Провадження №11-кп/801/352/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

із секретарем ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

захисника -адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 09.02.2023 року про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

в с т а н о в и в:

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 09.02.2023 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

У своєму рішенні суд послався на те, що заява засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є передчасною. На законодавчому рівні передбачено право засуджених, які відбувають покарання у виді довічного позбавлення волі, на заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням та в подальшому на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. ОСОБА_7 відбув більше п`ятнадцяти років призначеного судом покарання, а тому має право на розгляд щодо нього судом питання про заміну йому невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням у порядку, передбаченому ст. 82 КК України. ОСОБА_7 звертається до суду із заявою про застосування до нього умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання, однак відповідно до встановленого чинним законодавством порядку без вирішення питання про попередню заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі строком від п`ятнадцяти до двадцяти років неможливе застосування умовно-дострокового звільнення до засудженого, який відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 09.03.2023 року та ухвалення нової, якою задовольнити його заяву в повному обсязі.

Вимоги обґрунтовує тим, що заміна невідбутої частини покарання у вигляді довічного позбавлення волі більш м`яким покаранням не має бути передумовою умовно-дострокового звільнення. 6 листопада 2022 року набрали чинності Закон від 18.10.2022 року № 2690-ІХ "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального Кодексу України та Кримінально-процесуального кодексу України щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини" та Закон України № 2689-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини". Ці закони протирічать як практиці Європейського суду з прав людини, так і Рішенню Конституційного Суду України №6 (ІІ)/2021 р. від 16.09.2021 року.

Заслухавши доповідь головуючого судді апеляційного суду, пояснення засудженого ОСОБА_7 , думку захисника -адвоката ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу засудженого; думку прокурора про законність та обґрунтованість ухвали, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга -задоволенню не підлягає.

Згідно матеріалів провадження, вироком Апеляційного суду м. Києва від 25.01.2012 ОСОБА_7 засуджено за ст. 69, п.п. «г», «ж», «з» та «і» ст. 93, ч. 2 ст. 140, ч. 2 ст. 142, ч. 3 ст. 166, з урахуванням ст. 42 Кримінального кодексу України (далі - КК) в редакції 1960 року, ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 189, ст. 257 КК (в редакції 2001 року) до довічного позбавлення волі з конфіскацією майна та з позбавленням права обіймати посаду, пов`язану з виконанням обов`язків представника влади, строком на 3 роки та з позбавленням його спеціального звання «підполковник міліції».

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях визнав, що заміна судами смертної кари на довічне позбавлення волі, встановлене новим кримінальним законом, а не на позбавлення волі строком на п`ятнадцять років, що як альтернативне смертній карі покарання було передбачено законом під час вчинення злочинів, не є порушенням - статті 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (рішення у справах «Алакрам Хумматов проти Азербайджану» від 18 травня 2006 року, «Ткачов проти України» від 13 грудня 2007 року).

06 листопада 2022 року набрав чинності Закон України № 2690-ІХ від 18 жовтня 2022 року Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини, яким були внесені зміни до положень ст. 82 КК, якими визначено можливість заміни особі, яка відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі, невідбутої частини покарання більш м`яким (позбавлення волі строком від 15 до 20 років) після відбування нею не менше 15 років призначеного судом покарання.

Отже, суть заміни невідбутої частини покарання більш м`яким його видом полягає в тому, що засуджений повністю не звільняється від покарання, а йому лише замінюється один вид покарання (його невідбута частина) на інший. Тобто з моменту заміни особа відбуватиме вже новий вид покарання, призначений їй не вироком, а іншим рішенням суду.

За змістом п. 3 ч. 3 ст. 81 КК України із змінами, внесеними згідно із Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини» № 2690-ІХ від 18 жовтня 2022 року, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, у разі заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавленням волі на певний строк, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання.

Отже, на даний час на законодавчому рівні передбачено право засуджених, які відбувають покарання у виді довічного позбавлення волі, на заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням та в подальшому на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відносно ОСОБА_7 питання щодо заміни йому покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким покаранням не вирішувалось.

Таким чином, КК України передбачено можливість умовно-дострокового звільнення засудженого після звернення його до суду із клопотанням про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким його видом, що у повній мірі відповідає вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і прецедентній практиці Європейського суду з прав людини.

Враховуючи вище наведене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування немає.

Керуючись ст.81 КК України, ст.369-372, ст.537 ч.1 п.2, ст.539 КПК України, суд

у х в а л и в :

апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 09.02.2023 року про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, - залишити без зміни.

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4