Справа № 750/3686/22 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/528/22
Категорія - ч.1 ст.115 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченої - адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченої - ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0002272 від 17.05.2022 року, за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_8 на вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 26 серпня 2022 року по обвинуваченню:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Голубівка, Ріпкинського району, Чернігівської області, громадянки України, не заміжньої, з повною загальною середньою освітою, має на утриманні неповнолітню доньку, 2007 року народження, раніше не судимої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України.

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_8 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України і призначено їй покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі.

Строк відбування нею покарання ухвалено рахувати з моменту її фактичного затримання.

Запобіжний захід ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили залишено без змін - домашній арешт.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 8288 (вісім тисяч двісті вісімдесят вісім) грн. 63 коп. процесуальних витрат на залучення експертів.

Питання про долю речових доказів і документів було вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

При розгляді кримінального провадження судом першої інстанції встановлено, що в невстановлений досудовим розслідуванням час, в ніч з 03.03.2022 на 04.03.2022, ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за місцем своєї реєстрації та проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з мотивів раптово виниклих особистих неприязних відносин, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки свого діяння, та свідомо бажаючи настання смерті ОСОБА_9 , умисно нанесла останньому не менше двох ударів молотком в область голови, чим спричинила йому тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми: забійних ран волосистої частини голови крововиливів в лівій лобно-тім`яно-скроневій ділянці, масивних крововиливів в шкірно-м`язовий лоскут голови, багатоуламкового перелому лівої скроневої, тім`яної, потиличної кістки, множинних розривів твердої мозкової оболонки, руйнування речовини головного мозку, які за ступенем тяжкості мають ознаки тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя та мають прямий причинний зв`язок із настанням смерті.

Смерть ОСОБА_9 настала в ніч з 03.03.2022 на 04.03.2022 в приміщенні будинку АДРЕСА_1 від руйнування речовини головного мозку, яке виникло внаслідок відкритої черепно-мозкової травми із переломами кісток склепіння черепа.

Своїми діями, які виразились в умисному вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті ОСОБА_9 , обвинувачена ОСОБА_8 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 115 КК України.

В поданій апеляційній обвинувачена ОСОБА_8 просить змінити вирок суду в частині призначеного покарання та застосувати до неї положення ч.1 ст. 69 КК України, призначивши покарання у виді 4 років позбавлення волі.

Апелянт вважає, що вирок суду не відповідає ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченої, оскільки за своїм розміром є явно несправедливим внаслідок суворості, а тому підлягає пом`якшенню з наступних підстав.

Так, посилаючись на положення ст.ст. 50, 65, 69 КК України, переконана, що суд не в повній мірі врахував пом`якшуючі покарання обставини та обставини, які істотно знижують ступінь тяжкості скоєного злочину. Хоча судом і враховано як обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, наявність неповнолітньої дитини, однак поза увагою залишилось те, що потерпілий у кримінальному провадженні претензій матеріального та морального характеру не мав та не наполягав на позбавленні волі.

Відтак, з урахуванням даних про особу, а також обставин, які пом`якшуючі покарання та обставини, які істотно знижують ступінь тяжкості скоєного злочину та ступінь суспільної небезпеки вчинених злочинів, відсутність негативних наслідків вчинення злочину, вважає за можливе в даному випадку призначити більш м`яке покарання.

Заслухавши доповідь головуючого судді, доводи обвинуваченої на підтримку поданої апеляційної скарги, а також захисника, яка наполягала на підставності вимог скарги, заперечення прокурора проти вимог апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченої у кримінальному провадженні задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

У відповідності до вимог ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

За змістом ст.ст. 50, 65 КК, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання.

Колегія суддів вважає, що при визначенні виду та розміру покарання, судом першої інстанції в повній міри дотримано вказаних вимог закону, та обрано відносно ОСОБА_8 покарання із урахуванням як ступеня тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, так й конкретних обставин його скоєння, форми вини, наслідків цього діяння, даних про особу, обставин, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, та інших особливостей справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину.

У роз`ясненнях, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 №7, зокрема в п. 1, звертається увага на те, що суди при призначенні покарання мають суворо дотримуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через них реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, а в п. 3 наголошується на тому, що, встановлюючи ступінь тяжкості злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його скоєння (зокрема форми вини, мотиву й мети, способу, стадії скоєння, кількості епізодів злочинної діяльності, характеру і ступеня тяжкості наслідків, що настали).

При цьому, діючим законодавством передбачено й можливість призначення покарання нижчого від найнижчої межі, передбаченої санкцією статті (частини статті) «Особливої частини» КК України, з урахуванням правил, визначених в ст. 69 КК України.

Разом з тим, суд має право вийти за мінімальні межі санкції лише в окремих випадках, установлених законом, коли в цьому виникає потреба.

Так, за змістом ч. 1 ст. 69 КК, при вирішенні питання про можливість застосування більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті, суд повинен установити кілька обставин (не менш як дві), що пом`якшують покарання, та мотивувати, як саме вони істотно знижують ступінь тяжкості злочину.

Отже, підставою для застосування ст. 69 КК України є поєднання, по-перше, наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, і, по-друге, врахування особи винного.

Призначаючи покарання ОСОБА_8 суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної, обставини, що пом`якшують її покарання, а саме, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, та обтяжуючу покарання обвинуваченої обставину - вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Крім того, судом враховані дані щодо особи, а саме: ОСОБА_8 негативно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності, до кримінальної відповідальності раніше не притягувалася.

При цьому, суд звернув увагу при призначенні покарання і на обставини події, а також те, що ОСОБА_8 має неповнолітню дитину, щиро розкаялась в скоєному та активне сприяла розкриттю кримінального правопорушення, а відтак прийшов до висновку про можливість призначення покарання ОСОБА_8 у мінімальних межах санкції статті, за якою вона засуджується.

Серед іншого судом досліджувалися підстави для застосування при призначенні обвинуваченій ОСОБА_8 покарання з урахуванням ст. 69 КК України.

Колегія суддів апеляційного суду звертає увагу також і на те, що в засіданні суду апеляційної інстанції при розгляді апеляційної скарги обвинувачена повідомила, що не має на утриманні неповнолітніх дітей. І на даний час її дочка виїхала до Польщі разом з батьком. При цьому, наявні в матеріалах справи характеризуючі дані свідчать про негативні характеристики особи, зокрема, за місцем проживання (а.п. 168).

Посилання обвинуваченої на те, що потерпілий у кримінальному провадженні претензій матеріального та морального характеру не мав та не наполягав на позбавленні волі не є визначальним та не може бути враховане як позитивні характеристики особи та обставина, яка істотно пом`якшує покарання, оскільки є лише позиціє потерпілого, яка, зокрема, не характеризує саме особу обвинуваченої.

Отже, виходячи з вищенаведеного, колегія суддів робить висновок, що для застосування положень ст. 69 КК України не достатньо формальних підстав її застосування, навіть за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання, які між тим повинні ще істотно знижувати ступінь тяжкості вчиненого злочину.

А відтак, навіть з урахуванням вказаних у апеляційній скарзі підстав, що, зокрема були враховані районним судом при призначенні покарання, ці підстави не дають суду можливості застосувати до обвинуваченої ОСОБА_8 положення ст.69 КК України, що вірно вказав суд.

Істотних порушень органами досудового розслідування чи судом норм кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування вироку, колегією суддів не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404-405, 407, 418-419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 26 серпня 2022 року щодо ОСОБА_8 - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4