ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3813/22 Справа № 199/7046/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 листопада 2022 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с.Вільне, Лозівського району Харківської області, із середньою освітою, не одруженого, не працевлаштованого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

Оскаржуваною ухвалою продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 на строк до 01 січня 2023 року включно.

Мотивуючи ухвалене рішення суд послався на те, що є реальною наявність існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України. Суд зазначив, що ознаками на підтвердження ризиків є тяжкість та велика суспільна небезпека інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення. Районний суд вважав можливим переховування обвинуваченого, ухилення від суду, перешкоджання встановленню істини по даному провадженню.

Також районний суд зазначив, що на теперішній час не допитані неповнолітній потерпілий та свідки, а тому ризик впливу на свідків залишається до моменту отримання судом від свідків показів під час судового розгляду кримінального провадження.

Суд погодився із захисником, що обвинувачений характеризується позитивно. Проте зазначив, що розглядаючи можливість застосування альтернативних запобіжних заходів, суд, врахував, що відповідно до приписів ст. 183 КПК України вважав їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Також суд, з огляду на наявність певних захворювань у обвинуваченого, вважав, що на теперішній час така обставина не може вважатися підставою для зміни запобіжного заходу обвинуваченому, оскільки відсутній медичний висновок, що ОСОБА_7 за станом здоров`я не може перебувати під вартою в умовах слідчого ізолятору.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 , що діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати, постановити нову, якою обрати ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час з урахуванням комендантської години за місцем реєстрації матері обвинуваченого - ОСОБА_8 , а саме за адресою: АДРЕСА_3 .

Вважає, що ухвала суду є невмотивованою, необґрунтованою та винесеною з порушеннями КПК України. Вважає, що зазначені в клопотанні прокурора ризики є недоведеними та не має доказів на їх підтвердження.

На його думку, судом не було взято до уваги, що тяжкість інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, не може бути основною обставиною, що обґрунтовує наявність ризику переховування особи від суду. Судом не було враховано відсутність в обвинуваченого судимостей, не досліджено його особу та попередню репутацію в суспільстві. На утриманні обвинуваченого перебуває його пристаріла мати, яка потребує догляду.

Вважає, що судом першої інстанції в повній мірі не було враховано, що обвинувачений ОСОБА_7 протягом тривалого часу має проблеми зі здоров`ям та потребує лікарського нагляду та медичної допомоги.

Позиція учасників апеляційного перегляду.

Учасники апеляційного перегляду, будучи повідомленими належним чином про дату, час та місце судового розгляду, до зали суду не з`явились, заяв про свою особисту участь не направляли, у зв`язку з чим та на підставі ст. 422-1 КПК України, апеляційний розгляд проведено у їх відсутність.

Мотиви апеляційного суду.

Заслухавши доповідь головуючого судді, вислухавши думку учасників судового розгляду, обговоривши та перевіривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до наступного.

Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наслідками розгляду клопотання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати шістдесяти днів.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать зокрема про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Перевіривши матеріали провадження, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції належним чином дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону, а доводи захисника про відсутність підстав для продовження строку тримання під вартою, апеляційний суд вважає безпідставними з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що в провадженні Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 листопада 2022 року перебуває кримінальне провадження стосовно ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 121 КК України та розгляд його триває.

В судовому засіданні, в порядку ст.ст. 331 КПК України прокурор заявив клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , яке мотивував наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 2 та 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Суд першої інстанції правильно вважав доведеними наявність ризиків того, що обвинувачений ОСОБА_7 може переховуватись від суду та здійснювати незаконний вплив на свідків у даному кримінальному провадженні, для запобігання яким продовження строку його тримання під вартою є доцільним.

Так, суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні умисного кримінального правопорушення проти життя та здоров`я особи, яке відповідно до ст. 12 КК України належить до категорії тяжких злочинів, та за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до восьми років, а тому розуміючи можливе застосування тяжкого покарання, у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, обвинувачений ОСОБА_7 може переховуватися від суду.

Тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у випадку визнання його винуватим у вчиненні злочину, не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте як за національним законодавством (п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України), так і за практикою Європейського суду з прав людини, є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (справа «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року).

При цьому, як додаткову обставину в підтвердження ризику переховування, апеляційний суд враховує, ведення в Україні військового стану через агресію російської федерації проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку, зокрема ускладнює належний виклик таких осіб, а також контроль за виконанням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

При встановленні наявності ризику впливу на неповнолітнього потерпілого та свідків у кримінальному провадженні слід враховувати встановлену Кримінальним процесуальним кодексом України процедуру отримання показань у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від таких осіб та дослідження їх судом.

Таким чином, ризик незаконного впливу на свідків та потерпілого у даному кримінальному провадженні підтверджується тим, що судовий розгляд кримінального провадження ще не закінчено, усі свідки сторони обвинувачення та неповнолітній потерпілий не допитані, а тому обвинувачений ОСОБА_7 перебуваючи на волі може здійснювати на них незаконний вплив, з метою зміни їх показів.

При цьому, колегія суддів не може погодитись з наявністю ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки досудове розслідування у даному кримінальному провадженні вже завершено, а тому вказаний ризик втратив свою актуальність.

Суд першої інстанції, відповідно до вимог ст. 178 КПК України врахував, що обвинувачений ОСОБА_7 має постійне місце мешкання та реєстрації, певні соціальні зв`язки, раніше не судимий, не працевлаштований, тобто не має стабільного та легального джерела доходу. Були відомі суду і дані про стан здоров`я ОСОБА_7 , та його сімейний стан.

Приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених п.п. 1 та 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченого, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі достатні мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Посилання захисника на наявність у ОСОБА_7 захворювань приймалась до уваги судом першої інстанції, проте, як правильно зазначив суд в своїй ухвалі, наразі відсутність будь-які медичні висновки або документи, які б свідчили про неможливість обвинуваченого утримувати в місцях попереднього ув`язнення, а тому такі доводи є передчасними.

Порушень КПК України при постановленні оскаржуваної ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено.

Тому за наслідками апеляційного розгляду колегія суддів вважає необхідним ухвалу суду, як законну, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 376, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 листопада 2022 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ ____________ _____________

ОСОБА_2 Іванченко ОСОБА_9 Пістун ОСОБА_10