КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 756/3741/22 Головуючий І-ої інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/2127/2023 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2023року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем - ОСОБА_5 ,

за участю:прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 08 листопада 2022 року щодо обвинуваченого ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою суду клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 про звільнення від кримінальної відповідальності задоволено. На підставі ч. 4 ст. 309 КК України звільнено ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Нові Санжари Новосанжарського району Полтавської області, зареєстрованого у АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 309 КК України. Кримінальне провадження за №0000587 від 09.07.2021 стосовно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, закрито. Згідно ухвали суду ОСОБА_8 обвинувачується у тому, що він, маючи умисел на незаконне придбання, зберігання наркотичного засобу без мети збуту, 20.07.2020 у нічний період часу (точний час не встановлено у ході досудового розслідування) на тротуарі по АДРЕСА_3 шляхом знахідки незаконно придбав та розпочав зберігати наркотичний засіб, обіг якого обмежено, - кокаїн для власного вживання без мети збуту, масою 0,4618 г, який 21.07.2020 було виявлено та вилучено працівниками поліції під час обшуку в квартирі АДРЕСА_4 . Відповідно до «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» Таблиця IІ Список № 1 «Наркотичні засоби, обіг яких обмежено», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770, кокаїн є наркотичним засобом, обіг якого обмежено. Таким чином, умисні дії ОСОБА_8 кваліфіковано за ч. 1 ст. 309 КК України як незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту. Прокурор, не погоджуючись із ухвалою суду, подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції в іншому складі суду. В обґрунтування апеляційних вимог прокурор посилається на те, що суд безпідставно застосував ч. 4 ст. 309 КК України для якої необхідні два елементи: добровільність звернення та початок лікування від наркоманії. З виписки з медичної картки 6946 та виписки з медичної картки амбулаторного хворого 79/8119 вбачається, що ОСОБА_8 звернувся до лікувального закладу після його притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення незаконного придбання та зберігання без мети збуту кокаїну. Таким чином, ОСОБА_8 звернувся до медичного закладу для уникнення відповідальності, а не з метою лікування. Вважає, що через це в діях ОСОБА_8 відсутній такий елемент як добровільність звернення. Останній під наркологічним динспансерно-динамічним наглядом не перебуває, інші докази на підтвердження у обвинуваченого наркологічної залежності на час звернення до мед.закладу в матеріалах провадження відсутні. Зазначає, що відповідно до наданих виписок обвинувачений наркоманії не мав. Випадки епізодичного чи помірного вживання ряду речовин наркотичної чи стимулюючої дії без розвитку залежності від них носять назву «наркотизм» або «періодична наркотизація». Із медичних виписок вбачається, що ОСОБА_8 звернувся для проходження курсу лікування з діагнозом: психічні та поведінкові розлади внаслідок поєднаного вживання наркотиків та інших психоактивних речови. Синдром залежності, епізодичне вживання, знаходився на лікуванні з 15.11.2021 по 01.12.2021 року. Під час судового розгляду обвинувачений не надав жодного документу, який би свідчив про діагноз «наркоманія», який встановлюється лікарсько-консультаційною комісією. Суд безпідставно відкинув вказані доводи прокурора. Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляційні вимоги, думку обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційних вимог, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги прокурора не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто таким, що ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду і оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення. На переконання колегії суддів оскаржувана ухвала щодо обвинуваченого відповідає даній нормі закону. Відповідно до положень ч. 4 ст. 309 КК України особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії, звільняється від кримінальної відповідальності за дії, передбачені частиною першою цієї статті. В постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 29.11.2021 року у справі 357/11205/19визначено, що положення кримінального закону не виключають можливість застосування ч. 4 ст. 309 КК навіть у тому випадку, якщо особа добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії, усвідомлюючи можливість ухвалення обвинувального вироку щодо неї. Причини, які були визначальними для прийняття рішення про звернення до лікувального закладу з метою пройти лікування від наркоманії можуть бути різними. Однак ключовим є добровільне прийняття рішення особою, яка хворіє на наркоманію, щодо необхідності такого лікування. Колегія суддів об`єднаної палати вважає, що причини, які передували зверненню особи до лікувального закладу для лікування від наркоманії, не повинні перекреслювати сам факт такого звернення та ставити під сумнів добровільність як таку. Законодавець визначає поняття та підстави примусового лікування осіб, хворих на наркоманію, у ст. 16 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними». Будь-яке інше звернення для лікування від наркоманії є добровільним. Суд не може встановлювати додаткові умови для констатації факту добровільності. Таким чином, апеляційні доводи прокурора про те, що ОСОБА_8 звернувся до медичного закладу задля уникнення відповідальності, є безпідставними та не спростовують висновків суду першої інстанції, який встановив факт добровільного звернення обвинуваченого для лікування. Щодо доводів прокурора про те, що ОСОБА_8 не надав жодного документу, який би свідчив про діагноз «наркоманія», який встановлюється лікарсько-консультаційною комісією, слід зазначити наступне. Згідно даних виписок із медичних карт стаціонарного хворого № 6946 та амбулаторного хворого №79/8119, виданих Комунальним некомерційним підприємством «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія», 12.11.2021 ОСОБА_8 поступив за самозверненням з метою обстеження та лікування, проходив обстеження в наркологічному відділенні №3 з 12.11.2021 по 13.11.2021 стаціонарно, рішенням комісії ЛКК від 12.11.2021 встановлено діагноз F19.26: «Психічні та поведінкові розлади внаслідок поєднаного вживання наркотиків та інших психоактивних речовин. Синдром залежності, епізодичне вживання». ОСОБА_8 було рекомендовано лікування в амбулаторному режимі, проходив лікування з 15.11.2021 по 01.12.2021. Судом першої інстанції допитано лікаря-нарколога ОСОБА_10 , який підтвердив, що у результаті медичного обстеження лікарсько-консультаційною комісією ОСОБА_8 було встановлено діагноз «Психічні та поведінкові розлади внаслідок поєднаного вживання наркотиків і інших психоактивних речовин. Синдром залежності, епізодичне вживання (F19.26)», що повністю ототожнюється з поняттям «наркоманія», та останньому було рекомендовано проходження лікування в амбулаторному режимі в наркологічному відділенні №3, на що обвинувачений надав свою добровільну згоду та пройшов курс лікування від «наркоманії». Окрім зазначеного на письмовий запит суду першої інстанції отримано відповідь КНП «КМНКЛ «Соціотерапія» від 03.08.2022 №561, відповідно до якої у наркологічному відділенні № 3 з 12.11.2021 по 13.11.2021 було проведено стаціонарне обстеження ОСОБА_8 та рішенням лікувально-консультаційної комісії (ЛКК) від 12.11.2021 встановлено діагноз: «Психічні та поведінкові розлади внаслідок поєднаного вживання наркотиків і інших психоактивних речовин. Синдром залежності, епізодичне вживання (F19.26)». Такий діагноз повністю відповідає терміну «наркоманія», що використовується в тексті Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та вживання ними» у його тлумаченні в статті 1 цього Закону, де зазначено, що «наркоманія» це - «психічний розлад, зумовлений залежністю від наркотичного засобу або психотропної речовини внаслідок зловживання цим засобом або цією речовиною». Крім того, формулювання встановленого ОСОБА_8 діагнозу відповідає формулюванню, що зазначено в рубриці F19.26 Міжнародної класифікації хвороб 10 перегляду, яка введена в дію наказом МОЗ України від 08.10.98 №297. Згідно наказу МОЗ № 297 від 08.10.1998р. «Про перехід органів і закладів охорони здоров`я України на Міжнародну статистичну класифікацію хвороб і споріднених проблем охорони здоров`я десятого перегляду» в Україні здійснено перехід на Міжнародну статистичну класифікацію хвороб і споріднених проблем охорони здоров`я десятого перегляду (МКХ-10), як єдиного міжнародного нормативного документу для формування системи обліку і звітності в охороні здоров`я - з 01.01.1999 року. Згідно Класифікатора хвороб та споріднених проблем охорони здоров`я НК 025:2021 Міністерства охорони здоров`я України, узгодженого з МКХ-10, усі види залежності від психоактивних речовин кодуються у рамках діагностичного модуля F10 - F19, що об`єднує «Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання психоактивних речовин». Отже, враховуючи наявність відповіді КНП «КМНКЛ «Соціотерапія» від 03.08.2022 №561, з огляду на пояснення лікаря-нарколога, надані суду першої інстанції, колегія суддів не вбачає підстав для скасування судового рішення за апеляційними доводами прокурора. Обвинуваченого ОСОБА_8 звільнено від кримінальної відповідальності за наявності необхідних та достатніх умов, встановлених судом першої інстанції. Під час апеляційного розгляду прокурором не спростовано достовірність пояснень лікаря-нарколога та зміст довідки КНП «КМНКЛ «Соціотерапія» від 03.08.2022 №561, яка має відповідну ліцензію на провадження медичної практики та лікування «наркоманії». Сторона обвинувачення вважає, що відомості, викладені у виписках є суперечливими, бо діагноз «наркоманія» не може мати місце при епізодичному вживанні. Проте, прокурором не враховано, що відповідно до медичних довідок ОСОБА_8 встановлено синдром залежності, що також є ознакою наркоманії. Крім того, колегія суддів звертає увагу, що у досліджених судом виписках із медичної карти хворого є посилання на рішення комісії ЛКК від 12.11.2021 року, яким обвинуваченому і встановлено вищенаведений діагноз. Наявність вказаного рішення ЛКК як і його зміст прокурором не спростовано. Посилання прокурора на те, що обвинувачений під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом не перебуває на даний час, є безпідставними, оскільки довідка з вказаним висновком видана 27.05.2022 року, тоді як лікування обвинувачений проходив у 2021 році. Зазначена обставина не вказує, що на час звернення ОСОБА_8 до медичного закладу в листопаді 2021 року він не мав наркотичної залежності. Щодо посилання прокурора про допит лікаря судом та здійснення запитів на стадії підготовчого судового засідання, колегія суддів відмічає, що обставин, які з`ясовувалися судом під час підготовчого судового засідання не стосувалися порядку дослідження доказів по суті обвинувачення та були спрямовані задля вирішення клопотання обвинуваченого про звільнення від кримінальної відповідальності, яке згідно з ст. 286 КПК України суд має розглянути невідкладно. З урахуванням наведеного ухвала суду є вмотивованою та підстав для її скасування за апеляційними доводами не встановлено.

Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 залишити без задоволення. Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 08 листопада 2022 року щодо обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді

___________ _______________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3