Справа № 133/4016/21
Провадження №1-кп/132/197/22
Вирок
Іменем України
09.11.2022

Калинівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

розглянувши в судовому засіданні в м. Калинівка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000266 від 03.08.2021 року відносно: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , не одруженого, учня 1 курсу Козятинського міжрегіонального вищого професійного училища залізничного транспорту, раніше не судимого,

по вчиненню кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українця, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_2 , не одруженого, учня Київського військового ліцею імені Івана Богуна (бульвар Лесі Українки, 25, м. Київ, 01014), раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора Козятинського відділу Хмільницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4

законних представників ОСОБА_6 , ОСОБА_7

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИВ:

02.08.2021 близько 14.00 год. ОСОБА_3 спільно з своїм неповнолітнім товаришем ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , гуляли у центральній частині м. Козятин Вінницької області. Під час прогулянки ОСОБА_4 разом з ОСОБА_3 підійшли до банкомату «ПриватБанку», який розташований по вул. Пилипа Орлика, 16, в м. Козятин, щоб зняти готівку з банківської картки ОСОБА_3 .

Перебуваючи біля вказаного банкомату, ОСОБА_4 і ОСОБА_3 виявили у банкоматі залишену неіменну платіжну банківську картку «ПриватБанку» № НОМЕР_1 , яку з власної неуважності там залишив ОСОБА_10 , після проведення операції по зняттю коштів.

ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , достовірно знали, що платіжна банківська картка являється матеріальним носієм, який містить засоби доступу до банківського рахунку, використання якого ініціює переказ грошей з відповідного рахунку.

Після виявлення у банкоматі забутої ОСОБА_10 неіменної платіжної банківської картки «ПриватБанку» № НОМЕР_1 , у ОСОБА_4 та ОСОБА_3 виник умисел на незаконне заволодіння коштами на банківському рахунку, доступ до якого можливо мати за допомогою цього матеріального носія інформації.

Діючи за попередньою змовою, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, впевнившись, що ніхто із сторонніх осіб не спостерігає за їхніми діями, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 забрали з банкомату неіменну платіжну банківську картку «ПриватБанку» № НОМЕР_1 , належну ОСОБА_10 , та відійшли від банкомату по вулиці Пилипа Орлика у м. Козятин. Під час руху по вулиці ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_3 , використовуючи мобільний телефон, належний ОСОБА_4 , 02.08.2021 року в період часу з 17.00 год. по 17.26 год. зробили замовлення товарів для них обох у інтернет-магазинах роздрібної торгівлі «ALIEXRESS.COM» та «WISH.COM». Розрахунок за товари ОСОБА_4 та ОСОБА_3 здійснили за допомогою неіменної платіжної банківської картки «ПриватБанку» № НОМЕР_1 , належної ОСОБА_10 , з якої декілька разів були списані кошти в розмірі 727 гривень 76 коп., 609 гривень 43 коп., 7506 гривень 47 коп., 752 гривні 56 коп., 532 гривні 08 коп., всього в розмірі 10 128 гривень 30 коп.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 та ОСОБА_3 заподіяли потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду в розмірі 10 128 гривень 30 коп..

Допитані в судовому засіданні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 кожен окремо, вину у інкримінованому кримінальному правопорушенні визнали в повному обсязі. Підтвердили, що дійсно вчинили крадіжку банківської картки та грошових коштів на ній за вказаних в обвинувальному акті обставин. Також зазначили, що тоді не усвідомлювали всі наслідки свого вчинку, ставились до цього як до розваги. Так, 02.08.2021 близько 14.00 год. Вони разом гуляли у центральній частині м. Козятин Вінницької області. Під час прогулянки вони підійшли до банкомату «ПриватБанку», який розташований по вул. Пилипа Орлика, 16, в м. Козятин, щоб зняти готівку з банківської картки ОСОБА_3 .

Перебуваючи біля вказаного банкомату, вони виявили банківську картку «ПриватБанку», після чого, впевнившись, що ніхто із сторонніх осіб не спостерігає за їхніми діями, вони забрали з банкомату банківську картку і пішли гуляти далі по місту. Під час руху по вулиці вони, використовуючи мобільний телефон, належний ОСОБА_4 , 02.08.2021 року в період часу з 17.00 год. по 17.26 год. зробили замовлення товарів для них обох у інтернет-магазинах роздрібної торгівлі «ALIEXRESS.COM» та «WISH.COM». Розрахунок за товари здійснили за допомогою знайденої платіжної банківської картки «ПриватБанку», з якої декілька разів були списані грошові кошти.

З розміром заподіяної потерпілому ОСОБА_10 матеріальної шкоди на загальну суму 10128,30 грн. згідні.

У вчиненому розкаюються, просять суворо не карати. Вони зробили висновки та подібного більше не вчинять.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України за клопотанням прокурора та за згодою обвинувачених, їх захисників та законних представників, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо інших фактичних обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано чи правильно учасники кримінального провадження розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Допитавши обвинувачених, дослідивши матеріали, що характеризують особи обвинувачених, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_3 необхідно кваліфікувати за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Дії ОСОБА_4 необхідно кваліфікувати за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 103 КК України при призначенні покарання неповнолітньому суд, крім обставин, передбачених у статтях 65-67 цього Кодексу, враховує умови його життя та виховання, вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості особи неповнолітнього.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 105 КК України, неповнолітній, який вчинив кримінальний проступок або нетяжкий злочин, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання.

У цьому разі суд може застосувати один або декілька примусових заходів виховного характеру, передбачених ч. 2 ст.105 КК України.

Згідно п. 16 роз`яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику здійснення судами кримінального провадження щодо неповнолітніх», суд приймаючи рішення про звільнення неповнолітнього від покарання із застосуванням заходів виховного характеру відповідно до ч. 2 ст. 373 КПК України, постановляє вирок, яким визнає обвинуваченого винуватим у вчиненому злочині (кримінальному правопорушенні), керуючись ст.105 КК України звільняє його від покарання без визначення його виду і розміру та застосовує примусові заходи виховного характеру.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 заявила клопотання про застосування ст. 105 КК України та звільнення обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_4 від покарання з застосуванням примусових заходів виховного характеру у виді застереження.

Обвинувачені ОСОБА_11 , ОСОБА_4 , їх законні представники ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та захисники ОСОБА_8 , ОСОБА_9 проти колопотання прокурора про застосування ст. 105 КК України та звільнення обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_4 від покарання з застосуванням примусових заходів виховного характеру у виді застереження не заперечували.

Представники сектору ювенальної превенції відділення поліції №2 Хмільницького районного відділення поліції ГУНП у Вінницькій області та службу у справах дітей Козятинської міської ради, у судове засідання не з`явились, про час і місце розгляду кримінального провадження за участю неповнолітніх обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_4 повідомлялися належним чином. Тому суд визнав за можливе розглянути справу без їхньої участі.

Зважаючи на вказане, вирішуючи питання про покарання обвинуваченого ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є нетяжким злочином, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, позитивно характеризується, як за місцем проживання, так і навчання, за період часу з 03.08.2021 - дня вчинення злочину і до сьогодні інших правопорушень не вчиняв, думку потерпілого ОСОБА_12 , який під час з`ясування обставин кримінального провадження подав заяву, що претензій матеріального та морального характеру до ОСОБА_3 не має, просив звільнити обвинуваченого від відбування покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру.

Згідно досудової доповіді щодо ОСОБА_3 орган пробації дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без позбавлення волі, ризик вчинення ним повторного кримінального порушення оцінюється як низький.

Крім зазначеного, суд враховує обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання, суд, згідно із ст. 66 КК України, визнає: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину неповнолітнім, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, що згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання, судом не встановлено.

За таких обставин, згідно з вимогами ч. 1 ст. 105 КК України, суд дійшов висновку про можливість звільнення від покарання неповнолітнього ОСОБА_3 із застосуванням до нього примусових заходів виховного характеру, оскільки внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання.

Вирішуючи питання про вид заходу виховного характеру, перелік яких визначений ч. 2 ст.105 КК України, суд вважає, що найбільш ефективним та таким, що забезпечить позитивний виховний вплив, буде примусовий захід виховного характеру, передбачений п. 1 ч. 2 ст.105 КК України у виді застереження.

Враховуючи вищевказані обставин справи суд дійшов до переконання, що саме такий вид примусового заходу виховного характеру буде необхідним, достатнім і найбільш ефективним для виправлення неповнолітнього та попередження вчинення нових злочинів.

Вирішуючи питання про покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є нетяжким злочином, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, позитивно характеризується, як за місцем проживання, так і навчання, за період часу з 03.08.2021 - дня вчинення злочину і до сьогодні інших правопорушень не вчиняв, думку потерпілого ОСОБА_12 , який під час з`ясування обставин кримінального провадження подав заяву, що претензій матеріального та морального характеру до ОСОБА_3 не має, просив звільнити обвинуваченого від відбування покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру. Крім того, ОСОБА_4 має статус дитини, позбавленої батьківського піклування.

Згідно досудової доповіді щодо ОСОБА_4 орган пробації дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без позбавлення волі, ризик вчинення ним повторного кримінального порушення оцінюється як низький.

Крім зазначеного, суд враховує обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання, суд, згідно із ст. 66 КК України, визнає: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину неповнолітнім, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, що згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання, судом не встановлено.

За таких обставин, згідно з вимогами ч. 1 ст. 105 КК України, суд дійшов висновку про можливість звільнення від покарання ОСОБА_4 із застосуванням до нього примусових заходів виховного характеру, оскільки внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання.

Вирішуючи питання про вид заходу виховного характеру, перелік яких визначений ч. 2 ст.105 КК України, суд вважає, що найбільш ефективним та таким, що забезпечить позитивний виховний вплив, буде примусовий захід виховного характеру, передбачений п. 1 ч. 2 ст.105 КК України у виді застереження.

Враховуючи вищевказані обставин справи суд дійшов до переконання, що саме такий вид примусового заходу виховного характеру буде необхідним, достатнім і найбільш ефективним для виправлення неповнолітнього та попередження вчинення нових злочинів.

Цивільний позов до обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на досудовому слідстві не заявлявся, а вид запобіжного заходу не обирався.

Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Встановлено, що на підставі ухвал слідчого судді Козятинського міськрайонного суду Вінницької області № 133/2641/21 від 22.09.2021 року та від 22.10.2021 року накладено арешти на майно, яке визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

З урахуванням, зазначеного вище, суд дійшов висновку про те, що потреба у подальшому застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження щодо арешту вищевказаного майна, відпала, а тому, арешт вказаного майна слід скасувати.

Долю речових доказів, суд вважає необхідним вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 101, 103, 105, ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати виннним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Звільнити ОСОБА_3 на підставі ч. 1 ст. 105 КК України від покарання без визначення його виду і розміру.

Застосувати до ОСОБА_3 відповідно до положень п. 1 ч. 2 ст. 105 КК України примусові заходи виховного характеру у виді застереження.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Звільнити ОСОБА_4 на підставі ч. 1 ст. 105 КК України від покарання без визначення його виду і розміру.

Застосувати до ОСОБА_4 відповідно до положень п. 1 ч. 2 ст. 105 КК України примусові заходи виховного характеру у виді застереження.

Скасувати арешти з майна, накладені згідно ухвал слідчого судді Козятинського міськрайонного суду Вінницької області № 133/2641/21 від 22.09.2021 року та від 22.10.2021 року.

Речові докази по кримінальному провадженню № 0000266 від 03.08.2021 року, а саме:

пластиковий контейнер білого кольору, який має зазначений надпис «Baseus Encok W3», всередині якого бездротові навушники білого кольору, вилучені на підставі письмової заяви ОСОБА_4 та який передано до кімнати зберігання речових доказів ВП №2 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області - повернути по належності ОСОБА_4 ;

кросівки «FASHION», які поміщено до поліетиленового пакету чорного кольору з пояснювальною запискою та підписами понятих та опечатано, які вилучено у ОСОБА_3 та передано до кімнати зберігання речових доказів ВП №2 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області - повернути по належності ОСОБА_3 ;

DVD диск з вилученою інформацією - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений на протязі 30 днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду. З підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визначено судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку.

Суддя: