Справа № 405/3497/22
провадження № 1-кс/405/3044/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.11.2022 м. Кропивницький

слідчий суддя Ленінського районного суду м. Кіровограда ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18 травня 2022 року №0000074, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2,4 ст.246 КК України, про застосування запобіжного заходу тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с.Трикрати Вознесенського району Миколаївської області, українцю, громадянину України, одруженому, маючому на утриманні малолітніх дітей, тимчасово непрацюючому, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимому,

ВСТАНОВИВ:

старший слідчий слідчого управління Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_6 за погодженням з начальником спеціалізованої екологічної прокуратури (на правах відділу) Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_7 звернулася до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 днів, в межах строку досудового розслідування.
В обґрунтування клопотання слідча вказала, що Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000074 від 18.05.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2,4 ст. 246 КК України.
В ході досудового розслідування встановлено, що в березні 2022 року, точного часу органом досудового розслідування не встановлено, мешканець міста Бобринець, Кропивницького району, Кіровоградської області, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, за попередньою змовою з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , домовились у порушення вимоги статей 4, 24, 67, 68, 69 Лісового кодексу України, статей 5, 12 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», а також встановленого порядку охорони, раціонального використання та відтворення лісу, незаконно, без спеціального дозволу, який посвідчується відповідним документом (лісорубним квитком, ордером), виданим уповноваженим органом, діючи умисно, достовірно знаючи про передбачений чинним законодавством України порядок порубки деревини у захисних лісових насадженнях, вчинити умисні протиправні дії з незаконної порубки дерев у захисних лісових насадженнях, подальшого перевезення, зберігання та збуту незаконно зрубаних дерев.
Так, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , точного часу органом досудового розслідування не встановлено, але не пізніше 28.07.2022 року, порушуючи встановлений порядок охорони, раціонального використання та відтворення захисних лісових насаджень, усвідомлюючи протиправний і суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи шкідливі наслідки та свідомо бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, за допомогою заздалегідь підготовлених ручних бензопил, самовільно, без передбаченого законом дозволу на проведення порубки та у порушення ст.69 Лісового Кодексу України, ст.ст.12, 40 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», п.п.2, 4 Порядку видачі спеціальних дозволів на використання лісових ресурсів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №761 від 23.05.2007, перебуваючи на території захисних лісових насаджень, що розташовані за межами населеного пункту між селами Західне, Тарасівка, Іванівка та Пенькове на території Кетрисанівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області (в адміністративно-територіальних межах Кропивницького (колишнього Бобренецького) району Кіровоградської області), (кординати 47.965185,32.051972), які обліковуються як основні засоби виробництва та знаходяться у господарському віданні Кетрисанівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області, шляхом відокремлення дерева від кореня, вчинили незаконну порубку до ступеня припинення росту 133 сироростучих дерев, з яких 5 сироростучих дерев породи ясен, 20 сироростучих дерев акації, 108 сироростучих дерев клену.
Після чого, ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , продовжуючи діяти умисно, з метою власної наживи, на автомобілі марки «Мерседе Спрінтер», державний номерний знак НОМЕР_1 перевезли незаконно вирубані стовбури дерев до населених пунктів Оводіополь та Возсіятьське Миколаївської області, де збували місцевому населенню за 1000 гривень за 1 складометр незаконно порубаної деревини.
Згідно розрахунку проведеного відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.07.2008 № 665 «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу», своїми злочинними діями ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 спричинили довкіллю і охоронюваним законом державним інтересам пов`язаним з охороною навколишнього природнього середовища, а саме державі в особі Кетрисанівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області, шкоду (збитки) у розмірі 263831,191 грн., що більш як у шістдесят разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян та згідно примітки до статті 246 КК України, є тяжкими наслідками.
Так, частина 4 статі 246 Кримінального кодексу України передбачає кримінальну відповідальність за дії, передбачені частинами першою, другою чи третьою цієї статті, якщо вони спричинили тяжкі наслідки, якими у відповідності до примітки до зазначеної статті є наслідки, які у шістдесят і більше разів перевищують неоподатковуваний мінімум доходів громадян.
Пунктом 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України визначено, що якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.
Підпунктом 169.1.1. пункту 169.1 розділу ІV Податкового кодексу визначено, що з урахуванням норм абзацу першого підпункту 169.4.1 пункту 169.4 цієї статті платник податку має право на зменшення суми загального місячного оподатковуваного доходу, отримуваного від одного роботодавця у вигляді заробітної плати, на суму податкової соціальної пільги: у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.
Згідно статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» прожитковий мінімум на працездатних осіб з 1 січня 2022 року складає 2481 гривні. З урахуванням зазначеного соціальна пільга становить 1240,5 гривень, а тому тяжкими наслідками визначеними частиною 4 статті 246 Кримінального кодексу України є наслідки які перевищують 74430 гривень.
Достовірність проведеного розрахунку підтверджується висновком судово інженерно екологічної експертизи № 2904/22-27 від 26.09.2022 року, якою, крім іншого, визначено, що внаслідок незаконної порубки 133-ох сироростучих дерев породи акації, клен, ясен, що мало місце на території захисних лісових насаджень, що розташовані за межами населеного пункту між селами Західне, Тарасівка, Іванівка та Пенькове на території Кетрисанівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області, завдано шкоду для довкілля за окремими ознаками істотності, а саме локально на ділянці, де відбулась незаконна порубка дерев: погіршилися породний склад та якість насадження, водоохоронні, вітро-грунтозахисні та екологічні властивості лісосмуги, змінився ландшафт місцевості.
Таким чином своїми умисними діями, що виразилися в незаконній порубці дерев у захисних лісових насадженнях, перевезенні, зберіганні, збуті незаконно зрубаних дерев, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, що спричинило тяжкі наслідки для довкілля, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч.4 ст.246 КК України.
Слідча у клопотанні просила застосувати до підозрюваного запобіжний захід тримання під вартою, посилаючись на обґрунтування пред`явленої підозри, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та неможливість їх запобіганню, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав, просив задовольнити. Крім того, просив визначити заставу у розмірі не менше ніж 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, з покладенням обов`язків, передбачених п. п. 1-4, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України.
Захисник та підозрюваний заперечували щодо задоволення клопотання просили відмовити. Підозрюваний пояснив, що має малолітніх дітей, зареєстрований як безробітній, матеріального доходу немає.
Дослідивши матеріали клопотання та надавши оцінку доказам, які містяться в матеріалах клопотання, заслухавши прокурора, захисника, підозрюваного слідчий суддя дійшов наступних висновків.
Згідно з витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань, (кримінальне провадження № 0000074 від 18.05.2022 року, правова кваліфікація кримінальних правопорушень - ч. 2,4 ст.246 КК України) органом досудового розслідування даного кримінального правопорушення є ГУНП в Кіровоградській області.
17.11.2022 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 246 КК України - незаконній порубці дерев у захисних лісових насадженнях, перевезенні, зберіганні, збуті незаконно зрубаних дерев, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, що спричинило тяжкі наслідки для довкілля.
Підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом (ст. 2 КК України).
Так, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 246 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, покарання за вчинення якого передбачено у виді позбавлення волі на строк від п`яти до семи років.

Щодо обґрунтованості підозри:

Під час розгляду клопотання слідчий суддя приходить до висновку, що органом досудового розслідування ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 246 КК України. Його причетність до оголошеної підозри підтверджується протоколом допиту представника потерпілого (а.к. 24-25), протоколом огляду місця події (а.к. 31-36), протоколом допиту свідка (а.к. 71-72), протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками (а.к. 80-82), повідомленням про підозру (а.к. 129-131) та іншими матеріалами.
Термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини ( надалі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 р., означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.
Таким чином, наявні матеріали на думку слідчого судді свідчать, що існують факти та інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що ОСОБА_4 міг вчинити кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 246 КК України.
У відповідності до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно з ч. 1 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права; законність; рівність перед законом і судом; повага до людської гідності; презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; безпосередність дослідження показань, речей і документів.

Щодо ризиків передбачених ст. 177 КПК України:

метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Перевіряючи доводи прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав вважати, що з огляду на обставини кримінального провадження та тяжкість інкримінованого підозрюваному правопорушення, на даний час існує ризик того, що підозрюваний ОСОБА_9 може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні.
Оцінюючи обґрунтованість даного ризику, слідчий суддя виходить із передбаченої кримінальним процесуальним законом процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК), оскільки жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Так, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.
За таких обставин, оскільки допит свідків на стадії судового розгляду у цьому кримінальному провадженні ще не здійснено, то слідчий суддя погоджується з тим, що доведеним є ризик незаконного впливу підозрюваним ОСОБА_4 на свідків в даному кримінальному провадженні, з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними показань.
Отже, під час розгляду клопотання, слідчий суддя встановив наявність ризиків, передбачених п.п.3 ч.1 ст. 177 КК України.
Інші ризики на які посилається слідчий в клопотанні та прокурор у судовому засіданні не доведенні.
Згідно ч.4 ст.194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Мотивуючи неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам, слідчий в своєму клопотанні про застосування запобіжного заходу тримання під вартою та прокурор в судовому засіданні під час розгляду клопотання слідчого застосовують загальні твердження, без належної аргументації з посиланням на певні обставини, а тому фактично не довели доцільність застосування до ОСОБА_4 лише запобіжного заходу тримання під вартою, а також те, що жоден із більш м`яких, ніж тримання під вартою, запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, тобто, слідчий суддя приходить до переконливого висновку про те, що стороною обвинувачення не надано доказів, достатніх, щоб переконати суд у необхідності застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід саме у вигляді тримання під вартою.
Водночас, слідчий суддя при вирішенні питання про застосування ОСОБА_4 запобіжного заходу враховує те, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (ч.5 ст.9 КПК). Так, згідно правової позиції ЄСПЛ, викладеної у пункті 80 рішення від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», при розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.
Крім того, відповідно до ч.1 ст. 178 ККПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Таким чином, під час розгляду клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, а тому при вирішення про достатній та необхідний запобіжний захід, що може забезпечити належну процесуальну поведінку та запобігти встановленим ризикам, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_4 має постійне місце проживання, раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, має дружину та трьох дітей, що свідчить про міцні соціальні зв`язки.
Відповідно до ч.1, 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Домашній арешт являє собою позбавлення свободи в розумінні підпункту «с» пункту 1 статті 5 Європейської конвенції з прав людини (пункт 17 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Вітторіо та Луіджи Манчіні проти Італії», «Лавент спроти Латвії»).
З урахуванням встановлених обставин, пояснень підозрюваного, практики ЄСПЛ, враховуючи наявний ризик, передбачений п. 3 ч.1 ст.177 КПК України, а також те, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, слідчий суддя визнає за необхідне, з урахуванням вимог ст.181 КПК України, застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід - домашній арешт, заборонивши підозрюваному цілодобово залишати житло та поклавши на нього обов`язки передбачені ч.5 ст.194 КПК України, в межах строку досудового розслідування.
Отже, клопотання слідчого підлягає частковому задоволенню.
Керуючись ст.ст.176-197, 369-372 КПК України,
ПОСТАНОВИВ:
клопотання слідчого задовольнити частково.
Застосувати підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту до 17.01.2023 року, який полягає у забороні підозрюваному цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 .
Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки:
1) прибувати до слідчого, прокурора у кримінальному провадженні та слідчого судді, суду за першою вимогою;
2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
4) утримуватися від спілкування зі свідками та підозрюваним у кримінальному провадженні;
5) здати на зберігання до відповідного територіального органу Управління Державної міграційної служби у Кіровоградській області паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Роз`яснити ОСОБА_4 , що відповідно до ч.5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтись до нього в житло, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.
Дата закінчення строку дії даної ухвали 17.01.2023 року.
Ухвалу передати на виконання до Головного управління Національної поліції в Кіровоградської області та для контролю до Кіровоградської обласної прокуратури.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення та набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Слідчий суддя ОСОБА_10