Справа № 711/1248/23
Номер провадження 1-кп/711/303/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2023 року м.Черкаси

Придніпровський районний суд м.Черкаси в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Придніпровського районного суду м.Черкаси кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001263 від 25.08.2022, у відношенні:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Лисяча Балка, Катеринопільського район, Черкаської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, офіційно не працюючого, який на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей не має, депутатом, учасником бойових дій не являється, групу інвалідності не має, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 26.03.2021 Придніпровським районним судом м.Черкаси за ч.3 ст.185, ч.2 ст.289 КК України до позбавлення волі строком 5 років, на підставі ст.75, ст.76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку 2 роки; 21.11.2022 Соснівським районним судом м.Черкаси за ч.1, 2 ст.309 КК України, на підставі ч.1 ст.70 КК України призначено покарання до 3 років позбавлення волі, на підставі ч.1 ст.71 КК України з урахуванням вироку Придніпровського районного суду м.Черкаси від 26.03.2021, призначено покарання 5 років 1 місяць позбавлення; 02.03.2023 Шполянським районним судом Черкаської області за ч.4 ст.185, ч.2 ст.289 КК України, на підставі ч.1 ст.70, ч.4 ст.70, ч.1 ст.71 КК України, призначено покарання 6 років позбавлення волі,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбачених ч.2 ст.309 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , маючи умисел на незаконне придбання без мети збуту психотропної речовини «амфетамін», діючи цілеспрямовано, усвідомлюючи суспільну небезпеку свого діяння і бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, у невстановлений слідством період часу та місці умисно придбав без мети збуду у невстановлений спосіб та у невстановленої особи 22 поліетиленових пакетиків із вмістом психотропної речовини «амфетамін», та з моменту придбання зберігав при собі пересуваючись пішим ходом вулицями м. Черкаси.

У подальшому. 25.08.2022 о 12 год. 52 хв. працівниками поліції, біля буд. № 42/1 по вул. Припортовій в м. Черкаси, ОСОБА_4 затримано та останній добровільно видав 22 поліетиленових пакетики із порошкоподібними речовинами, а саме: 1 поліетиленовий пакет, який відповідно до висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № СЕ-19/124-22/9253- НЗПРАП від 12.12.2022, містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, загальна маса якої (в перерахунку на амфетамін-основу) складає 0,121 г, 21 поліетиленовий пакет, які відповідно до висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин. їх аналогів та та прекурсорів № СЕ-19/124-22/9254- НЗПРАП від 17.01.2023. містять у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін, загальна маса якої (в перерахунку на амфетамін-основу) складає 2,8369г. Загальна маса психотропної речовини, яку зберігав ОСОБА_4 становить 2,9579 г., шо відповідно до таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу, затверджених Комітетом з контролю за наркотиками при МОЗ України, є великим розміром психотропної речовини, після чого виявлені полієтиленові пакети із речовинами було вилучено працівниками поліції та заковано до сейфпакету.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, як незаконне придбання, зберігання психотропної речовини у великих розмірах, без мети збуту.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.309 КК України визнав повністю, у вчиненому щиро покаявся, підтвердивши обставини, а саме: час, місце та спосіб вчиненого ним інкримінованого йому органом досудового розслідування злочину, викладених в обвинувальному акті, які відповідають дійсності і він їх у повному обсязі підтверджує. Пояснив, що дійсно він придбав амфетамін у незнайомих людей для особистого вживання 25.08.2022, 12-52 год. його затримала поліція. Він добровільно видав амфетамин, який був в поліетиленовому пакеті. В скоєному щиро кається, зробив для себе висновки, просить суворо не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому органом досудового слідства злочині при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що учасники не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстав вважати, що останній себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини, чи визнає під примусом.

Заперечень з приводу оголошених фактичних обставин, встановлених в ході досудового розслідування в кримінальному проваджені, від сторін не надійшло, учасники погодилися із кваліфікацією вчинених діянь, будь-які заперечення відсутні.

Вина обвинуваченого ОСОБА_4 підтверджується доказами, які були зібрані органами досудового розслідування і які він визнав в судовому засіданні, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України.

Це узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, покази якого є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин злочинів, добровільності та істинності його позиції, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочині при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ознаками злочинів, передбачених ч.2 ст.309 КК України - незаконне придбання, зберігання психотропної речовини у великих розмірах, без мети збуту.

Суд, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

За змістом статей 50, 65 КК України та п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 р. зі змінами від 06.11.2009 р., особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину. Індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром якої є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд відповідно до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, які відповідно ст.12 КК України, відноситься до категорії нетяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, даний про притягнення обвинуваченого до адміністративної відповіжальності суду не надано, офіційно не працевлаштований, не має на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей, групи інвалідності не має, не перебуває на консультативному та диспансерному нагляді у лікаря нарколога, амбулаторну психіатричну допомогу у лікаря психіатра м. Черкаси не одержує, вину визнав, щиро розкаявся, висловивши щирий жаль з приводу своїх вчинків та осудив свою поведінку.

Крім того, суд приймає до уваги, що ОСОБА_4 , будучи особою раніше неодноразово судимою, не зробив належних висновків та продовжив злочинну діяльність, що вказує на підвищену суспільну небезпеку цієї особи та недосягнення виховної мети покарання, призначеного за попередніми вироками.

В якості обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття.

При цьому, суд враховує, що щире каяття характерне тим, що воно засновано на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки через визнання вини і готовність нести кримінальну відповідальність, тобто характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчинених кримінальних правопорушень, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

У судовому засіданні обвинувачений свою вину визнав у повному обсязі, у вчиненому щиро розкаявся, неодноразово висловлював жаль з приводу вчиненого, критично оцінював свої дії та готовий нести відповідальність за вчинене, що також свідчить про те, що особа розуміє тяжкість наслідків від своїх дій та щиро кається, дійсно бажає виправити ситуацію, що склалася з його вини.

Суд вбачає, що при пред`явленні обвинувачення органом досудового розслідування в якості обставини, що обтяжує покарання - рецидив злочину, а тому оскільки відповідно до ст. 337 КПК суд розглядає справу лише в межах висунутого обвинувачення обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно зі ст. 67 КК України, судом не встановлено. Дана позиція суду відповідає правовій позиції Верховного суду, яку викладено в постанові від 26.02.2019, у справі № 214/4920/16-к, яка є обов`язковою до застосування судом відповідно до ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів».

На підставі вищевикладеного, з урахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, враховуючи вимоги ст. 65 КК України про те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень і що більш суворий вид покарання з числа передбачених за скоєне кримінальне правопорушення призначається лише у випадку, якщо менш суворий вид покарання буде недостатнім для виправлення особи і попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, а також враховуючи ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його наслідків, особи обвинуваченого, обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, поведінку обвинуваченого після вчинення інкримінованого йому злочину, який усвідомлюючи свою провину, зробивши належні висновки, дав критичну оцінку своїм злочинним діям, суд вважає за необхідне відповідно до вимог ст.50 КК України, призначити покарання у виді позбавлення волі, що буде достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів.

Підстав для застосування ст.75, ст. 69 КК України чи приписів ст. 69-1 КК України, до обвинуваченого, суд не вбачає, у зв`язку з відсутністю передумов, за яких дані правові норми можуть бути застосовані.

У зв`язку з тим, що обвинувачений ОСОБА_4 засуджений за вироком Шполянського районного суду Черкаської області від 02.03.2023, поставлене йому у провину кримінальне правопорушення у цьому кримінальному провадженні скоїв до ухвалення попереднього вироку, суд при призначенні остаточного покарання керується вимогами ч. 4 ст. 70 КК України.

Призначення ОСОБА_4 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року, не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України, адже ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а і від спроможності не допустити безкарності злочинних діянь.

Суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією лише суду, та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості обвинуваченого, з метою досягнення саме мети визначеної ст. 50 КК України, тобто не лише покарати за вчинення правопорушення, а здійснити виправлення особистості, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

В рамках даного кримінального провадження у відношенні обвинуваченого запобіжний захід не обирався. Враховуючи те, що під час судового розгляду клопотань про обрання запобіжного заходу від учасників судового провадження на розгляд суду не надходили, а тому підстав відповідно до положень ст. 177, 178 КПК України для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_4 слід обчислювати з дня набуття вироком законної сили, оскільки згідно до ч. 1 ст. 17 КПК України особа не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде встановлено обвинувальним вироком.

При цьому, оскільки як вбачається з попереднього вироку Шполянського районного суду Черкаської області від 02.03.2023, ОСОБА_4 вже відбуває покарання у виді позбавлення волі з 21.11.2022, а судом прийнято рішення про поглинання менш суворого покарання, призначеного цим вироком, більш суворим, призначеним вироком Шполянського районного суду Черкаської області від 02.03.2023 у виді позбавлення волі, тому у знов призначене покарання слід зарахувати вже відбуте обвинуваченим покарання, починаючи з 21.11.2022 до набуття вироком законної сили.

Цивільні позови у встановленому законом порядку в даному кримінальному провадженні не заявлений.

Долю судових витрат суд вирішує на підставі ст.ст.118-124 КПК України. Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.7, 100, 368-371, 373, 376, 392, 395 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.309 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

Відповідно до ст. 70 ч. 4 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного цим вироком, більш суворим, призначеним вироком Шполянського районного суду Черкаської області від 02.03.2023, остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати. Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з набуття вироком законної сили.

Зарахувати у строк відбутого покарання, відбуте покарання за вироком Шполянського районного суду Черкаської області від 02.03.2023, а саме з 21.11.2022 до набуття вироком законної сили, виходячи з положень ст. 72 КК України, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

Речові докази по кримінальному провадженню: - 1 поліетиленовий пакет, який містить у своєму складі психотронну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін. загальна маса якої (в перерахунку на амфстамін-основу) складає 0,121 г., упакований до сейфпакету № 5429285 та переданий в камеру схову СВ Черкаського районного управління поліції ГУНІ1 в Черкаській області; - 21 поліетиленовий пакет, які містять у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін. загальна маса якої (в перерахунку на амфетамін-основу) складає 2,8369 г., упакований до сейфпакету № 5429797 та переданий в камеру схову СВ Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській оббласті - знищіти.

Стягнути з ОСОБА_4 процесуальні витрати на залучення експертів у зв`язку з проведенням експертиз наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів: № СЕ-19/124-22/9253-НЗПРАП від 12.12.2022, яка згідно довідки складає 755 гривень 12 копійок; № СЕ-19/124-22/9254-НЗПРАП від 17.01.2023, яка згідно довідки складає 3020 гривень 48 копійок в дохід держави.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду через Придніпровський районний суд м. Черкаси протягом 30 днів - учасниками процесу з дня його проголошення.

Відповідно до ч.2 ст.394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч.2 ст.395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Згідно ст.376 ч.6 КПК України копія вироку вручається негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий ОСОБА_1