Справа № 357/3361/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.03.2023 м. Біла Церква

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду № 1 міста Біла Церква, Київської області, кримінальне провадження за № 0004191 внесеному 16.08.2016 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Слов`янське, Роздольного району, Автономної Республіки Крим, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор Білоцерківської окружної прокуратури Київської області: ОСОБА_4 ,

обвинувачений: ОСОБА_3

У С Т А Н О В И В :

Суть питання, що вирішується ухвалою.

20.08.2018 у провадження судді надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0004191 внесеному 16.08.2016 відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, у зв`язку з закінченням повноважень головуючого - судді ОСОБА_5 , а саме у зв`язку з прийняттям Вищою Радою Правосуддя заяви судді у відставку, на якого відповідно до вимог ст. 35 КПК України 03.04.2018 був розподілений обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 .

Так, ухвалою судді від 23.08.2018 за вищевказаним кримінальним провадженням призначене підготовче судове засідання, яке у зв`язку з систематичною неявкою обвинуваченого було відкладено та після застосування судом, за клопотанням прокурора приводу, який залишився невиконаним працівниками поліції, ухвалою суду від 02.10.2018 обвинувачений ОСОБА_3 оголошений у розшук, а провадження по кримінальному провадженню № 0004191 внесеному 16.08.2016 відносно ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 309 КК України зупинено.

Відповідно до отриманого через канцелярію суду листа від 03.02.2023 за № 3277/109/ заступника начальника Білоцерківського районного Управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_6 встановлено, що у зв`язку з встановленням місця перебування обвинуваченого ОСОБА_3 , оперативно-розшукова справа «Розшук» за № 02-1858 дів 01.11.2018 закрита.

Таким чином 22.02.2023 провадження по кримінальному провадженню № 0004191 внесеному 16.08.2016 відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, відновлено та призначено підготовче судове засідання на 29.03.2023.

В ході підготовчого судового засідання, при з`ясуванні думки щодо можливості призначення судового розгляду, з одночасним вирішенням питань, регламентованих ч. 3 ст. 314 КПК України з`ясовано наступне.

Позиція сторін

Прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 в судовому засіданні заявлено клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у зв`язку зі спливом строків давності, передбачених ч. 2 ст. 49 КК України, а саме п`яти років з часу вчинення кримінального проступку, у зв`язку з чим кримінальне провадження відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України підлягає закриттю, що повністю узгоджується з позицією Великої палати Верховного суду викладеної у постанові від 02.02.2023 у справі № 735/1121/20.

Обвинувачений ОСОБА_3 вказане клопотання прокурора підтримав та не заперечував проти закриття кримінального провадження відносно нього з підстави викладених прокурором у судовому засіданні.

Мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався у ракурсі встановлених обставин із вказаних питань.

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши наявні матеріали судового провадження, приходить до наступного висновку.

Відповідно з частиною 4 статті 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Відповідно з пунктом 1 частини 2 статті 284 наведеного Кодексу кримінальне провадження закривається судом, у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Частиною 1 статті 285 КПК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

З аналізу норми ст. 44 КК України, якою передбачені правові підстави та порядок звільнення від кримінальної відповідальності, передбачено, що особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Згідно з ч. 2 ст. 49 КК України перебіг давності переривається, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

Аналізуючи питання строків у цьому провадженні судом ураховується факт того, що з матеріалів кримінального провадження внесеного до ЄРДР 16.08.2016 за № 0004191 слідує, що положенням статті 12 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» (далі по тексту Закон), передбачено, що обіг наркотичних засобів, психотропних речовин, включених до таблиці 1 «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770 (далі по тексту - Перелік), тобто канабіс, включеного до таблиці 1 вказаного Переліку, допускається лише в цілях, передбачених статтями 15, 19 та 20 цього Закону, а саме: діяльність з культивування рослин, включених до таблиці 1 Переліку, яка дозволяється лише юридичним особам за наявності відповідної ліцензії (ст.15 Закону); використання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у експертній і оперативно-розшуковій діяльності (ст.19 Закону); діяльність з використання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у наукових та навчальних цілях, яка дозволяється лише юридичним особам за наявності відповідної ліцензії ( ст. 20 Закону).

Однак 16.08.2016 приблизно об 11 год. 45 хв. ОСОБА_3 , перебуваючи біля будинку №22 по вул. Нагірна в м. Біла Церква, Київської області, в траві незаконно придбав - знайшов медичний шприц ємністю 5мл, заповнений до позначки 1,1 мл. рідиною коричневого кольору - опій (ацетильований), який останній поклав під резинку своїх спортивних штанів та зберігав для власного вживання без мети збуту.

Того ж дня, о 13 год. 09 хв. ОСОБА_3 , проходячи біля будинку №32а по провулку Комсомольському в м. Біла Церква, Київської області, був затриманий працівниками поліції в порядку ст. 208 КПК України. Під час особистого обшуку ОСОБА_3 , в присутності понятих, в нього було виявлено та вилучено з під резинки спортивних штанів в які він був одягнутий, ін`єкційний медичний шприц одноразового використання номінальною ємністю 5 мл., заповнений до позначки 1,1 мл. рідиною коричневого кольору, а саме особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - «опій ацетильований», масою у перерахунку на суху речовину 0,0877 г, який ОСОБА_3 , всупереч встановленому законом порядку обігу наркотичних засобів та охорону здоров`я населення, незаконно придбав - знайшов та зберігав при собі для власного вживання без мети збуту.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 стороною обвинувачення кваліфіковані за ч. 1 ст. 309 КК України, а саме за незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту.

Зазначені фактичні обставини, як-то дата, час та місце події, підтвердив у суді обвинувачений ОСОБА_3 , як дійсні.

Таким чином судом встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, яке мало місце 16.08.2016.

Відповідно з дня вчинення кримінального правопорушення, а саме з 16.08.2016, минуло більш шести років.

При встановленні тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, передбачене ст. 12 КК України суд, застосовує санкцію статті 309 ч. 1 КК України у редакції 01.07.2020 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень».

Оскільки, згідно з ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Таким чином, у порівнянні із редакцію наведеної вище норм станом на день вчинення кримінального правопорушення, чинна редакція закону поліпшує становище обвинуваченого, тому суд вважає за необхідне застосувати правові норми кримінального закону в чинній редакції.

Отже, санкцією ч. 1 ст. 309 КК України передбачено покарання у вигляді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років.

Таким чином враховуючи вищевикладене інкриміноване діяння обвинуваченому ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 309 КК України, відповідно до ст. 12 КК України вказане кримінальне правопорушення відноситься до кримінального проступку, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Передбачені ст. 49 КК України підстави для звільнення від кримінальної відповідальності застосовуються за наявності трьох умов: закінчення зазначених у законі строків; невчинення протягом цих строків нового злочину певного ступеня тяжкості; не ухилення особи від слідства або суду.

З матеріалів судового провадження вбачається, що ухвалою суду від 02.10.2018 обвинуваченого ОСОБА_3 було оголошено у розшук, а провадження по кримінальному провадженню щодо нього зупинено.

При з`ясуванні обставин перебування у розшуку обвинуваченого ОСОБА_3 під час підготовчого судового засідання з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 від суду та правоохоронних органів не ухилявся, оскільки тривалий час перебував на стаціонарному лікуванні, що підтверджується наданими останнім медичними довідками, після чого з`являвся до слідчого, який наказував йому чекати виклику. При цьому за місцем реєстрації обвинуваченого мешкає його батька, якому достеменно відомо про місце перебування та місце проживання ОСОБА_3 , отже при зверненні правоохоронних органів за місцем реєстрації обвинуваченого, близькі родичі могли би забезпечити явку ОСОБА_3 у судове засідання.

Отже, при з`ясуванні наявності ознак ухилення обвинуваченого від суду, суд враховує правову позицію викладену у постанові Верховного Суду колегії суддів Касаційного кримінального суду від 20.10.2020 у справі № 204/4728/15-к (провадження № 51-735км20) щодо поняття «ухилення особи від слідства або суду», що міститься у постанові ВСУ від 19.03.2015 (провадження № 5-1кс15), а також правову позицію у постанові ВС від 27.03.2019, відповідно до якої підстава для оголошення розшуку під час досудового розслідування «місце знаходження підозрюваного/обвинуваченого невідомо» може мати місце як у випадку, якщо підозрюваний ухиляється від слідства, так і з інших причин, коли не встановлено його місцезнаходження, дійшла висновку, що зупинення досудового розслідування у зв`язку з розшуком підозрюваного саме по собі ще не може свідчити про ухилення останнього від слідства. Для застосування положень ч. 2 ст. 49 КК України у такому випадку має бути підтверджено факт ухилення підозрюваного/обвинуваченого від слідства або суду.

Таким чином судом встановлено, що з матеріалів кримінального провадження працівникам поліції було відомо місце реєстрації обвинуваченого, де мешкають його близькі родичі, втім незважаючи на ухвалу суду про привід, будь-яких заходів для виклику та доставки до суду з боку працівників поліції вжито не було. Також в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 зазначив, як тільки йому стало відомо, що він перебуває у розшуку, останній самостійно, негайно з`явився до суду, що свідчить про відсутність з боку обвинуваченого ознак ухилення від суду.

Отже, матеріали кримінального провадження не містять даних на підтвердження факту умисного вчинення ОСОБА_3 будь-яких дій, спрямованих на ухилення від слідства або суду, а зупинення провадження по кримінальному провадженню відносно обвинуваченого у зв`язку з його розшуком само по собі не свідчить про ухилення від суду.

Відповідно з часу вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, а саме з 16.08.2016 минуло більш шести років.

Судом, враховуючи вимоги п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 285, частинами 1, 4 ст. 286, ч. 3 ст. 288 КПК України у судовому засіданні роз`яснено особі, яка притягується до кримінальної відповідальності те, що прокурором заявлене клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку з тим, що на момент судового розгляду закінчилися строки давності притягнення цієї особи до кримінальної відповідальності, що є правовою підставою, передбаченою ст. 49 КК України, для звільнення особи від кримінальної відповідальності у порядку, передбаченому КПК України, і таке звільнення є підставою для закриття кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, а також право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави та наслідком такого заперечення, оскільки закриття кримінального провадження з вказаної підстави не є реабілітуючою.

Що відповідає правової позиції викладеної у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 06.12.2021 у справі № 521/8873/18 (провадження №51-413кмо21).

Обвинувачений ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні вину у інкримінованих діях, передбачених ч. 1 ст. 309 КК України визнав у повному обсязі, просив застосувати до нього строки позовної давності та звільнити його від кримінальної відповідальності, при цьому обвинувачений зазначив, що він цілком розуміє, що вказана підстава не є реабілітуючою, але він наполягав на задоволенні клопотання прокурора.

Разом з тим, при вирішенні заявленого стороною обвинувачення клопотання, суд бере до уваги правовому позицію викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.02.2023 у справі № 735/1121/20, де зазначено, що у разі ухилення від досудового розслідування або суду особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності чи покарання за давністю після спливу диференційованого строку, передбаченого ч. 1 ст. 49 КК України, подовженого на період ухилення (п. 59). Закінчення загальних строків, установлених частиною другою цієї статті (п`ятнадцять років з моменті вчинення злочину і п`ять років проступку), є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, коли цей строк спливає раніше за диференційований, подовжений на час ухилення (п.60).

Враховую викладене, суд приходить до висновку, що у даному випадку, загальний строк притягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності, на даний час закінчився, що є безумовною підставою для звільнення від кримінальної відповідальності.

Отже, відповідно до статей 284 - 288 КПК України підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.

Таким чином, зважаючи на ту обставину, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, який, згідно ст. 12 КК України (в редакції Закону № 2617-VIII від 22.11.2018), відноситься до кримінальних проступків, за який передбачено покарання у вигляді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк до двох років, або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до п`яти років, що з дня вчинення інкримінованого ОСОБА_3 кримінального проступку - 16.08.2016 сплив п`ятирічний загальний строк, передбачений ч. 2 ст. 49 КК України, обвинувачений не заперечував проти закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав і дав згоду на звільнення його від кримінальної відповідальності, а тому суд, з огляду на висновок щодо застосування норми права викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.02.2023 у справі №735/1121/20 (провадження № 13-26кс22), вважає за можливе, у відповідності до ч. 2 ст. 49 КК України, звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 309 КК України, а кримінальне провадження закрити.

За таких обставин, беручи до уваги наведене, суд вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню зі звільненням ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності, у зв`язку з закінченням строків давності, на підставі ст. 49 КК України та з закриттям даного кримінального провадження відносно ОСОБА_3 .

Крім цього, підстав для вирішення інших питань немає з огляду на відсутність будь-яких клопотань у учасників кримінального провадження та у світлі того, що відповідно до статей 22, 26 КПК України, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами, які є вільними у використанні своїх процесуальних прав.

Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

При вирішенні питання про процесуальні витрати по справі, суд керується правовим висновком викладеним у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 12.09.2022 у справі № 203/241/17, згідно з яким якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК у зв`язку із закінченням строків давності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 44, 49 КК України, ст. ст. 1-29, 284, 314, 369-372, 376 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурор Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 про звільнення ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності - задовольнити.

ОСОБА_3 звільнити від кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.08.2016 за № 0004191, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження № 0004191 внесеному 16.08.2016 відносно ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 309 КК України закрити.

Речові докази по справі: поліетиленовий пакет №2507017 в якому знаходиться шприц ємністю 5 мл з рідиною коричневого кольору, а саме особливо небезпечним засобом, обіг якого заборонено опій (ацительований), який згідно квитанція від 22.08.2016 №500 зберігається в камері зберігання речових доказів Білоцерківського районного управління поліції Головного Управління Національної поліції України в Київській області - після вступу ухвали в законну силу знищити.

Процесуальні витрати, понесені у вказаному кримінальному провадженні органом досудового розслідування на проведення судово-наркологічної експертизи в розмірі 440,20 (чотириста сорока гривень 20 копійок) - віднести на рахунок держави.

Копію ухвали вручити учасникам процесу.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом семи днів з дня її оголошення.

СуддяОльга БОНДАРЕНКО