляхом позбавлення права володіння, користування та розпорядження майном, яке вилучено під-час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4