ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/64/23 Справа № 710/1591/19 Категорія: ч. 3 ст. 185 КК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2023 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю секретарки ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу нач. Шполянського відділу Звенигородської окружної прокуратури Черкаської області ОСОБА_6 на вирок Ватутінського міськсуду Черкаської обл. від 26.08.2022 р., -

В С Т А Н О В И В:

Зазначеним вироком ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в

м. Шпола Черкаської обл., українець, громадянин України, має загальну повну середню освіту, не одружений, раніше судимий 29.11.2021 р. Смілянським міськрайсудом Черка-ської обл. за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік 6 місяців, приватний підприємець, проживає АДРЕСА_1 ,

визнано невинуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України та виправдано за недоведеністю вчинення ним кримінальних правопорушень.

Цивільний позов залишений без розгляду.

Процесуальні витрати віднесені на рахунок держави.

Заходи забезпечення кримінального провадження відносно виправданого не застосо-вувалися.

Питання про речові докази судом вирішені відповідно до чинного КПК України.

Відповідно до зміненого прокурором обвинувачення ОСОБА_9 обвинувачувався в тому, що він в період часу з вечора 10.05.2019 р. до ранку 11.05.2019 р. з метою крадіжки чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, шляхом підбору ключа до замка вхідних дверей, проник до приміщення, яке розташоване по АДРЕСА_2 та на праві власності належить ОСОБА_10 , звідки таємно викрав 40 мішків посівного зерна кукурудзи сорту «DN ARGO» ТОВ «Євросем» загальною вагою 1000 кг, вартістю 1359 грн. 66 коп. за 1 мішок, на загальну суму 54 386 грн. 40 коп., що належить ОСОБА_10 , заподіявши останньому матеріальні збитки на вказану суму та з викраденим з місця події зник.

Він же, повторно, в період часу з вечора 12.05.2019 р. до ранку 13.05.2019 р. з метою крадіжки чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, шляхом підбору ключа до замка вхідних дверей проник до приміщення, яке розташоване по АДРЕСА_2 та на праві власності належить ОСОБА_10 , звідки таємно викрав 30 мішків зерна сої загальною вагою 1500 кг, вартістю 7 грн. 83 коп. за 1 кг, на загальну суму 11 745 грн. 00 коп., що належить ОСОБА_10 , заподіявши останньому матеріальні збитки на вказану суму та з викраденим з місця події зник.

Дії Дроніка сторона обвинувачення кваліфікувала за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у приміщення, вчинена повторно.

Мотивуючи своє рішення про виправдання ОСОБА_9 , суд першої інстанції зазначив, що пред`явлене йому обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, свого підтвердження в ході судового розгляду не знайшло.

Покази обвинуваченого, які він дав в судовому засіданні щодо його не причетності до крадіжки майна потерпілого, а він тільки мав матеріальну зацікавленість від допомоги ОСОБА_11 в реалізації зерна, стороною обвинувачення під час судового розгляду не спростовані.

Суд визнав, що покази потерпілого ОСОБА_10 , який був ініціатором притягнення ОСОБА_9 до кримінальної відповідальності та зацікавлений в результатах кримінального провадження, щодо обставин справи, а також докази зібрані в ході досудового розслідування не довели факту вчинення ОСОБА_9 неправомірних дій відносно потерпілого.

Інкриміновані обвинуваченому Дроніку злочини - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у приміщення, вчинене повторно - з об`єктивної сторони є злочинами з матеріальним складом, тому обов`язковими ознаками таких є позитивна матеріальна шкода, спричинена власнику викраденого майна, яка визначається його вартістю, а також причинний зв`язок між цією шкодою і таємним викраденням. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

В ході досудового розслідування даного кримінального провадження, а також і в ході судового розгляду сторона обвинувачення не надала суду жодного належного та допустимого доказу щодо наявності у потерпілого викраденого майна та його кількості, що вказує на те, що склад злочину передбачений ч. 3 ст. 185 КК України стороною обвинувачення не був доведений.

Безперечних та допустимих доказів, які б прямо вказували на те, що обвинувачений ОСОБА_9 за обставин, викладених в обвинуваченні, причетний до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень суду не надано.

А тому, суд прийшов до висновку про те, що надані стороною обвинувачення в судовому засіданні докази, не підтверджують вину обвинуваченого у інкримінованих злочинах.

Не погоджуючись з вироком суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок з підстав, передбачених п. п. 1-4 ч. 2 ст. 409 КПК України у зв`язку з непов-нотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду першої інстанції, викладеним у судовому рішенні, фактичним обставинам справи, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Зазначає, що при розгляді справи в суді прокурором було заявлено клопотання про допит свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , яке було задоволено судом, однак свідки не прибули до суду, а судом не вжито всіх необхідних заходів з метою забезпечення явки свідків у судове засідання, а саме не виконані ухвали суду про привід свідків від 24.06.2020 р. та 16.07.2020 р. та таким чином суд не прийняв до уваги докази, які могли б істотно вплинути на його висновки. В основу виправдувального вироку суд поклав покази обвинуваченого та визнав недопустимими і критично оцінив показання потерпілого ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 . Крім того, зазначає, що судом взагалі не надано оцінки показам свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 та ОСОБА_24 . Зазначені показання ані покладено в основу виправдувального вироку, ані оцінені критично, ані визнані неналежними. Вважає, що судом не надано оцінки письмовим доказам, дослідженим в ході судового розгляду. Письмові докази частково згадуються в мотивувальній частині вироку, але не в контексті оцінки їх власне судом, а як відображення позиції сторони захисту в судових дебатах. Крім того, зазначає, що судове засідання від 22.08.2022 р., в якому оголошувалося останнє слово обвинуваченого, відбулося без участі прокурора, що є неприпустимим, оскільки участь прокурора в судовому засіданні обов`язкова, тому суд першої інстанції порушив загальні засади судочинства як законність, змагальність сторін та диспозитивність.

Також зазначає, що згідно п. 1 ч. 1 ст. 413 КПК України неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню. Вважає, що у суду були всі підстави для ухвалення обвинувального вироку і суд неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність.

Тому просить дослідити письмові матеріали кримінального провадження, допитати обвинуваченого, потерпілого та свідків та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_9 визнати винним за ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 4 років позбавлення волі, відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання з покаранням, приз-наченим вироком Смілянського міськрайсуду Черкаської обл. від 29.11.2021 р., остаточно призначити покарання у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки.

Речові докази: 6 фрагментів сліду низу взуття, які було сфотографовано та 4 сліди перчатки та одну групу папілярних візерунків, які відкопійовано на дактилоплівку - залишити в матеріалах кримінального провадження; мішок кукурудзи з написом «Насіння кукурудзи 80 000 насінин», який знаходиться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Шпо-лянського ВП Смілянського ВП ГУНП в Черкаській обл. по квитанції № 18 від 14.05.2019 р. - передати потерпілому ОСОБА_10 ; 6 мішків кукурудзи з написом на мішках «80000 насінин», які передано на зберігання потерпілому ОСОБА_10 - залишити останньому та звільнити його від обов`язку подальшого зберігання після вступу вироку в законну силу; автомобіль «ВАЗ-2106», р/номер НОМЕР_1 з мішком кукурудзи, що знаходяться на зберіганні на майданчику тимчасового тримання Шполянського ВП Смілянського РВП ГУНП в Черкаській обл. по квитанції № 39 від 14.05.2019 р.- передати власнику ОСОБА_9 .

Процесуальні витрати на проведення товарознавчої експертизи, що становить 628,04 грн. - покласти на обвинуваченого ОСОБА_9 .

Цивільний позов потерпілого задовольнити.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора захисник ОСОБА_7 вказує, що вирок суду є законним та обґрунтованим, а апеляційна скарга прокурора є безпідставною. Зазначає, що при розгляді кримінального провадження судом прийняті всі передбачені кримінальним процесуальним законом міри для всебічного, повного та об`єктивного розгляду. Сторона обвинувачення перекладає забезпечення виклику та доставку свідків на суд, хоча відповідно до ч. 3 ст. 23 КПК України сторона обвинувачення зобов`язана забезпечити присутність під час судового розгляду свідків обвинувачення з метою реалізації права сторони захисту на допит незалежним та неупередженим судом. Під час розгляду кримінального провадження суд належним чином, відповідно до вимог ст. 94 КПК України, дослідив докази. Крім того, зазначає, що прокурор 22.08.2022 р. перебував в приміщенні суду і умисно не зайшов до зали судових засідань щоб створити підстави для скасування судового рішення, хоча в даному судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 жодних обставин які б мали істотне значення для кримінального провадження не повідомляв, а тому не було необхідності відновлювати з`ясування обставин і перевіряти їх доказами. Відповідно до ч. 3 ст. 409 КПК України суд апеляційної інстанції не вправі скасувати виправдувальний вирок лише з мотивів істотного порушення прав обвинуваченого. Просить апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши прокурора, який підтримав скаргу та просив її задовольнити, з підстав які в ній вказані, обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_7 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просили залишити апеляційну скаргу прокурора без задоволення, а вирок суду без змін, вважаючи вирок місцевого суду законним та обґрунтованим, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право залишити вирок або ухвалу без змін.

Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку (ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Статтею 62 Конституції України гарантовано, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Зазначені права і свободи мають своє відображення у загальних засадах кримінального провадження, а саме у презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, яка відповідно до ч. 1 ст. 17 КПК України полягає у тому, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому КПК України, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на користь такої особи.

Конституційний Суд України у рішенні від 26.02.2019 р. № 1-р/2019 у справі щодо відповідності Конституції України (конституційності) ст. 3682 КК України зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачяться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства», «Яременко проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Кобець проти України»).

Розумний сумнів - це такий непереборний сумнів, який залишається у слідчого, прокурора, слідчого судді, суду щодо винуватості обвинуваченого чи підсудного після всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи. Наявність розумного сумніву щодо обґрунтованості обвинувачення не дозволяє будь-якій неупередженій людині, яка міркує з належним розумом і сумлінням, визнати обвинуваченого винним.

Виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: 1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; 2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; 3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення. Виправдувальний вирок також ухвалюється при встановленні судом підстав для закриття кримінального провадження, передбачених п. п. 1 та 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Ухвалюючи виправдувальний вирок, суд першої інстанції дотримався зазначених вимог закону.

Мотивуючи своє рішення про виправдання Дроніка, суд першої інстанції зазначив, що пред`явлене йому обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, свого підтвердження в ході судового розгляду не знайшло.

Суд, згідно вимог ст. 94 КПК України, у судовому засіданні перевірив зібрані під час досудового розслідування та судового провадження докази, на які посилалася сторона обвинувачення, оцінив їх з точки зору допустимості, належності, достовірності та достатності, надав належну оцінку як окремим доказам, так і їх сукупності, навів у оскаржуваному вироку детальний аналіз низки досліджених доказів.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, яке має бути ухвалено компетентним судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими згідно ст. 94 КПК України. Суд у своєму рішенні повинен навести належні, достатні мотиви й підстави для його ухвалення.

Згідно ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; 7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.

При цьому, згідно з положеннями ст. 94 КПК України суд під час прийняття відповідного процесуального рішення за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - із точки зору достатності та взаємозв`язку.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд погоджується з висновком місцевого суду стосовно того, що стороною обвинувачення не доведено те, що ОСОБА_9 вчинені інкриміновані йому кримінальні правопорушення.

У відповідності до ч. 1 ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо, здійснюючи оцінку кожного доказу за правилами ч. 1 ст. 94 КПК України - за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупності зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку.

Статтею 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, за винятком випадків, визначених ч. 2 цієї статті, покладено на слідчого, прокурора та в установлених КПК України випадках на потерпілого.

Вказані вимоги закону суд першої інстанції виконав належним чином, взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки, при цьому навів достатні та переконливі мотиви чому він приймає до уваги одні і відхиляє інші докази.

З матеріалів провадження видно, що суд, розглядаючи кримінальне провадження щодо ОСОБА_9 , провів судовий розгляд згідно з положеннями ч. 1 ст. 337 КПК України, тобто в межах висунутого зміненого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, дотримуючись принципів диспозитивності, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Ретельно перевіривши зібрані під час досудового розслідування та надані прокурором докази, на підставі яких ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, суд навів детальний аналіз усіх досліджених доказів, дав належну оцінку кожному з них і їх сукупності у взаємозв`язку, та зазначив, з яких підстав взяв до уваги одні докази і відкинув інші, й обґрунтовано дійшов висновку про ухвалення виправдувального вироку. При цьому, суд дійшов висновку, що матеріали кримінального провадження не містять належних та достатніх доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих злочинів.

Так, зі змісту досліджених судом апеляційної інстанції доказів випливає, що у судовому засіданні місцевого суду обвинувачений ОСОБА_9 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав повністю та пояснив, що дійсно на час подій він керував автомобілем марки ВАЗ-2106 білого кольору, номерного знаку він не пам`ятає. На даний час автомобіль знаходиться на штрафному майданчику у відділенні поліції м. Шпола. Автомобіль потрапив на штрафний майданчик після його затримання біля приміщення суду в м. Шпола, коли він привіз туди мішок кукурудзи, який взяв у ОСОБА_25 , щоб показати покупцеві. Також, повідомив, що був такий період в 2018 році, коли він їздив до дівчини, а коли повертався додому, то заїжджав на вул. Піонерську, де були ігрові автомати і там працював його товариш ОСОБА_26 , який працював через добу. Одного разу коли він заїхав до ОСОБА_26 , то ОСОБА_26 попросив його з`їздити до ОСОБА_25 , якого він знав наглядно. У ОСОБА_27 треба було взяти три мішка із зерном сої і привезти Славку, оскільки ОСОБА_28 був винен ОСОБА_26 гроші. За це ОСОБА_26 сказав, що ОСОБА_28 дасть йому 150 грн. Через два-три дні ОСОБА_26 знову попросив його з`їздити до ОСОБА_27 по зерно, оскільки ОСОБА_28 знову був винен гроші ОСОБА_26 . Він з`їздив і привіз два мішка. За цю поїздку із ним ОСОБА_28 не розрахувався. Через добу, коли він заїхав на ігрові автомати, то зустрів там ОСОБА_29 та запитав про розрахунок. ОСОБА_28 повідомив, що думав, що розрахується ОСОБА_26 та запропонував знову з`їздити до нього додому та привезти зерно. На що він погодився і вони з`їздили до нього додому та привезли два мішки. Вдома у ОСОБА_27 на подвір`ї він бачив автомобіль ВАЗ-2106 зеленого кольору та причіп, в якому були якісь мішки. Автомобіль був у несправному стані. Через днів три-чотири ОСОБА_28 запропонував йому кукурудзу замість грошей. Кукурудза була оброблена і її неможна було використати для господарства. Він сказав ОСОБА_30 , щоб той дав йому один мішок, щоб комусь запропонувати та показати. Цей мішок він віддав своєму товаришу ОСОБА_31 , щоб той комусь запропонував. ОСОБА_32 запропонував кукурудзу ОСОБА_33 . А коли ОСОБА_34 знайшов покупця, то ОСОБА_32 повідомив його про це і він з`їздив до ОСОБА_27 і взяв там ще один мішок, який за домовленістю завіз до приміщення суду, де і був затриманий працівниками поліції. Кукурудзу ОСОБА_28 дав йому в рахунок розрахунку за перевозку сої.

Калиту він знає, однак щоб він зливав у нього бензин з машини, такого не було. Машина Калити ВАЗ-2102 їздить на газу. Своєю машиною на той час він їздив постійно. 28 квітня 2019 р. він міг би бути в районі будинку потерпілого, оскільки катався із свою дівчиною постійно. Під ранок він їздити не міг, тому що йому треба було рано йти на роботу, автомобіль зберігався у нього у дворі. Коли він розмовляв із ОСОБА_35 , то останній нібито казав, що він працює на ЛНЗ. Соя у ОСОБА_27 лежала серед двору, а кукурудза була у причепі. У дворі у ОСОБА_36 він ніколи не був. Сумнівів у нього щодо того, що соя та кукурудза, які були у ОСОБА_27 , крадені у нього не було, тому що все зерно лежало серед двору. Під час досудового слідства він дійсно відмовився від дачі показів, скориставшись своїм правом. Ніякого зерна він у потерпілого не викрадав. ОСОБА_37 щодо того, що він намагався допомогти ОСОБА_30 продати зерно кукурудзи та самому заробити - не заперечує.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_10 пояснив, що в нього було декілька крадіжок, але він пам`ятає, що викликав поліцію 13 травня, а перша крадіжка була приблизно за 10 днів до цього. 12 травня пізно вночі він приїхав з м. Києва та проїжджаючи біля свого будинку помітив автомобіль, який зараз знаходиться у відділенні поліції і на якому пересувався ОСОБА_9 . Автомобіль марки ВАЗ-2106 білого кольору. Автомобіль перебував біля його садиби за адресом: вул. Леніна (Соборна), 42, м. Шпола, Черкаська обл. Автомобіль знаходився навпроти будинку. Коли він наблизився до автомобіля, то він на великій швидкості почав тікати. Хто був за кермом він не бачив, бо це було пізно вночі і він зміг записати лише номера автомобіля, перші цифри 22. На передніх сидіннях сиділо дві особи. 13 травня він з`явився на ділянку свого будинковолодіння та виявив крадіжку. Про що повідомив поліцію, що вночі була така подія. Коли він зайшов на подвір`я, то виявив, що була розсипана кукурудза та соя. Пошкоджень ніяких не було. Коли він заходив перший раз до будинку, то виявив відсутність гербіциду, який був у пластмасових каністрах по 20 л в кількості 32 штуки і кукурудзи також не вистачало. Кукурудза знаходилася в кольорових мішках. Дану кукурудзу він виростив сам. Вона була оброблена і упакована на заводі. Дані мішки він привіз в будинок на зберігання в 2019 р. приблизно в листопаді. Коли він 13 травня заходив на подвір`я, то виявив, що брама воріт була не закрита, а на подвір`ї були сліди від шин автомобіля. Як пізніше він порівнював їх, то вони співпадали з протекторами автомобіля, на якому пересувався ОСОБА_9 . Коли він заходив в будинок, то двері були закриті. Не було ніяких пошкоджень. Коли він зайшов, то виявив у кімнаті праворуч відсутність гербіциду. В кімнаті, де була кукурудза також виявив відсутність 40 мішків з кукурудзою. Звернувся в поліцію. А також на ділянці біля воріт знайшов чек із заправочної станції, де було зазначено, що продано 40 літрів бензину А-92. Чек він віддав працівникам поліції, щоб вони перевірили заправку. Працівники поліції описували місце події та всіх опитували. Також було виявлено крадіжку сої, яка знаходилася разом з кукурудзою в поліетиленових мішках. Кукурудзи було викрадено 140 мішків, сої 65 мішків, гербіциду 32 каністри. Збитків йому було заподіяно на 286000 грн. Дану крадіжку, як йому пізніше стало відомо, вчинив ОСОБА_9 з ОСОБА_35 . Але чомусь в подальшому ОСОБА_28 став свідком. В ході слідства працівники поліції повернули йому 6 мішків кукурудзи. Гербіцид він отримав від свого товариша, обмінявши на кукурудзу. Кукурудзу та сою він завіз до будинку приблизно в жовтні 2018 року фурою зі служби доставки. Допомагали розвантажувати ОСОБА_38 та ОСОБА_39 . ОСОБА_40 , яку він помітив вночі 12 травня, стояла на вулиці Піонерській. Заяв до поліції він писав декілька. Повідомив, що він знаходиться на спрощеній системі оподаткування і облік посівного матеріалу кукурудзи, сої та гербіциду не ведеться і він не може підтвердити їх наявність та кількість. Наявність у нього кукурудзи, сої та гербіциду підтверджується показами свідків. Зерно в домоволодінні зберігалося з 2018 року. В приміщенні на момент крадіжки було 280 мішків кукурудзи «Євросем», сої 135 мішків, гербіциду 32 каністри по 20 л кожна. Після скоєння крадіжки залишилось140 мішків кукурудзи, 15 мішків сої, гербіциду взагалі не було. Вважає, що крадіжку скоїли ОСОБА_28 з ОСОБА_9 . Про це повідомив ОСОБА_28 . Все це він записував на диктофон і про це він повідомив працівникам поліції, однак вони не взяли це до уваги. Коли він виявив крадіжку гербіциду, то про це не повідомив, бо думав, що він десь знайдеться. Коли він бачив автомобіль, то він стояв на перехресті вул. Піонерська та Соборна. Що в автомобілі був ОСОБА_9 , він стверджувати не може. Письмовими доказами наявність майна він підтвердити не може. Доступу до приміщення крім нього ніхто не мав.

З метою уточнення показань за клопотанням сторони обвинувачення 25.08.2021 р. потерпілий ОСОБА_10 був допитаний в суді повторно та показав, що кукурудзи було 280 мішків, сої 135 мішків, гербіциду 32 каністри. Після крадіжки залишилося кукурудзи 140 мішків, сої 25 мішків, а гербіциду не було. Потерпілий стверджував, що за словами ОСОБА_25 , крадіжку останній скоював разом з ОСОБА_9 , починаючи з 18.04.2019 р., а 12.05.2019 р. він бачив двох людей в автомобілі, хто вони не знає. Через два дні після 28.04.2019 р. він зайшов в будинок та виявив крадіжку 30 каністр гербіциду, про це в поліцію не повідомляв. Звітності та обліку товаро-матеріальних цінностей він не веде, документів, які б підтверджували придбання товаро-матеріальних цінностей не має.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 пояснив, що ОСОБА_41 пропонував йому знайти покупців на посівний матеріал, це було приблизно у липні 2019 р. Посівний матеріал був кукурудза. ОСОБА_41 дав йому мішок кукурудзи, щоб дізнатися, який був гібрид кукурудзи. Цей мішок він дав знайомим. Мішок був заводський. Де ОСОБА_41 взяв мішок кукурудзи він не запитував. Коли він дізнався, що кукурудза крадена, то він повернув її працівникам поліції. У відділенні поліції він почув, що крадіжку вчинив ОСОБА_9 . Дроніка він не знає.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_17 пояснив, що в травні 2019 року приблизно об 11 год., коли він в м. Шпола проходив біля приміщення поліції, то йому запропонували бути понятим. Біля приміщення поліції стояла на майданчику машина ВАЗ- 2102, в машині були мішки. Біля машини стояв власник ОСОБА_42 . Мішків було шість з кукурудзою, посівний матеріал. Мішки були паперові зеленого кольору, запечатані. Де у власника взялися ці мішки, йому ніхто не пояснював. Він підписав якийсь папір, дав свої дані та пішов. Ще були присутні свідки. Що в мішках дійсно була кукурудза він не бачив, лише чув про це від працівників поліції.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_18 пояснив, що в 2019 році під осінь його запросили бути свідком. Під`їхали до якогось приватного будинку, там був гараж, де стояв автомобіль «Жигулі» сірого кольору, в якому на задньому сидінні та в багажному відділенні були 6 мішків. Що було у мішках йому не відомо. Біля автомобіля був ще якийсь чоловік. Йому нічого не пояснювали. При цій події були ще якісь люди. Мішки були десь по 50 кг, їх не зважували, що було в мішках не дивилися.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_19 пояснив, що в травні 2019 р. після Пасхи від ОСОБА_43 по «Вайберу» він отримав фотознімки мішка кукурудзи. ОСОБА_41 хотів заробити і сказав, що є 80 мішків кукурудзи по 500 грн. за мішок. На фото, яке він отримав, був кольоровий мішок, вагою 25 кг. Ці мішки він бачив у ОСОБА_10 , коли допомагав йому розвантажувати їх на складі. Де ОСОБА_41 взяв цю кукурудзу він не казав, сказав що у знайомого ОСОБА_9 . Потім він повідомив про цю пропозицію ОСОБА_43 до поліції. Там йому сказали, що він буде робити закупку цієї кукурудзи. Через ОСОБА_43 тримали зв`язок з ОСОБА_9 . Біля приміщення суду в м. Шпола була призначена зустріч. Він під`їхав на машині і на машині марки «ВАЗ» білого кольору під`їхав обвинувачений з мішком кукурудзи на показ. Він сказав, що йому треба подивитися кукурудзу. Дронік вийняв один мішок із машини. Мішок був такий, як на фото і з тих, що були викрадені. ОСОБА_9 сказав, що є 80 мішків, а якщо буде ще треба, то буде стільки, скільки треба. Він сказав, що йому треба взяти кукурудзу на аналіз та розрушив зерна плоскогубцями. Кукурудза була посівною, пофарбована в червоний колір. Коли вони розмовляли, то в цей час приїхали працівники поліції, ОСОБА_9 злякався і сівши в машину, намагався втекти. Дроніка затримали, він сам з пів-години його утримував на землі, оскільки у працівників поліції не було кайданок. Склали відповідні документи, мішок вилучили. Також, він повідомив, що приблизно після Нового року він дійсно допомагав потерпілому розвантажувати фуру з мішками кукурудзи та сої. Також, на складі у потерпілого було 32 каністри гербіциду. З ОСОБА_9 він не розмовляв про сою та гербіцид. На запитання працівників поліції, де решта кукурудзи, ОСОБА_9 відповів, що його позбавлять життя.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 пояснила, що 13.05.2019 р. близько 4 год. ранку вона їхала з ОСОБА_44 по вул. Соборна в м. Шпола Черкаської обл. на скутері і біля будинку № 38 побачила, як відкривають ворота та у двір і заїжджають білою машиною ВАЗ-2106. Хто був за кермом автомобіля, на той час їй відомо не було. А як пізніше їй показали в поліції фото, то вона впізнала обвинуваченого. Що власником автомобіля був обвинувачений їй відомо не було. Кому належало будинок їй також не було відомо. Вони проїхали мимо будинку і більш нічого не бачили. При яких обставинах її допитували працівники поліції вона не пам`ятає, їй показали одне фото і вона впізнала обвинуваченого.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_45 пояснила, що в середині травня під ранок вона їхала з Плодистою додому, біля ПМК по вул. Соборна, 48 в м. Шпола Черкаської обл. бачили, що стоїть біла машина у воротах, ворота були відчинені. Ворота були зеленого кольору, а автомобіль був ВАЗ-2106. Біля автомобіля вона нікого не бачила, кому належить будинок їй не відомо. Від працівників поліції пізніше вони дізналися, що там була крадіжка і їх запитали чи вони нічого не бачили. Працівник поліції, начальник карного розшуку, з яким вони були знайомі, показав фото ОСОБА_46 і вона сказала, що вона його впізнала. Також, працівники поліції сказали, що вони бачили автомобіль, який належить ОСОБА_9 . З працівником поліції вони просто знайомі, вона знає його брата.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_20 пояснив, що він був понятим під час затримання обвинуваченого. Коли він йшов у місто, то був запрошений працівниками поліції бути понятим. Коли він підійшов, то особа була вже затримана та лежала на землі і її утримували. Стояла машина, на задньому сидінні якої, лежав розірваний мішок з посівною кукурудзою. Працівники поліції показували його через скло. Автомобіль був світлого кольору, чи першої, чи шостої моделі. Інших мішків ні в машині, ні біля неї не було. З обвинуваченим у нього немає ніяких відносин.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_21 пояснив, що в травні місяці до нього передзвонив ОСОБА_9 та спитав куди можна продати посівний матеріал кукурудзи. Чому саме до нього він подзвонив йому не відомо. Він йому відповів, що попитає у знайомих. Коли він запитав знайомих, то вони побажали побачити як виглядає кукурудза. Він сказав ОСОБА_9 що людина хоче подивитися мішок. Він привіз мішок кукурудзи. Мішок кукурудзи він дав ОСОБА_47 . Наступного дня також подзвонив ще один покупець. Він домовився зустрітися біля суду. Дронік привіз туди ще один мішок кукурудзи. Під час зустрічі приїхала поліція і забрала другий мішок. Дронік не повідомляв скільки у нього є кукурудзи. Мішки були паперові і на них була зображена кукурудза. Звідки у ОСОБА_9 мішки з кукурудзою йому не відомо. ОСОБА_48 також пропонував йому знайти покупців на кукурудзу за декілька днів до ОСОБА_9 .

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_22 пояснив, що він є підприємцем і працює з зерном, закупляє посівний матеріал у громадян. Про те, що це зерно може бути крадене йому не відомо, оскільки дуже багато громадян вирощують зерно на своїх ділянках та продають. До нього весною 2019 року приїжджали два чоловіки на автомобілі ВАЗ-2106, він їх особисто не знає. Пізніше в поліції йому стало відомо, що один із них ОСОБА_9 . Особи запропонували йому сою. Соя знаходилася в автомобілі, було мішків з 10. Він погодився їх купити. Скільки заплатив за сою не пам`ятає, ціна була нижче ринкової. Ці особи ще привозили йому сою. Загалом він придбав у них 1000 кг. Іншого зерна у них він не купував.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_23 пояснив, що він знає ОСОБА_49 , який запропонував йому розрахуватися з ним соєю. Вони порахували, що це буде 9 чи 10 мішків. З часом він привіз ще мішків 4 чи 5. А третій раз ОСОБА_28 приїхав з ОСОБА_9 і він поїхав з ними та показав де він сам здавав сою. Пипа був винен йому 2000 грн. Ці гроші він позичав йому на ігрові автомати. Соя була в білих звичайних мішках. Другий раз ОСОБА_28 приїжджав через день чи два. Цю сою він перепродавав. Він вважав, що вся соя належить ОСОБА_30 , оскільки сою він бачив у ОСОБА_27 вдома.

Також, в ході судового розгляду за клопотанням сторони захисту був допитаний свідок ОСОБА_24 , який пояснив, що він ішов в центр міста і до нього підійшов ОСОБА_50 та попросив бути свідком. Сказав, що там когось затримали та попросив допомогти. Коли він підійшов на місце, то побачив, що на землі лежить обвинувачений обличчям до землі. Поряд стояв автомобіль. При ньому відчинили задні двері автомобіля і він побачив, що там лежав розірваний мішок з посівною кукурудзою. Двері автомобіля відчинили працівники поліції. Кому належав автомобіль йому не відомо. Працівники поліції складали якісь документи. Місце затримання було біля приміщення суду. На місці події був потерпілий та його брат ОСОБА_38 , а також працівники поліції.

Також, обґрунтовуючи вину ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, сторона обвинувачення посилалась на інші письмові докази, які були досліджені в судовому засіданні, а саме:

- витяг з ЄРДР кримінального провадження №0000187 від 13.05.2019 р. (т. 1, а. пр. 201), з якого вбачається, що 13.05.2019 р. о 21.32 год. до чергової частини Шполянського ВП Смілянського ВП ГУНП в Черкаській обл. надійшла заява від ОСОБА_10 про те, що в період часу з 11.00 год. 12.05.2019 по 09.00 год. 13.05.2019 в АДРЕСА_2 із нежитлового будинку викрадено 11 мішків сої по 50 кг, що йому належать;

- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 13.05.2019 р. (т. 1, а. пр. 202), з якого вбачається, що від ОСОБА_10 надійшла усна заява про те, що в період часу з 11.00 год. 12.05.2019 по 09.30 год. 13.05.2019 в АДРЕСА_2 із нежитлового будинку викрадено 11 мішків сої по 50 кг, що йому належать;

- витяг з ЄРДР кримінального провадження №0000182 від 11.05.2019 р. (т. 1, а. пр. 203), з якого вбачається, що 11.05.2019 о 17.33 год. до чергової частини Шполянського ВП Смілянського ВП ГУНП в Черкаській обл. надійшла заява від ОСОБА_10 про те, що в період часу з 07.05.2019 по 11.05.2019 в АДРЕСА_2 із нежитлового будинку викрадено 54 мішка сої, що йому належать;

- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 11.05.2019 р. (т. 1, а. пр. 204), з якого вбачається, що від ОСОБА_10 надійшла усна заява про те, що в період часу з 07.05.2019 по 11.05.2019 в АДРЕСА_2 із нежитлового будинку викрадено сою в кількості 2700 кг, що була в мішках;

- протокол огляду місця події від 11.05.2019 р. (т. 1, а. пр. 207-208), з якого вбачається, що було оглянуто місце події, а саме будинковолодіння за адресом: АДРЕСА_2 , де знаходилися паперові мішки з кукурудзою червоного кольору та виявлено сліди взуття;

- протокол огляду місця події від 13.05.2019 р. з фототаблицями до нього (т. 1, а. пр. 209-215), з якого вбачається, що було оглянуто місце події, а саме будинковолодіння за адресом: АДРЕСА_2 , де знаходилися паперові мішки з кукурудзою червоного кольору та виявлено шість відбитків сліду низу взуття, чотири сліди перчатки, одна група папілярних візерунків;

- постанову про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 14.05.2019 р. (т. 1, а. пр. 216), з якої вбачається, що вилучені 6 фрагментів сліду низу взуття, які було сфотографовано та 4 сліди перчатки та одну групу папілярних візерунків, які відкопійовано на дактилоплівку визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000187 та приєднано до матеріалів кримінального провадження;

- протокол огляду місця події від 14.05.2019 р. (т. 1, а. пр. 217), з якого вбачається, що було оглянуто місце події, а саме територія біля Шполянського ВП Смілянського ВП ГУНП в Черкаській обл., де ОСОБА_51 добровільно видав мішок кукурудзи з написом «Насіння кукурудзи 80000 насінин»;

- постанову про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 14.05.2019 р. (т. 1, а. пр. 219), з якої вбачається, що вилучений мішок кукурудзи з написом «Насіння кукурудзи 80000 насінин» визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000182 та передано на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Шполянського ВП Смілянського ВП ГУНП в Черкаській обл.;

- протокол огляду місця події від 14.05.2019 р. (т. 1, а. пр. 221-222), з якого вбачається, що було оглянуто місце події, а саме біля районного суду, що знаходиться по вул. Соборна в м. Шпола Черкаської обл., де виявлено автомобіль ВАЗ-2106 білого кольору, р/номер НОМЕР_1 , в якому знаходився мішок з кукурудзою;

- постанову про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 14.05.2019 р. (т. 1, а. пр. 223), з якої вбачається, що вилучені автомобіль ВАЗ-2106, р/номер НОМЕР_1 та мішок з кукурудзою визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000182 та доставлено на зберігання на майданчик тимчасового тримання Шполянського ВП Смілянського ВП ГУНП в Черкаській обл.;

- протокол огляду місця події від 20.05.2019 р. (т. 1, а. пр. 229-230), з якого вбачається, що було оглянуто місце події, а саме територія біля Шполянського ВП Смілянського ВП ГУНП в Черкаській обл., на якій знаходиться автомобіль ВАЗ-2102, р/номер НОМЕР_2 білого кольору, де виявлено 6 мішків кукурудзи з написом «80000 насінин»;

- постанову про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 20.05.2019 р. (т. 1, а. пр. 231), з якої вбачається, що вилучені 6 мішків кукурудзи з написом на мішках «80000 насінин» визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000182 та передано на зберігання потерпілому ОСОБА_10 до вирішення питання в суді;

- висновок експертизи № 8/380 від 27.06.2019 р. (т. 1, а. пр. 236-240), з якого вбачається, що ринкова вартість одного мішка посівного зерна кукурудзи сорту «DN ARGO» ТОВ «Євросем» станом на 8.05.2019 р., 10.05.2019 р. та 12.05.2019 р. могла становити 1359 грн. 66 коп., ринкова вартість одного кілограму товарного (продовольчого) зерна сої станом на 12.05.2019 р. могла становити 07 грн. 83 коп.

Крім того, суд у вироку звернув увагу, що у витягу з ЄРДР від 11.05.2019 р. зазначено, що викрадено 54 мішки, але чого саме не вказано, в пред`явленому Дроніку обвинуваченні вказано 40 мішків кукурудзи та 1500 кг сої. Під час повторного допиту 25.08.2021 р. потерпілий ОСОБА_10 поміняв свої показання і вказав, що було 280 мішків кукурудзи, а залишилося 140, сої було 135 мішків, а залишилося лише 25 мішків. З показань потерпілого вбачається, що крадіжку свого майна він виявив 13 травня 2019 року і в цей же день звернувся в поліцію.

Відповідно до витягу з ЄРДР відомості про скоєння крадіжки внесені 11.05.2019 р. і в цей же день було відкрито кримінальне провадження № 0000182. В реєстрі зазначено, що в період часу з 07 по 11.05.2019 невстановлена особа шляхом відмикання врізного замка проникла в домоволодіння АДРЕСА_2 та викрала 54 мішки (чого не відомо), що належать ОСОБА_10 . В протоколі прийняття заяви зазначено, що невстановлена особа проникла та викрала сою 2 700 кг в мішках. Таким чином, надані стороною обвинувачення докази мають протиріччя, тому що відомості до ЄРДР щодо крадіжки сої були внесені раніше чим була вона скоєна. У зміненому обвинувальному акті ( т. 2, а. пр. 56-60) сторона обвинувачення стверджує, що крадіжка 1500 кг сої була вчинена з вечора 12.05.2019 р. до ранку 13.05.2019 р.

Дослідивши ці докази, надавши кожному з них оцінку на предмет належності, допустимості, а сукупності зібраних доказів на предмет достатності для підтвердження обвинувачення, суд дійшов висновку про відсутність достатніх доказів для доведення винуватості ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих йому злочинів.

Такий висновок суду достатньо мотивований й ґрунтується на обставинах та доказах, які були належним чином перевірені в судовому засіданні та змістовно наведені у вироку.

Відповідно до ст. 92 КПК України на сторону обвинувачення покладається обов`язок доказування не лише обставин, передбачених ст. 91 КПК України, а й обов`язок доказування належності та допустимості поданих доказів.

Виконуючи завдання кримінального провадження, суд з`ясував передбачені ст. 91 КПК України обставини й ретельно перевірив версію сторони захисту щодо причетності ОСОБА_9 до інкримінованих йому кримінальних правопорушень, зіставивши й проаналізувавши наявні у провадженні та отримані в ході його розгляду дані, суд умотивовано вирішив, що стороною обвинувачення не доведено поза розумним винуватість ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, й всупереч посиланням прокурора в апеляційній скарзі, при оцінці доказів, дотримався положень ст. ст. 84, 86 та 94 КПК України.

Враховуючи викладене, імперативність приписів ст. 17 КПК України та неспромож-ність зазначених у апеляційній скарзі доводів прокурора, суд, керуючись ст. 373 КПК України, правомірно ухвалив виправдувальний вирок.

Разом з цим, доводи, викладені в апеляційній скарзі прокурора, в розумінні ч. 3 ст. 409 КПК України, не можуть бути визнані достатніми підставами для скасування виправдувального вироку судом апеляційної інстанції.

Апеляційний суд зауважує, що обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом. Тобто, дотримуючись засади змагальності, та виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення, чого в цьому кримінальному провадженні зроблено не було.

При цьому, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду, що відповідно до вимог ч. 3 ст. 23 КПК України, сторона обвинувачення зобов`язана забезпечити присутність під час судового розгляду свідків обвинувачення з метою реалізації права сторони захисту на допит перед незалежним та неупередженим судом. Проте сторона обвинувачення так і не забезпечила допит свідків ОСОБА_25 та ОСОБА_13 . Суд першої інстанції сприяв допиту цих свідків, неодноразово відкладав розгляд справи та виносив ухвали про привід цих свідків, які не були виконані та свідки не були доставлені до зали суду з різних причин, а тому посилання прокурора в апеляції на неповноту судового розгляду апеляційний суд вважає безпідставним. Тому доводи апеляції прокурора про те, що суд не прийняв до уваги докази, які могли б істотно вплинути на його висновки, апеляційний суд вважає неспроможними, тому що суд не досліджував взагалі покази цих свідків, які не були заслухані судом внаслідок процесуальної неспроможності прокурора забезпечити явку цих свідків в суд. Апеляційний суд вважає вірним висновок місцевого суду, що відомості, які надали свідки ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 та ОСОБА_24 не підтвердили доводи сторони обвинувачення та не спростували покази обвинуваченого, а тому доводи апеляції прокурора в цій частині апеляційний суд вважає необґрунтованими.

Апеляційний суд вважає вірним висновок місцевого суду про визнання неналежними та недопустимими доказами обставин, на які посилався потерпілий ОСОБА_10 , а саме що сліди коліс автомобіля, які були виявлені у дворі його будинку, співпадали з колесами автомобіля, яким керував ОСОБА_9 , тому що відповідна експертиза не призначалася і такі висновки не перевірялися та не досліджувалися відповідними фахівцями, а під час проведення досудового розслідування у задоволенні відповідного клопотання стороні захисту та проведенні належної процесуальної перевірки було відмовлено. Крім того, сформульоване досудовим розслідуванням обвинувачення в частині проникнення ОСОБА_9 в будинок шляхом підбору ключа не підтверджується наданими стороною обвинувачення доказами, тому що замок на відповідну експертизу не направлявся і не досліджувався. Апеляційний суд погоджується з висновком місцевого суду з приводу того, що, як вбачається з матеріалів, досліджених під час розгляду в суді, вимоги ч. 1 ст. 91 КПК України стороною обвинувачення не виконані, оскільки достовірно та беззаперечно не встановлено коли і в який спосіб було скоєно крадіжку.

Також, суд апеляційної інстанції вважає, що місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про визнання неналежними та недопустимими доказами, відомостей які надали свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_15 в тій частині, що в автомобілі, який вони бачили біля будинку, який належить потерпілому ОСОБА_10 , був обвинувачений, тому що свідок ОСОБА_14 після того як начальник карного розшуку Шполянського відділу поліції ОСОБА_52 показав їй фотографію обвинуваченого та назвав його прізвище, впізнала його. Але ці відомості не підтверджені ніякими процесуальними документами, відповідно до вимог КПК України.

Інкриміновані Дроніку злочини - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у приміщення, вчинене повторно, - з об`єктивної сторони є злочинами з матеріальним складом, тому обов`язковими ознаками таких є позитивна матеріальна шкода, спричинена власнику викраденого майна, яка визначається його вартістю, а також причинний зв`язок між цією шкодою і таємним викраденням. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Апеляційний суд погоджується та вважає обґрунтованим висновок місцевого суду про те, що в ході досудового розслідування даного кримінального провадження, а також в ході судового розгляду стороною обвинувачення не надано суду жодного належного та допустимого доказу щодо наявності у потерпілого викраденого майна та його кількості, та докази, які це підтверджують. Що вказує на те, що об`єкт складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, не доведений стороною обвинувачення.

Рішенням Європейського Суду з прав людини у справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» від 6 грудня 1998 року встановлено, що тягар доведення вини обвинуваченого покладається на обвинувачення, а всі сумніви повинні тлумачитися на його користь. Обвинувач повинен повідомити обвинуваченому про докази, що маються проти нього, для того, щоб він міг підготувати та надати доводи в свій захист, і, врешті-решт, обвинувачення повинно надати докази, достатні для визнання його винуватим.

Таким чином, суд першої інстанції безпосередньо допитавши потерпілого, обвинуваченого, свідків та вивчивши письмові докази, надані стороною обвинувачення та які наявні в матеріалах кримінального провадження, виклавши аналіз цих доказів у вироку, заслухавши думки та доводи прокурора, захисника, обвинуваченого дійшов до переконання, що докази, які були зібрані під час досудового розслідування, не підтверджують висунутого проти Дроніка обвинувачення. У ході судового розгляду у справі стороною обвинувачення не доведено факту таємного викрадення чужого майна (крадіжки), поєднаного з проникненням у приміщення, у т.ч. вчиненого повторно, обвинуваченим ОСОБА_9 , не доведено умислу на заволодіння чужим майном та не доведено розміру шкоди, що в свою чергу вказує на не доведеність в діях обвинуваченого ОСОБА_9 як об`єктивної сторони складу вказаного кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачувався, так і суб`єктивної сторони складу вказаного кримінального правопорушення.

Тобто, на думку апеляційного суду, у даному кримінальному провадженні немає тієї сукупності зібраних доказів для того, що б з точки зору достатності та взаємозв`язку можна було б стверджувати про достатність законних підстав для прийняття судом відповідного процесуального рішення про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні ним інкримінованого йому діяння повністю доведена.

За встановлених судом фактичних обставин кримінального провадження, а також виходячи з досліджених в судовому засіданні доказів, місцевий суд прийняв рішення про виправдання Дроніка у зв`язку з недоведеністю вчинення ним кримінальних правопорушень і з таким рішенням повністю погоджується апеляційний суд.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Доводи апеляції прокурора про те, що суд порушив вимоги КПК України щодо законності, змагальності сторін та диспозитивності і надав останнє слово обвинуваченому без участі прокурора, апеляційний суд вважає не доречними та такими, що не заслуговують на увагу з огляду на те, що прокурор виконував свою процесуальну функцію протягом всього судового розгляду, його відсутність у суді під час судового засідання, де обвинуваченому було надане останнє слово, не можна вважати істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, оскільки це жодним чином не могло вплинути і не вплинуло на правильність, законність та обґрунтованість судового рішення, доводів на спростування чого не містить і апеляційна скарга прокурора. До таких же висновків дійшов і Верховний Суд упостановівід 17.09.2019 р. у справі № 756/5148/18 (провадження № 51-860км19).

Прокурор в апеляційній скарзі просив провести часткове судове слідство, під часякого повторно дослідити письмові докази та допитати потерпілого та ряд свідків, які зазначені у резолютивній частині апеляційної скарги. Апеляційний суд відмовив у задоволенні цього клопотання, тому що відповідно до вимог ч. 3 ст. 404 КПК України,за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується. Прокурор в апеляційній скарзі, вказуючи на необхідність повторного дослідження доказів, не вказав підстав, які передбачені ч. 3 ст. 404 КПК України. На переконання апеляційного суду, у даному випадку таке клопотання обумовлене виключно незгодою прокурора з тією оцінкою доказів, яку їм дав місцевий суд у вироку.

Відповідно до ст. 92 КПК України на сторону обвинувачення покладається обов`язок доказування не лише обставин, передбачених ст. 91 КПК України, а й обов`язок доказування належності та допустимості поданих доказів.

Виконуючи завдання кримінального провадження, суд з`ясував передбачені ст. 91 КПК України обставини й ретельно перевірив версію сторони захисту щодо причетності ОСОБА_9 до інкримінованих йому кримінальних правопорушень, зіставивши й проаналізувавши наявні у провадженні та отримані в ході його розгляду дані, суд умотивовано вирішив, що стороною обвинувачення не доведено поза розумним винуватість ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, й всупереч посиланням прокурора в апеляційній скарзі, при оцінці доказів, дотримався положень ст. ст. 84, 86 та 94 КПК України.

Враховуючи викладене, імперативність приписів ст. 17 КПК України та неспроможність зазначених у апеляційній скарзі доводів прокурора, суд, керуючись ст. 373 КПК України, правомірно ухвалив виправдувальний вирок.

Апеляційний суд зауважує, що обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом. Тобто, дотримуючись засади змагальності, та виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення, чого в цьому кримінальному провадженні зроблено не було.

Апеляційним судом встановлено, що місцевим судом не було допущено істотних порушень норм кримінального або кримінально-процесуального законів, які б давали підстави для зміни або скасування вироку суду, в тому числі і порушення судом вимог п. 1 ч. 1 ст. 413 КПК України, на яке посилався прокурор в апеляції, але не висловив ніяких доводів на їх підтвердження.

Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що виправдувальний вирок щодо ОСОБА_9 необхідно скасувати через невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неповноту судового розгляду та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність і ухвалити новий вирок, яким визнати його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України з призначенням покарання, а також цивільний позов потерпілого задовольнити - не підлягають до задоволення, оскільки вони не знайшли свого об`єктивного підтвердження в суді апеляційної інстанції та спростовуються доказами та висновками, які належним чином оцінені місцевим судом із зазначенням причин, чому одні докази взяті до уваги, а інші докази відхилені.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 та 419 КПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Вирок Ватутінського міськсуду Черкаської обл. від 26.08.2022 р., яким ОСОБА_8 визнано невинуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, та виправдано за недоведеністю вчинення ним кримінальних правопорушень залишити без змін.

Апеляційну скаргу нач. Шполянського відділу Звенигородської окружної прокура-тури Черкаської обл. ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення апеляційної інстанції.

Головуючий

Судді