Справа № 336/3359/17
пр. № 1-кп/336/16/2022
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 грудня 2022 року колегія суддів Шевченківського районного суду м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

з участю прокурора ОСОБА_5 ,

захисників адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. м. т. Приазовське Запорізької області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, батька дитини, ІНФОРМАЦІЯ_2 , непрацевлаштованого, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , несудимого,

обвинуваченого за ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ч. 1 с. 263 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Обвинувачений вчинив незаконні дії в сфері обігу наркотичних засобів та психотропних речовин за таких обставин.

О 13 годині 44 хвилини 31 січня 2017 року ОСОБА_8 , керуючись умислом на незаконні зберігання та перевезення наркотичних засобів та психотропних речовин без мети збуту, здійснював перевезення без мети збуту, рухаючись по території гаражного кооперативу «Радіоприлад» по вул. Дальній, 1, в м. Запоріжжі в автомобілі «TOYOTA RAV4», реєстраційний номер НОМЕР_1 , особливо небезпечного наркотичного засобу канабісу масою в перерахунку на суху речовину 2,035 гр. та п`ятнадцяти таблеток, що містять особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, - МДМА (3,4-метилендіоксиметамфетамін) - загальною вагою в перерахунку на основу 1,446 гр., які придбав за невстановлених обставин.

В зазначений час в зазначеному місці вказані наркотичний засіб та психотропна речовина були вилучені співробітниками поліції в ході проведення обшуку обвинуваченого при здійсненні обшуку автомобіля «TOYOTA RAV4», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на підставі ухвали слідчого судді.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений вину у вчиненні інкримінованих йому кримінально караних діянь не визнав.

Показав, що не причетний до вказаного кримінально караного діяння, і дав суду такі показання.

В 2005-2007 роках він проживав на території Шевченківського району м. Запоріжжя та мав автомашину «Хонда», в інтересах зберігання якої придбав гараж в гаражному кооперативі «Радіоприлад» по вул. Дальній в м. Запоріжжі, де зберігав транспортний засіб, а також продукти харчування. Згодом він змінив місце помешкання і потреба у використанні цього гаражу минула, тому він вирішив передати його в оренду іншим особам, щоб компенсувати видатки з його утримання. З цією метою в червні 2015 року він розмістив відповідне оголошення, на яке відгукнувся ОСОБА_9 . Потенційному орендарю гараж сподобався, і вони уклали договір про оренду строком на шість місяців, вартість якого в той же день оплатив ОСОБА_10 . Сторони договору обмінялись розписками про те, що ОСОБА_8 отримав в якості оплати за користування гаражем 1200 грн., а ОСОБА_11 отримав в користування гараж. Вказані папери поклали на шафу в гаражі. Орендар продемонстрував ОСОБА_8 копії сторінок паспорту громадянина України на його ім`я. Наступна зустріч з ОСОБА_12 відбулась в грудні 2015 року, коли він оплатив оренду гаражу ще на шість місяців вперед. До того ж орендар виказав бажання в майбутньому придбати гараж, що укріпило довіру обвинуваченого до цієї особи, і сторони погодили ціну продажу в розмірі 2000 доларів США. В червні 2016 року, коли настав термін вчинення чергового платежу за шість місяців, ОСОБА_12 не вийшов на зв`язок, а численні звернення до нього з боку ОСОБА_8 ігнорував. Вказані обставини в вересні 2016 року зумовили приїзд обвинуваченого до гаражного кооперативу, де ОСОБА_8 за допомогою наявного у нього другого комплекту ключів проник до гаражу і побачив, що один з наявних в гаражі холодильників пересунений, а на поличці лежать два пістолети, патрони і дві гранати. Від осіб, які часто знаходяться на території кооперативу неподалік від гаража ОСОБА_8 у зв`язку із здійсненням підприємницької діяльності з ремонту автомобілів, він дізнався, що кілька разів до гаражу заїжджав автомобіль «Сітроен» білого кольору, про належність якого ОСОБА_13 знав обвинувачений. Побачивши в своєму володінні зброю, обвинувачений злякався за благополуччя власне та своєї сім`ї і вирішив звернутися з заявою до поліції, проте не вчинив цих дій, так як в жовтні 2016 року в ургентному стані машиною «Швидкої допомоги» був доставлений до п`ятої міської лікарні, в стаціонарі якої лікувався певний час. Пізніше він продовжив лікування хронічної хвороби в дев`ятій лікарні м. Запоріжжя, де 10 січня 2017 року йому зробили операцію. 18 січня 2017 року він був виписаний з закладу охорони здоров`я, і так як орендар продовжував ухилення від спілкування з ним, 31 січня 2017 року попросив дружину підвезти його до гаражного кооперативу, оскільки стан здоров`я не дозволяв йому самостійно керувати транспортними засобами, з метою перевірки стану гаражу та можливої зустрічі з ОСОБА_12 . До того він відвідував територію кооперативу з тим, щоб сплатити обов`язкові внески та вартість спожитих послуг, а коли ОСОБА_12 перестав виходити на зв`язок, відвідував близько двох разів на місяць та залишав орендарю записки з вимогою зателефонувати йому, доки не опинився в медичному закладі. Коли він потрапив до гаражу, то побачив предмети, наявність яких в його володінні його збентежила. Зброя продовжувала перебувати на поличці, з`явилися пакети з марихуаною, яку він узнав по зовнішньому вигляду як дикоростучу рослину, що росте майже на кожному городі в селі, на дивані було багато пакетів з певним вмістом та порожніх. Він взяв два пакети з таблетками та невеличкий пучок коноплі з тим, щоб продемонструвати їх у відділенні поліції, куди вирішив відправлятися невідкладно, проте добратися до поліції не сталося можливим через затримання його автомобіля в цей же день на території гаражного кооперативу під час виїзду. В ході затримання предмети, які він віз до поліції, були вилучені співробітниками поліції, які після проведення його обшуку стали до обшуку автомобіля, а потім обшукали гараж. При цьому під час здійснення обшуку гаражу він не був присутнім в приміщенні, а знаходився в салоні службового автомобілю співробітників поліції. Внаслідок обшуку були вилучені ті предмети, які були виявлені ним напередодні і які йому не належать. Він дуже погано відчував себе фізично через нещодавно проведену операцію і вимагав у співробітників поліції залучення до участі в обшуку адвоката та просив надати можливість здійснення телефонного дзвінку, проте отримав відмову, а захисник був залучений лише після 22-00 години цього дня, коли обшук гаражу був завершений.

Додав, що після звільнення з установи попереднього тримання став отримувати від ОСОБА_14 телефонні дзвінки, смс-повідомлення, листи з обвинуваченням в тому, що він залишив собі другий комплект ключів від гаражу, що дало змогу правоохоронцям проникнути в нього, а також з вимогами передати 250 тисяч доларів в якості компенсації дорогого товару, який був вилучений з вини ОСОБА_8 .

У зв`язку з непричетністю до цього, а також до інших інкримінованих йому кримінально караних дій, просить про виправдання за статтями закону про кримінальну відповідальність, інкримінованими йому.

Заяви обвинуваченого про непричетність до незаконних дій в сфері обігу наркотичних засобів та психотропних речовин спростовують такі досліджені в судовому засіданні фактичні дані, які підтверджують винуватість ОСОБА_8 в обсязі обвинувачення, визнаного судом доведеним.

На підставі ухвали слідчого судді від 04.01.2017 року наданий дозвіл на проведення обшуку автомобіля «TOYOTA RAV4», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з метою виявлення та вилучення наркотичних засобів, психотропних речовин, прекурсорів, предметів, заборонених або обмежених законом в обороті, обладнання для виготовлення наркотичних засобів та психотропних речовин (а. с. 15 т. 2).

З протоколу обшуку від 31.01.2017 року випливає, що під час обшуку автомобіля «TOYOTA RAV4», реєстраційний номер НОМЕР_1 , біля гаражу № НОМЕР_2 гаражного кооперативу «Радіоприлад» по вул. Дальній в м. Запоріжжі проведено особистий обшук ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з внутрішньої кишені куртки якого вилучено згорток з неподрібленою речовиною рослинного походження сіро-зеленого кольору, а також зіп-пакет з п`ятнадцятьма таблетками рожевого кольору з зображенням п`ятикутної зірки (а. с. 16-19 т. 2).

Означені обставини підтверджує відтворений судом відеозапис вказаної процесуальної дії, який безперервно здійснювався співробітниками поліції, що брали участь у вказаній процесуальній дії (а. с. 20).

Вміст вилучених у обвинуваченого під час його обшуку речей визначений висновком судової експертизи № 7-150 від 03.02.2017 року, за змістом якого верхівки рослин сіро-зеленого кольору є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено, - канабісом масою в перерахунку на суху речовину 2,035 гр., а п`ятнадцять таблеток рожевого кольору з маркуванням у вигляді п`ятикутної зірки з однієї сторони містять у складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, - МДМА (3,4-метилендіоксиметамфетамін) - загальною вагою в перерахунку на основу 1,446 гр. (а. с. 25-29 т. 2).

Обставини проведення обшуку особи в ході обшуку транспортного засобу підтвердили свідки ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 .

Зокрема, свідок ОСОБА_15 показав, що він служить на посаді оперуповноваженого управління боротьби з наркозлочинністю Департаменту боротьби з наркозлочинністю Національної поліції України. З отриманої під час здійснення негласних розшукових дій в межах досудового розслідування кримінального провадження за ознаками ч. 2 ст. 307 КК України інформації співробітникам підрозділу з боротьби з наркозлочинністю стало відомо, що ОСОБА_8 зберігає з метою збуту і збуває наркотичні речовини та психотропні засоби в гаражі на території гаражного кооперативу «Радіоприлад» в м. Запоріжжі. Негласні розшукові дії щодо ОСОБА_8 , в ході яких свідок складав рапорти, протоколи за результатами проведення негласних розшукових дій, здійснював оперативне супроводження досудового розслідування, перевіряв отриману інформацію, тривали близько півроку. Свідок брав участь в проведенні обшуків в гаражі та автомобілі обвинуваченого, а також особистому обшуку ОСОБА_8 у зв`язку з отриманням від осіб, що здійснювали санкціонований контроль за його діями, відомостей про заплановану ОСОБА_8 зустріч з метою збуту певної кількості психотропних речовин після отримання замовлення на їхню поставку. Зі службового автомобіля, в якому він прибув на територію гаражного кооперативу, він та інші співробітники поліції спостерігали, як ОСОБА_8 вийшов зі свого гаражу, зачинив двері, сів в авто і поїхав до виїзду з території кооперативу, де був затриманий співробітниками поліції. Під час його особистого обшуку в нагрудній внутрішній кишені його куртки були виявлено та вилучено п`ятнадцять таблеток, так званих екстезі, та пучок трави рослинного походження.

Як випливає з показань свідка ОСОБА_16 , він був присутнім в якості понятого на обшуку в автомобілі та гаражі обвинуваченого. В`їхавши на територію кооперативу, учасники обшуку побачили «паркетник» сріблястого кольору, біля якого стояв обвинувачений. Спочатку співробітники поліції провели обшук автомобіля, потім пішли до гаражу, де вилучали якісь кристали, траву зброю. При собі у обвинуваченого були якісь таблетки та невелика кількість речовини рослинного походження.

Аналогічні показання дав суду свідок ОСОБА_17 , який також був присутнім при проведенні обшуку транспортного засобу та особистого обшуку ОСОБА_8 .

Перелічені судом докази підтверджують фактичні обставини, що утворюють зміст обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Вказані фактичні дані послідовні, не містять протиріч та не викликають сумнівів щодо їх достовірності, логічно поєднуються одне з одним, об`єктивно відтворюють події злочинів.

Сукупність наведених судом фактичних даних, які належні до цього провадження, достовірні, добуті у встановленому законом порядку, тому є допустимими, відтворюють обставини, що підлягають доказуванню в цьому провадженні, і можуть бути використані для визнання обвинувачення в цій частині доведеним.

Дійшовши висновку, що винні дії обвинуваченого утворюють диспозицію статті Закону про кримінальну відповідальність, а сукупність зазначених фактичних даних може бути використана судом при прийнятті процесуального рішення на користь обвинувачення, суд виходить з висловленого висновку про достатність та взаємозв`язок досліджених доказів, оцінку яких навів суд.

До процесуальних джерел доказів в силу ст. 84 КПК України відносяться і показання обвинуваченого, тому суд вважає за необхідне оцінити їх у відповідності до ст. 94 КПК України у співставленні з іншими фактичними даними, посилання на які зробив.

Заперечуючи свою винуватість у вчиненні вказаних дій, обвинувачений заявляє, що мав при собі вказані предмети, усвідомлюючи їх незаконний зміст, з метою демонстрації правоохоронцям та викриття причетної до незаконних дій з ними особи.

Разом з тим диспозиція частин статті 309 КК України не встановлює караності діяння в залежності від мети вчинення кримінально караних дій, визначаючи лише як елемент складу злочину відсутність мети збуту, що означає настання відповідальності за умови, що винна особа переслідує будь-яку мету, окрім мети збуту.

У зв`язку з викладеним зміст цілі, з якою обвинувачений придбав, зберігав та перевозив наркотичний засіб та психотропну речовину, перебуває за межами диспозиції частини статті Закону України про кримінальну відповідальність, ознаки якої встановлені судом в діях обвинуваченого.

Таким чином, показання обвинуваченого в цій частині, хоча формально і містять невизнання винуватості, проте підтверджують факт вчинення ним кримінально караних дій і узгоджуються з іншими процесуальними джерелами, що викривають його.

На висновок суду про причетність ОСОБА_8 до вчинення кримінально караних дій не впливаю твердження сторони захисту про неправомочність дій оперуповноваженого ОСОБА_15 , який фактично здійснив обшук особи обвинуваченого, тоді як кримінальним процесуальним законом таке право надано лише прокурору або слідчому, виходячи з такого.

У відповідності до частин 5 ст. 236 КПК України в редакції, яка діяла на момент проведення вказаної процесуальної дії, обшук на підставі ухвали слідчого судді повинен проводитися в обсязі, необхідному для досягнення мети обшуку. За рішенням слідчого чи прокурора може бути проведено обшук осіб, які перебувають в житлі чи іншому володінні, якщо є достатні підстави вважати, що вони переховують при собі предмети або документи, які мають значення для кримінального провадження. Обшук особи повинен бути здійснений особами тієї ж статі.

З наведеного положення кримінального процесуального законодавства випливає, що вона не містить імперативного припису про обов`язковість здійснення обшуку особи саме слідчим або прокурором, а лише ввіряє означеним особам право прийняття рішення про проведення особистого обшуку за наявності наведених в законі передумов та містить вказівку про обов`язковість здійснення обшуку особами тієї ж статі, що і особа, яка обшукується.

Як встановлено судом, обшук відбувався на підставі ухвали слідчого судді, яка містить дозвіл на виявлення та вилучення наркотичних засобів, психотропних речовин прекурсорів, предметів, заборонених або обмежених законом в обороті, тобто речей, припускати наявність яких у ОСОБА_8 були підстави, а це означає, що дії співробітників поліції не містили ознак свавілля та посягання на охоронювані законом права та інтереси особи.

Що стосується проведення обшуку особою тієї ж статі, як випливає з відеозапису цієї дії, вказана вимога процесуального закону слідчим була виконана.

Висновок суду про допустимість як процесуального джерела фактичних даних, здобутих в результаті обшуку ОСОБА_8 , не спростовують доводи сторони захисту про неприпустимість участі в проведенні вказаної дії понятих ОСОБА_16 та ОСОБА_17 з урахуванням такого.

В силу ч. 7 ст. 223 КПК України, яка внормовує участь понятих в проведенні певних процесуальних дій, понятими не можуть бути потерпілий, родичі підозрюваного, обвинуваченого і потерпілого, працівники правоохоронних органів, а також особи, заінтересовані в результатах кримінального провадження.

Зауважуючи на заінтересованості згаданих осіб як понятих, захисник зазначає, що ці особи неодноразово брали участь в проведенні таких само процесуальних дій в якості понятих в межах інших кримінальних проваджень: як до обшуку особи обвинуваченого, так і після нього, на тлі того, що в судовому засіданні обидва понятих, які допитувались як свідки, стверджували, що при проведенні обшуку автомобіля і гаражу обвинуваченого були залучені у вказаній якості вперше, а в подальшому в подібних заходах участі не брали.

Окрім того, вказані особи перебувають на диспансерному обліку в закладі охорони здоров`я як такі, що страждають на психічні та поведінкові розлади у зв`язку з залежністю від наркотичних засобів, що, на думку сторони захисту, також свідчить на користь їхньої заінтересованості в результатах провадження.

Суд не погоджується з такими умовиводами сторони захисту, оскільки за змістом частини 7 ст. 223 КПК України є недопустимим участь такого понятого, який має заінтересованість у вирішенні конкретного провадження, у зв`язку з чим може вплинути на результати процесуальної дії (спотворити речі, що містять на собі інформацію про злочин; підкинути предмети з метою викриття особи і т. і.).

Між тим відеозапис обшуку ОСОБА_8 , який є засобом фіксації слідчої дії, свідчить про безсторонню та неупереджену поведінку понятих, які за допомогою органів почуттів сприймають події, очевидцями яких вони є, не втручаючись в хід процесуальних дій, тобто виконують функції спостерігачів.

Постанова колегії Третьої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 01.12.2021 року в справі № 501/470/18містить такі висновки щодо підходу до визначення заінтересованості понятих і їх враховує суд при прийнятті наведеного рішення.

Понятий - це незаінтересована в результатах кримінального провадження особа, яку запрошує слідчий або прокурор для участі у слідчій (розшуковій) дії з метою засвідчення факту, змісту та результатів її проведення. Зазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною в постановах Верховного Суду від 10 березня 2021 року у справі № 514/662/14-к, від 16 березня 2020 року у справі № 203/232/17.

На думку колегії суддів Верховного Суду, наявність вимоги про незаінтересованість понятого у справі свідчить про те, що законодавець із самого початку розглядає понятого не тільки як виконувача виключно посвідчувальної функції, але й як суб`єкта пізнавальної діяльності, оскільки його заінтересованість може призвести до необ`єктивного результату проведення слідчих дій.

Участь понятих є гарантією правильного безпосереднього сприйняття під час провадження слідчих дій обставин та фактів, що мають значення для кримінального провадження, їх належного фіксування в процесуальних документах. Свідчення понятого базуються на обставинах, свідком яких він був. Зазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною в постановах Верховного Суду від 10 березня 2021 року у справі № 425/217/17, від 22 листопада 2018 року у справі № 194/1437/15-к.

За практикою Європейського суду з прав людини при недопустимості одного доказу в єдиному ланцюжку суд повинен вирішити питання про справедливість судового розгляду, в цілому. Тобто якщо процес по даній справі, в цілому, і загалом справедливий, то й отримані у незаконний спосіб докази можуть бути прийнятними. Не вважає за доцільне абсолютизувати правило «плодів отруєного дерева» в даному кримінальному провадженні і колегія суддів Верховного Суду, враховуючи усталену судову практику, згідно якої посилання на застосування вказаної доктрини є неприйнятими у конкретному кримінальному провадженні, якщо ті докази, які сторона кримінального провадження просить визнати недопустимими, було отримано на підставі кримінального процесуального закону, вони не викликають сумнівів, а доводи касаційної скарги не можна вважати належним чином обґрунтованими, якщо, вказуючи на «плоди отруєного дерева», особа не зазначає, як недопустимість перелічених ним доказів вплинули, чи могли вплинути на недопустимість інших доказів у цьому кримінальному провадженні. Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 7 травня 2019 року у справі № 153/109/17.

Таким чином, у відсутність прямого причинного зв`язку між участю осіб, які хоча й страждають на захворювання, що утворюють небезпеку для оточення, та неодноразово брали участь в проведенні слідчих дій в якості спостерігачів, проте жодним чином не вплинули на хід процесуальної дії, та порушенням будь-чиїх прав та законних інтересів, колегія відкидає вказані доводи захисту як неспроможні.

Дійшовши висновку про визнання доведеним обвинувачення за викладених судом обставин, колегія суддів не погоджується з кваліфікацією дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 307 КПК України як незаконних придбання, зберігання та перевезення з метою збуту особливо небезпечних наркотичних засобів та особливо небезпечних психотропних речовин, враховуючи таке.

Виходячи з диспозиції частини другої ст. 307 КК України вказані протиправні дії підпорядковуються меті збуту і характеризуються лише прямим умислом, а мета збуту є обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони складу злочину.

Про наявність вказаної мети можуть свідчити велика кількість предмета збуту, спосіб їх пакування

Відповідно до роз`яснень в пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 от 26.04.2002 року «Про судову практику про злочини в сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів» на збут наркотичного засобу, психотропної речовини, їх аналогів або прекурсорів може вказувати як відповідно домовленість з особою, яка придбала ці засоби або речовини, так и інші обставини: великий або особливо великий їх розмір; спосіб пакування та фасування; поведінка суб`єкта злочину, те, що сама особа наркотичні засоби не вживає, але виготовляє та зберігає їх.

Якщо висновок суду про наявність умислу особи на збут наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів ґрунтується на великому або особливо великому розмірі відповідної речовини, її упакуванні та розфасуванні, то в такому випадку мають бути досліджені обставини, за яких особа придбала відповідний засіб чи речовину, у тому числі чи залежало від волі особи те, який розмір речовини опиниться в її володінні, та розфасування речовини.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням (зазначена позиція викладена у постановах Верховного Суду від 4 липня 2018 р. у справі № 688/788/15-к, від 8 жовтня 2019 р. у справі № 195/1563/16-к, від 21січня 2020 р. у справі № 754/17019/17, від 16 вересня 2020 р. у справі № 760/23459/17).

Фактичні обставини справи полягають у виявленні у обвинуваченого невеликої кількості наркотичного засобу та психотропної речовини, суду не надано доказів того, що напередодні виявлення зазначених предметів співробітниками правоохоронних органів ОСОБА_8 домовлявся будь з ким про збут наркотичних засобів або психотропних речовин, як не добуто і доказів фактів збуту шляхом здійснення щодо нього негласних розшукових дій.

За вказаних обставин суд не може констатувати, що дії обвинуваченого з придбання, зберігання та перевезення наркотичних засобів та психотропних речовин підпорядковувалися меті збуту цих речовин, базування ж такого висновку лише на встановленні факту зберігання вказаних речей є таким, що не ґрунтується на законі.

Зміст такої засади кримінального провадження, як презумпція невинуватості та забезпечення доведення вини, встановлений статтею 62 Основного Закону та статтею 17 КПК України і полягає в тому, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Суть презумпції невинуватості полягає не в тому, що особа є невинуватою, а в тому, що існує припущення щодо її невинуватості. Презумпцію невинуватості не може бути застосовано через одне лише прагнення полегшити становище обвинуваченого. Вона стимулює доказування винуватості особи, і доки цього не буде досягнуто, ніхто не може бути визнаний винним, як випливає із змісту Постанови Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 19 лютого 2019 року в справі № 748/649/17, і ці висновки бере до уваги колегія суддів.

Виходячи з викладеного, з урахуванням встановлених обставин справи та досліджених судом доказів, вичерпав всі можливості для усунення сумнівів, суд доходить висновку про недоведеність вини обвинуваченого в придбанні, зберіганні та перевезенні наркотичного засобу і психотропної речовини з метою збуту, оскільки беззаперечних доказів, що підтверджували б наявність в його діях ознак об`єктивної та суб`єктивної сторони цього складу злочину, не здобуто.

З урахуванням викладеного колегія суддів кваліфікує його дії в цій частині за ч. 1 ст. 309 КК України як незаконні придбання, зберігання та перевезення наркотичних засобів без мети збуту.

Оцінюючи твердження сторони захисту про недопустимість таких джерел доказів як протокол про результати візуального спостереження від 15.02.2017 року (т. 3 а. с. 233), виписка із зведень візуального спостереження за об`єктом «Сурок» від 31.01.2017 року (т. 3 а. с. 234, 235), протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 03.10.2016 року (т. 3 а. с. 224-227) та додатків до протоколів з відеозаписом та аудіозаписами, протоколів огляду зі стенограмами розмов ОСОБА_8 , суд виходить з такого.

Недопустимість вказаних процесуальних джерел, на думку сторони захисту, полягає в тому, що ухвали суддів Апеляційного суду Запорізької області від 08.12.2016 року, від 03.06.2016 року, від 30.05.2016 року, від 17.08.2016 року, якими наданий дозвіл на проведення негласних розшукових (слідчих) дій, всупереч вимог ст. 290 КПК України не були відкриті стороні захисту під час виконання вимог вказаної статті через їх відсутність на той момент у сторони обвинувачення у зв`язку з їх нерозсекреченням, тому хоча вони і можуть бути відкриті іншій стороні під час судового провадження, проте суд не має допустити відомості, що містяться в цих матеріалах, як докази.

Недопустимою, на думку захисту, є і інформація, що міститься на DVD-R дисках, що є додатками до протоколів про результати негласних розшукових дій та містять відео- та аудіозаписи наслідків візуального спостереження за обвинуваченим та зміст його телефонних розмов, як похідна від отриманих з порушенням кримінального процесуального законодавства доказів.

Суд не може погодитися з ґрунтовністю цих доводів, виходячи з такого.

Частинами 1-10 ст. 290 КПК визначено порядок відкриття матеріалів іншій стороні на стадії закінчення досудового розслідування. Зокрема, відповідно до ч. 2 цієї статті прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний надати доступ до матеріалів досудового розслідування, які є в його розпорядженні, у тому числі будь-які докази, які самі по собі або в сукупності з іншими доказами можуть бути використані для доведення невинуватості або меншого ступеня винуватості обвинуваченого, або сприяти пом`якшенню покарання.

Частина 11 цієї ж статті зобов`язує сторони кримінального провадження здійснювати відкриття одне одній додаткових матеріалів, отриманих до або під час судового розгляду, а відповідно до положень ч. 12 ст. 290 КПК в разі, якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази.

Разом із тим, процесуальні документи про надання дозволу на проведення НСРД не є самостійним доказом у кримінальному провадженні. Відповідно до ст. 84 КПК доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому КПК порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд установлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження і підлягають доказуванню, а процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів. Процесуальні ж документи, які стали підставою для проведення НСРД, не є документами у розумінні ч. 2 ст. 99 КПК, оскільки не містять зафіксованих та зібраних оперативними підрозділами фактичних даних про протиправні діяння окремих осіб або групи осіб. Отже, процесуальні документи про дозвіл на проведення НСРД (у тому числі й відповідні постанови прокурора та ухвали слідчих суддів) повинні досліджуватися судом під час розгляду справи в суді першої інстанції з метою оцінки допустимості доказів, отриманих у результаті НСРД.

Беручи до уваги те, що КПК чітко встановлює процесуальні підстави проведення НСРД, а в протоколі про результати проведення цих дій завжди вказується, на підставі якого рішення вони проводилися, не можна говорити про те, що для сторони захисту в цілому буде неочікуваним побачити відповідний процесуальний документ, якщо його буде відкрито не на стадії закінчення досудового розслідування, а дещо пізніше.

Більше того, змагальність процесу передбачає свободу сторін у висловленні своїх заперечень, у тому числі щодо допустимості тих чи інших доказів. Це, зокрема, прямо випливає зі змісту ч. 3 ст. 89 КПК, яка передбачає, що сторони кримінального провадження, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимими, а також наводити заперечення проти визнання доказів недопустимими. Цьому праву кореспондує відповідний обов`язок іншої сторони довести допустимість такого доказу (ч. 2 ст. 92 КПК).

Принцип диспозитивності (ст. 26 КПК), який відноситься до основних засад кримінального провадження, передбачає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, які передбачено КПК, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, які винесено на їх розгляд сторонами та віднесено до їх повноважень цим Кодексом.

Отже, якщо сторона захисту, ознайомившись із відкритими їй матеріалами досудового розслідування, виявить, що в них наявний протокол про результати НСРД, але відсутні процесуальні документи, які стали підставою проведення цих дій, і вона вважатиме за необхідне ознайомитися з цими документами, цілком очікувано розраховувати на те, що ця сторона якнайскоріше заявить слідчому, прокурору чи суду клопотання про необхідність відкриття і долучення вказаних документів до матеріалів провадження (це цілком узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини).

Тому баланс інтересів сторін не на користь сторони захисту буде порушено не стільки у випадку, якщо відповідний процесуальний документ (речовий доказ) не буде відкрито на стадії закінчення досудового розслідування, скільки в ситуації, якщо всупереч клопотанню, своєчасно заявленому в суді стороною захисту, цей документ так і не буде відкритий або буде відкритий із невиправданою затримкою, коли сторона захисту вже не матиме можливості належним чином підготуватися до захисту і скорегувати лінію захисту.

Означені висновки сформульовані в постанові Верховного Суду від 11.02.2020 року в справі № 596/927/17, і їх враховує суд при оцінці наведених доводів сторони захисту.

Суд бере до уваги, що вказані документи (клопотання й ухвали) сторона обвинувачення намагалась відкрити стороні захисту в ході судового розгляду - в судовому засіданні 19 січня 2019 року, однак захист відмовився ознайомлюватися з ними, наголошуючи на необхідності визнання недопустимими доказів, отриманих на підставі вказаних матеріалів, через невиконання обвинуваченням вимог ч. 12 ст. 290 КПК під час закінчення досудового розслідування.

Разом з тим вказані документи були допущені судом до безпосереднього дослідження під час з`ясування обставин справи, тобто сторона захисту мала достатньо часу, щоб підготуватися та скорегувати лінію захисту у зв`язку з дослідженням судом вищезазначених доказів, отримувати доступ до яких у порядку ч. 11 ст. 290 КПК відмовилась.

Відкриття стороні захисту вищезазначених клопотань слідчого, прокурорів та ухвал слідчих суддів було здійснено з дотриманням вимог ч. 11 ст. 290 КПК, а рішення сторони захисту про відмову отримувати доступ до вказаних документів було прийнято нею за власний розсуд.

Відтак немає підстав для визнання недопустимими доказами як указаних клопотань слідчого, прокурора та ухвал слідчих суддів, так і відповідних протоколів НСРД, складених на підставі зазначених документів.

Разом з тим, дослідивши означені процесуальні джерела, колегія суддів не вбачає підстав для використання наявних в них відомостей на користь пред`явленого ОСОБА_8 обвинувачення, оскільки вони не містять інформації, що викриває обвинуваченого у придбанні, зберіганні та перевезенні наркотичних засобів і психотропних речовин з метою їхнього збуту.

Вирішуючи питання про відповідальність обвинуваченого, колегія бере до уваги такі правила Закону про кримінальну відповідальність.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

За змістом частини 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

У відповідності до роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду.

Звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із спливом строків притягнення до цієї відповідальності є обов`язком суду, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

Таке звільнення є обов`язковим, за винятком випадку застосування давності, передбаченого ч. 4 ст. 49 КК.

Кримінальне правопорушення, винуватість обвинуваченого у вчиненні якого встановлено в суді, в силу ст. 12 КК України відноситься до категорії кримінальних проступків.

Оскільки з моменту вчинення ОСОБА_8 вказаного діяння пройшло більш трьох років, він підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, а справа щодо нього закриттю.

Разом з тим обвинувачений заявляє про повне невизнання невинуватості, вимагаючи винесення виправдувального вироку.

В зв`язку з викладеним, констатуючи відсутність процессуально-правового підґрунтя для звільнення особи від кримінальної відповідальності, керуючись роз`ясненнями, які містяться в аналізі судової практики застосування норм закону при звільненні від кримінальної відповідальності у зв`язку зі спливом строку давності Верховного Суду України від 10.11.2016 року, колегія суддів вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання за вказаним епізодом та звільнити від його відбування у зв`язку зі спливом строку давності.

Окрім вказаного епізоду кримінального правопорушення, ОСОБА_8 органом досудового розслідування пред`явлено обвинувачення у вчиненні незаконних дій в сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, а також в незаконному поводженні зі зброєю, бойовими припасами та вибуховими речовинами за таких обставин.

ОСОБА_8 , керуючись умислом на незаконні придбання, зберігання, перевезення з метою збуту особливо небезпечних наркотичних засобів та психотропних речовин, за невстановлених досудовим слідством обставин незаконно придбав наркотичні засоби у великих розмірах, особливо небезпечні наркотичні засоби в особливо великих розмірах, психотропні речовини та особливо небезпечні психотропні речовини в особливо великих розмірах, які перевіз та зберігав в гаражі № НОМЕР_3 гаражного кооперативу «Радіоприлад» по вул. Дальній в м. Запоріжжі.

31 січня 2017 року, о 15 годині 10 хвилин, під час обшуку вищевказаного гаражу в присутності ОСОБА_8 вилучено сухі речовини рослинного походження масами 1938,5 г., 2273,5 г., 1691 г., які згідно висновку експерта № 7-139 від 30.01.2017 року, є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом, маси якого в перерахунку на суху речовину складають 1841,5 г., 2160,0г., 1606,5 г., загальною масою в перерахунку на суху речовину 5608 г., що є особливо великим розміром.

Крім того вилучено дев`ять полімерних пакетів з речовиною рослинного походження сіро-зеленого кольору масами 356,5 г., 408,5 г., 808,0 г., 515,0 г., 382,5 г., 1014,0 г., 50,032 г., 247,2 г., 707,0 г.; чотири скляні банки з речовиною рослинного походження сіро-зеленого кольору об`ємами 3 л., 1 л. та 0,5 л. з речовиною рослинного походження сіро-зеленого кольору масами 6,808 г., 19,766 г., 370,5 г., 105,5 г.; три скляні банку об`ємами 1, л., 1 л. та 0,5 л., з речовиною рослинного походження сіро-зеленого кольору масами 17,043 г., 48,06 г., 3,645 г.; полімерний пакет з речовиною рослинного походження сіро-зеленого кольору масою 0,976 г.; три газетних згортки з речовиною рослинного походження сіро-зеленого кольору масами 2,066 г., 1,693 г., 1,695 г. та два полімерних зіп-пакети з речовиною рослинного походження сіро-зеленого кольору масами 6,317 г., 1,487 г., яка у відповідності до висновку експерта № 7-163 від 01.03.2017 року є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом, маси якого в перерахунку на суху речовину склали 329,762 г., 377,863 г., 747,411 г., 476,375 г., 353,813 г., 937,952 г., 46,279 г., 228,475 г., 653,975 г., 6,297 г., 18,184 г., 296,462 г., 97,588 г., 15,765 г., 44,456 г., 3,372 г., 0,903 г., 1,911 г., 1,568 г., 1,568 г., 5,843 г., 1,375 г., загальною вагою в перерахунку на суху речовину 4647,197 г., що є особливо великим розміром.

Сукупна загальна маса вилученого канабіса згідно висновків експертів № 7-139 від 30.01.2017 року та № 7-163 від 01.03.2017 року склала в перерахунку на суху речовину 10255,197 г., що є особливо великим розміром.

Також вилучено три пошкоджені фрагменти спресованої в брикети речовини рослинного походження коричневого кольору масами 37,979 г., 44,170 г., 141,5 г. та вісімнадцять спресованих брикетів речовини рослинного походження коричневого кольору масами 188,0 г., 187,5 г., 195,0 г., 193,5 г., 196,5 г., 191,5 г., 182,0 г., 190,0г., 193,5г., 190,0г., 193,5г., 186,0г., 192,0г., 188,5г., 192,5г., 190,5г., 191,0г., 189,5 г., які згідно висновку експерта № 7-163 від 01.03.2017 року є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено смолою канабісу, маси якого в перерахунку на суху речовину склали 37,409г., 43,507г., 185,181г., 184,688г., 192,075г., 190,598г., 193,533г., 188,628г., 179,270г., 187,150г., 190,598г., 187,150г., 190,598г., 183,210г., 189,120г., 185,673г., 189,613г., 187,643г., 188,135г., 186,658г., загальна маса в перерахунку на суху речовину склала 3599,835 г., що є особливо великим розміром.

Вилучена порошкоподібна речовина білого кольору масою 921,0 г. в полімерному пакеті, яка містить у своєму складі наркотичну речовину, кокаїн масою 36,840 г. та психотропну речовину - метамфетамін масою 92,100 г.

Вилучені порошкоподібна речовина коричневого кольору масами 1,924 г., 2,469 г. (вміст двох полімерних зіп-пакетів), 136,0 г. (вміст одного полімерного пакету), в`язка речовина чорного кольору масою 10,949 г. (вміст полімерного згортку), 0,634 г., 0,6 г. (вміст двох паперових згортків), яка є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено, концентрат з макової соломи (екстракційний опій), масами в перерахунку на суху речовину 1,886 г., 2,432 г., 134,096 г., 8,274 г., 0,625 г., 0,594 г., загальною вагою в перерахунку на суху речовину 147,907 г., що є великим розміром.

Вилучена порошкоподібна речовина коричневого кольору масою 486,5г. (вміст полімерного зіп-пакету), містить у своєму складі особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - героїн, масою 389,2 г., що є великим розміром.

Вилучені в`язкі речовини світло-бежевого кольору масами 0,950г., 0,996г., 0,917г., 0,874г., 0,961г., 0,969г., 0,888г., 0,956г., 0,983г., 0,962г., 0,973г., 0,960г., 0,940г., 0,945г., 0,973г., 0,156г., 0,906г., 1,014г., 1,009г., 1,004г., 0,781г., 1,010г., 0,959г., 0,966г. (вміст двадцяти чотирьох полімерних зіп-пакетів), які містять у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено, метадон, маси якого склали 0,033г., 0,035г., 0,032г., 0,030г., 0,033г., 0,034г., 0,031г., 0,033г., 0,034г., 0,033г., 0,034г., 0,033г., 0,033г., 0,033г., 0,034г., 0,005г., 0,031г., 0,035г., 0,035г., 0,035г., 0,027г., 0,035г., 0,033г., 0,033г., та психотропну речовину, обіг якої обмежено, метамфетамін, маси якого склали 0,102 г., 0,107 г., 0,099 г., 0,094 г., 0,104 г., 0,104 г., 0,096 г., 0,103 г., 0,106 г., 0,104 г., 0,105 г., 0,103 г., 0,101 г., 0,102 г., 0,102 г., 0,017 г., 0,098 г., 0,109 г., 0,109 г., 0,108 г., 0,084 г., 0,109 г., 0,103 г., 0,104 г.

Вилучена порошкоподібна речовина білого кольору масою 219 г. в пакеті з фольги, яка в своєму складі містить наркотичний засіб, обіг якого обмежено, кокаїн - масою 113,880 г.

Загальна маса вилученого кокаїну склала 150,72 г., що є особливо великим розміром.

У складі двох вилучених таблеток бірюзового кольору масою 0,175 г. виявлено особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, МДМА (3,4-метилендіоксиметамфетамін) масою 0,299 г.

У складі вилученої кристалічної речовини білого кольору масами 0,194 г., 0,179 г., 0,2 г., 0,201 г. (вміст чотирьох паперових згортків) виявлено наркотичний засіб, обіг якого обмежений, метадон, маси якого склали 0,134 г., 0,124 г., 0,138 г., 0,139 г.

У складі вилученої порошкоподібної речовини бежевого кольору масами 336,8 г., 112 г. (вміст двох полімерних зіп-пакетів) виявлено психотропну речовину, обіг якої заборонено, - МДМА (3,4-метилендіоксиметамфетамін) - масами 295,68 г., 98,56 г.

У складі вилученої кристалічної речовини білого кольору масами 41,546 г., 19,535 г., 1,859 г. (вміст трьох полімерних зіп-пакетів) виявлено наркотичний засіб, обіг якого обмежений, метадон, маси якого склади 30,744 г., 14,456 г., 1,376 г. загальною вагою 47,875 г., що є особливо великим розміром.

У складі вилученої кристалічної речовини червоного кольору масами 0,65 г., 1,051 (вміст двох полімерних зіп-пакетів) виявлено особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, - МДМА (3,4-метилендіоксиметамфетамін), - масами 0,093 г., 0,150 г. та психотропну речовину, обіг якої обмежено . метамфетамін, маси якого склали 0,193 г., 0,307 г., загальної масою 94,973 г., що є особливо великим розміром.

У складі вилучених 6 таблеток білого кольору з емблемою «мерседес», середньою масою по 0,231 г., 7 рожевих таблеток з емблемою «корона» середньою масою по 0,227 г., 5 рожевих таблеток з емблемою «тигр» середньою масою по 0,253 г., 7 таблеток темно-рожевого кольору середньою масою по 0,221 г. виявлено особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено мСРР (І-(3-хлорфеніл) піперазин), маси якого склали 0,093 г., 1,464 г., 0,340 г., 0,801 г., загальною масою 1,059 г.

У складі наданої на дослідження однієї таблетки коричневого кольору масою 0,298 г. виявлено особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, - МДМА (3,4-метилендіоксиметамфетамін), масою 0,209 г.

У складі вилучених 828 таблеток темно-рожевого кольору з емблемою «зірка» середньою масою по 0,353 г. виявлено особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, - МДМА (3,4-метилендіоксиметамфетамін) масою 96,36 г.

Загальна маса МДМА (3,4-метилендіоксиметамфетамін) склала 491,351 г., що є особливо великим розміром.

Крім того, ОСОБА_8 , діючи умисно, маючи умисел на придбання, носіння, зберігання вогнепальної зброї, бойових припасів, вибухових речовин без передбаченого законом дозволу, знаходячись у невстановленому органом досудового розслідування місці, у невстановлений час та при невстановлених обставинах, придбав 2 пістолета зразка 1930/33 р. р. конструкції Токарева « НОМЕР_4 », калібру 7.62*25мм, які є вогнепальною коротко ствольною зброєю, а також 141 патрон, які є боєприпасами калібру 7.62*25мм, пластичну речовину коричневого кольору, вагою 784 г., яка місить вибухову речовину гексоген, пульт дистанційного керування та виконавчі пристрої, які придатні для використання у саморобних вибухових пристроях з електричними засобами ініціювання вибухів, предмети циліндричної форми засоби детонування (засоби ініціювання вибуху), у вигляді електродетонаторів саморобного виготовлення, які містять в собі ініціюючу вибухову речовину ТНРС вагою 0,1 г., азид свинцю вагою 0,2 г. та бризантну вибухову речовину підвищеної потужності ТЕН, або гексоген, вагою 1 г. кожний, придатні для здійснення вибухів в якості засобів ініціювання вибухів при подачі електричних імпульсів на їх електропроводи або утворенні відповідних для цього умов, а засіб детонування (засіб ініціювання вибуху) у вигляді електродетонатора саморобного виготовлення, не придатний для здійснення вибуху при подачі електричного імпульсу на його електропроводи; предмети циліндричної форми бойові уніфіковані підривники дистанційної дії типу УЗРГМ промислового виготовлення, містять в собі вибухову речовину ТНРС вагою 0,1 г.; азид свинцю вагою 0,2 г. та бризантну вибухову речовину підвищеної потужності ТЕН, або гексоген, вагою 1г. кожний, придатні для здійснення вибухів в якості засобів ініціювання вибуху; предмет напівсферичної форми бойовий ударно-дистанційний запал УДЗ промислового виготовлення, містить в собі ініціюючу вибухову речовину, придатний для здійснення вибуху в якості засобу ініціювання вибуху; предмети пляшкової форми навчально-імітаційні запали промислового виготовлення, що містять в собі вибухову речовину метальної дії димний порох ініціюючу предмет напівсферичної форми бойовий ударно-дистанційний запал УДЗ, предмети пляшкової форми навчально-імітаційні запали промислового виготовлення, містять в собі вибухову речовину метальної дії димний порох марки ДРП вагою 2,15 г. кожний, придатні для здійснення вибухів, корпуси ручних оборонних осколкових гранат Ф-1, які містять в собі заряд вибухової речовини бризантної дії тротил вагою 50-56 г. кожний; предмет сферичної форми корпус бойової ручної наступальної осколкової гранати РГН, яка містить в собі заряд вибухової речовини бризантної дії А-1Х-1 (флегматизований гексоген), вагою 90 г., які переніс та зберігав без передбаченого законом дозволу в гаражі № НОМЕР_3 гаражного кооперативу «Радіоприлад», розташованого по вул. Дальній, 1, в м. Запоріжжі, що перебуває в його користуванні.

31 січня 2017 року, в період часу з 15 години 10 хвилин до 22 години 19 хвилин, під час проведення обшуку в гаражі № НОМЕР_3 гаражного кооперативу «Радіоприлад», по вул. Дальній, 1, в м. Запоріжжі, яким користується ОСОБА_8 , в присутності останнього виявлено та вилучено:

два пістолета, які згідно висновку експерта № 2-52 від 02.02.2017 року є вогнепальною короткоствольною зброєю калібру 7.62*25 мм зразка 1930/33 рр. конструкції Токарева « НОМЕР_4 », виготовлені на Іжевському механічному заводі СРСР, на пістолеті № 1 видалені номери, на пістолеті № 2 номери на рамці та затворі « НОМЕР_5 », на стволі « НОМЕР_6 », придатні до стрільби, а також 141 патрон, які є боєприпасами калібру 7,62*25 мм зразку 1930 року до пістолетів конструкції Токарева «ТТ», придатні для виконання пострілів;

пластична речовина коричневого кольору масою 784,0 г, яка згідно висновку експерта № 6-68 від 22.03.2017 року містить вибухову речовину гексоген - та є пластичною вибуховою речовиною на основі гексогену (пластид), здатна до вибухового перетворення;

пульт дистанційного керування (об`єкт №1) та виконавчі пристрої (об`єкти (2-11), які згідно висновку експерта № 21-16 від 14.04.2017 року придатні для використання у саморобних вибухових пристроях з електричними засобами ініціювання вибухів;

предмети циліндричної форми (об`єкти № 1-10) - засоби детонування (засоби ініціювання вибуху), у вигляді електродетонаторів саморобного виготовлення, містять в собі ініціюючу вибухову речовину ТНРС вагою 0,1г., азид винцю вагою 0,2г., та бризантну вибухову речовину підвищеної потужності ТЕН або гексоген вагою 1г., кожний, які згідно висновку експерта № 12-15 від 25.04.2017 року придатні для здійснення вибухів в якості засобів ініціювання вибухів при подачі електричних імпульсів на їх електропроводи або утворенні відповідних для цього умов, а засіб детонування (засіб ініціювання вибуху) у вигляді електродетонатора саморобного виготовлення (об`єкт № 10), не придатний для здійснення вибуху при подачі електричного імпульсу на його електропроводи; предмети циліндричної форми (об`єкти № 11,12) бойові уніфіковані підривники дистанційної дії типу УЗРГМ промислового виготовлення, містять в собі ініціюючу вибухову речовину ТНРС вагою 0,1 г., азид свинцю вагою 0,2г. та бризантну вибухову речовину підвищеної потужності ТЕН, або гексоген, вагою 1г., кожний, придатні для здійснення вибухів в якості засобів ініціювання вибуху; предмет напівсферичної форми (об`єкт № 13) бойовий ударно-дистанційний запал УДЗ промислового виготовлення, що містить в собі ініціюючу вибухову речовину, придатний для здійснення вибуху в якості засобу ініціювання вибуху; предмети пляшкової форми (об`єкти № 14-16) навчально-імітаційні запали промислового виготовлення, містять в собі вибухову речовину метальної дії димний порох марки ДРП, вагою 2,15 г. кожний, придатні для здійснення вибухів;

предмет еліпсоїдної форми (об`єкти № 1, 2) - корпуси ручних оборонних осколкових гранат Ф-1 (об`єкти № 1, 2), які містять в собі заряд вибухової речовини бризантної дії тротил вагою 50-56 г. кожний; предмет сферичної форми (об`єкт № 5) корпус бойової ручної наступальної осколкової гранати РГН (об`єкт № 5), містить в собі заряд вибухової речовини бризантної дії А-1Х-1 (флегматизований гексоген), вагою 90г. (згідно висновку експерта № 12-17 від 25.04.2017 року), які ОСОБА_8 умисно придбав, носив, зберігав без передбаченого законом дозволу.

Органом досудового розслідування описані дії кваліфіковано:

-щодо виявлення під час обшуку в гаражі № НОМЕР_3 гаражного кооперативу «Радіоприлад» по вул. Дальній в м. Запоріжжі наркотичних засобів та психотропних речовин за ч. 3 ст. 307 КК України як незаконні придбання, зберігання та перевезення з метою збуту наркотичних засобів та психотропних речовин, якщо предметом таких дій були особливо небезпечні наркотичні засобі у великих розмірах та особливо небезпечні психотропні речовини в особливо великих розмірах;

-щодо виявлення під час обшуку в гаражі № НОМЕР_3 гаражного кооперативу «Радіоприлад» по вул. Дальній в м. Запоріжжі вогнепальної зброї, бойових припасів, вибухових речовин за ч. 1 ст. 263 КК України як носіння, зберігання, придбання вогнепальної зброї, бойових припасів, вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений, як зазначено судом, винуватість по жодному з епізодів, яке містить обвинувачення, не визнав та дав суду показання, зміст яких наведений вище.

Доказами в кримінальному провадженні в силу ст. 84 КПК України є фактичні дані, отримані у передбаченому кримінальним процесуальним законодавством порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

До процесуальних джерел доказів відносяться показання, речові докази, документи висновки експертів.

Документи, інші матеріали, надані суду під час судового провадження його учасниками, судові рішення та інші документи і матеріали, що мають значення для цього кримінального провадження, долучаються до обвинувального акта і становлять кримінальне провадження (кримінальну справу) у відповідності до ст. 317 КПК України, безпосереднє дослідження яких судом в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому з`ясуванні всіх обставин кримінального провадження.

Під час з`ясування обставин кримінального провадження щодо ОСОБА_8 судом досліджені такі, надані стороною обвинувачення, фактичні дані.

Окрім наведених показань свідка ОСОБА_15 , свідок пояснив, після здійснення обшуку автомобіля та обшуку особи обвинуваченого в ході проведення цієї в цей же день в цьому ж місці на підставі ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя було проведено обшук гаражу ОСОБА_8 , під час якого в приміщенні гаражу було виявлено та вилучено канабіс, героїн, кокаїн, амфетамін, вогнепальну зброю, бойові припаси, вибухові речовини, психотропні речовини, електродетонатори, гранати, патрони до пістолету «ТТ». Що стосується понятих, свідок не зберігає в пам`яті, де вони були запрошені для участі в обшуку, проте на територію кооперативу приїхали разом із співробітниками поліції, оскільки пошук понятих на місці здійснення обшуку був заздалегідь наповнений ризиком не віднайти осіб, які погодилися б взяти участь в цій дії.

За змістом показань свідка ОСОБА_17 в суді, в січні 2017 року він наодинці прогулювався по площі Фестивальній в м. Запоріжжі, коли до нього підійшли два співробітника поліції, назвалися та попросили взяти участь в якості понятого в проведенні обшуку, на що він погодився. Другий понятий, якого свідок бачив вперше і востаннє, вже сидів в службовій автомашині поліції, коли туди запросили ОСОБА_17 . Він та інший понятий в процесі поїздки сиділи на задньому сидінні, а співробітники поліції на передньому. Прибувши на територію гаражного кооперативу в Шевченківському районі міста, співробітники поліції зупинили автомобіль чорного кольору, схожий на «Джип», в салоні якого знаходився обвинувачений. ОСОБА_8 вголос зачитали зміст ухвали про дозвіл на проведення обшуку і стали спочатку до обшуку особи, а потім - до обшуку автомобіля та гаражу. Чи виявили у обвинуваченого та в автомобілі будь-що, свідок не пам`ятає, а в гаражі були знайдені зброя, таблетки, порошки, трава. Обшук тривав з 12-00 години до 22-00 години вказаного дня. Обвинувачений на питання співробітників про походження виявлених речей відмовлявся будь-що пояснювати у відсутність адвоката. Співробітники поліції пояснили, що виявлена у великій кількості трава є коноплею. В цьому ж місці, а саме: в гаражі, був підписаний протокол обшуку. До вказаного моменту свідок не бачив ані іншого понятого, ані співробітників поліції. Ані до вказаного дня, ані пізніше в обшуках та інших процесуальних діях в якості понятого участі не брав.

Як випливає з показань свідка ОСОБА_16 , він був присутнім в якості понятого на обшуку в автомобілі та гаражі обвинуваченого. Цьому передувало запрошення з боку поліцейських, яке він отримав, коли вранці того дня, вийшовши з гостей, рухався по бульвару Центральному в м. Запоріжжі. Коли він сідав в салон службового автомобіля, там вже знаходився другий понятий, якого ОСОБА_16 бачив вперше. В салоні службового транспорту вони поїхали на території гаражного кооперативу в селищі Калантировка Шевченківського району м. Запоріжжя, де проживає і свідок. В`їхавши на територію кооперативу, побачили «паркетник» сріблястого кольору, біля якого стояв обвинувачений. Спочатку співробітники поліції провели обшук автомобіля, потім пішли до гаражу, де вилучали якісь кристали, траву зброю. При собі у обвинуваченого були якісь таблетки та невелика кількість речовини рослинного походження. Зліва від входу в гараж знаходився холодильник, а за ним пакети, сумка з рослинами, на ліжку коробки з таблетками, на поличці гвинтівка, вибухівка, пара пістолетів, таблетки червоного кольору. Інформація про предмети, що були вилучені, була прочитана поліцейськими вголос, а він та інші учасники цієї дії скріпили своїми підписами протокол. Обвинувачений скаржився на незадовільний стан здоров`я через нещодавно перенесену операцію. Свідок, окрім того, пояснив, що участь в проведенні обшуку брав вперше і востаннє, співробітників поліції, як і іншого понятого, до описаних подій не знав.

Свідок ОСОБА_18 пояснив, що є головою гаражного кооперативу «Радіоприлад», який налічує 240 гаражів, по вул. Дальній в м. Запоріжжі. Обвинуваченого знає як власника одного з гаражів з 1 березня 2011 року. Чи користується будь-хто, окрім ОСОБА_8 , його гаражем, свідку невідомо, проте жодної заборони для цього уставом кооперативу не встановлено. Не володів такою інформацією свідок і станом на 2015-2016 року.

З показань свідка ОСОБА_19 випливає, що він є членом того ж самого гаражного кооперативу, що і ОСОБА_8 , періодично бачив того на території кооперативу. Перерви у відвідуванні ОСОБА_8 могли тривати і тижнями, хоча обвинувачений міг з`являтися там і раз-два на тиждень. Сам свідок часто, а саме оди-два рази на місяць, їздить у відрядження, що тривають не менш ніж тиждень, тому з об`єктивних причин був позбавлений бачити в ці дні обвинуваченого. Коли звернувся з чергового відрядження від голови кооперативу дізнався, що ОСОБА_8 в гаражі стався обшук, під час якого були вилучені зброю та наркотичні засоби.

Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04.01.2017 року наданий дозвіл на проведення обшуку автомобіля «TOYOTA RAV4», реєстраційний номер НОМЕР_1 (т. 2 а. с 15).

Судом досліджений протокол обшуку автомобіля «TOYOTA RAV4», реєстраційний номер НОМЕР_1 від 31.01.2017 року (т. 2 а. с. 16-19) та відеозапис означеного обшуку (т. 2 а. с. 20).

На підставі ухвали слідчого судді Орджонікідзкевського районного суду м. Запорожжі отриманий дозвіл на проведення обшуку гаражу № НОМЕР_3 гаражного кооперативу «Радіоприлад» по вул. Дальні, 1 в м. Запоріжжі (т. 2 а. с. 42).

Судом досліджений протокол обшуку гаражу № НОМЕР_3 гаражного кооперативу «Радіоприлад» по вул. Дальні, 1 в м. Запоріжжі (т. 2 а. с. 43-48) та відеозапис означеного обшуку, який не містить безперервної фіксації означеної процесуальної дії, а відтворює лише декілька її фрагментів (т. 2 а. с. 49).

Суду наданий акт перевірки об`єкту на наявність вибухонебезпечних предметів (т. 2 а. с. 50), довідка № 35 від 31.01.2017 року про рівень небезпечності об`єктів (а. с. 51); протокол огляду від 10.04.2017 року з фото таблицею (т. 2 а. с. 52-64).

За змістом протоколу слідчого експерименту від 05.04.2017 року, проведеного на підставі клопотання експерта, здійснено полігонні випробування шляхом приведення в дію предметів, придатних для здійснення вибуху (т. 3 а. с. 64-65).

Висновком експерта № 7-147 від 31.01.2017 року встановлено, що сухі речовини рослинного походження сіро-зеленого кольору масами 1938,5г., 2273,5г., 1691,0г., є особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом, маси якого в перерахунку на суху речовину складають 1841,5г., 2160,0г., 1606,5г., загальною масою в перерахунку на суху речовину 5608г. (т.2 а. с. 81-83а).

За висновком експерта № 7-163 від 01.03.2017 року, дев`ять полімерних пакетів з речовиною рослинного походження сіро-зеленого кольору масами 356,5 г., 408,5 г., 808,0 г., 515,0 г., 382,5 г., 1014,0 г., 50,032 г., 247,2 г., 707,0 г.; чотири скляні банку об`ємами 3 л., 1 л. та 0,5 л., з речовиною рослинного походження сіро-зеленого кольору масами 6,808 г., 19,766 г., 370,5 г., 105,5 г.; три скляні банку об`ємами 1, л., 1 л. та 0,5 л., з речовиною рослинного походження сіро-зеленого кольору масами 17,043 г., 48,060 г., 3,645 г.; одинадцятий полімерний пакет з речовиною рослинного походження сіро-зеленого кольору масою 0,976 г.; три газетних згортки з речовиною рослинного походження сіро-зеленого кольору масами 2,066 г., 1,693 г., 1,695 г. та два полімерних зіп-пакети з речовиною рослинного походження сіро-зеленого кольору масами 6,317 г., 1,487 г., є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом, маси якого в перерахунку на суху речовину склали 329,762 г., 377,863 г., 747,411 г., 476,375 г., 353,813 г., 937,952 г., 46,279 г., 228,475 г., 653,975 г., 6,297 г., 18,184 г., 296,462 г., 97,588 г., 15,765 г., 44,456 г., 3,372 г., 0,903 г., 1,911 г., 1,568 г., 1,568 г., 5,843 г., 1,375 г.

Три пошкоджені фрагменти спресованої в брикети речовини рослинного походження коричневого кольору масами 37,979 г., 44,170 г., 141,5 г. та вісімнадцять спресованих брикетів речовини рослинного походження коричневого кольору масами 188,0 г., 187,5 г., 195,0 г., 193,5 г., 196,5 г., 191,5 г., 182,0 г., 190,0г., 193,5г., 190,0г., 193,5г., 186,0г., 192,0г., 188,5г., 192,5г., 190,5г., 191,0г., 189,5 г., є особливо небезпечним наркотичним засобом, обік якого заборонено смолою канабісу, маси якого в перерахунку на суху речовину склали 37,409г., 43,507г., 185,181г., 184,688г., 192,075г., 190,598г., 193,533г., 188,628г., 179,270г., 187,150г., 190,598г., 187,150г., 190,598г., 183,210г., 189,120г., 185,673г., 189,613г., 187,643г., 188,135г., 186,658г.

Порошкоподібна речовина білого кольору масою 921,0г. (вміст п`ятого полімерного пакету) містить у своєму складі наркотичну речовину кокаїн, масою 36,840г., та психотропну речовину - метамфетамін, масою 92,100г.

Порошкоподібні речовини коричневого кольору масами 1,924г., 2,469 г. (вміст двох полімерних зіп-пакетів), 136,0г. (вміст полімерного пакету), в`язка речовина чорного кольору масою 10,949г. (вміст полімерного згортку), 0,634 г., 0,600 г. (вміст двох паперових згортків), є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено концентрат за макової соломи (екстракційний опій), масами в перерахунку на суху речовину 1,886г., 2,432г., 134,096г., 8,274г., 0,625г., 0,594 г., загальною вагою в перерахунку на суху речовину 147,907г.

Порошкоподібна речовина коричневого кольору масою 486,5г. (вміст полімерного зіп-пакету), містить у своєму складів особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - героїн, масою 389,200 г.

В`язкі речовини світло-бежевого кольору масами 0,950г., 0,996г., 0,917г., 0,874г., 0,961г., 0,969г., 0,888г., 0,956г., 0,983г., 0,962г., 0,973г., 0,960г., 0,940г., 0,945г., 0,973г., 0,156г., 0,906г., 1,014г., 1,009г., 1,004г., 0,781г., 1,010г., 0,959г., 0,966г. (вміст двадцяти чотирьох полімерних зіп-пакетів), містять у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон, маси якого склали 0,033г., 0,035г., 0,032г., 0,030г., 0,033г., 0,034г., 0,031г., 0,033г., 0,034г., 0,033г., 0,034г., 0,033г., 0,033г., 0,033г., 0,034г., 0,005г., 0,031г., 0,035г., 0,035г., 0,035г., 0,027г., 0,035г., 0,033г., 0,033г., та психотропну речовину, обіг якої обмежено метамфетамін, маси якого склали 0,102г., 0,107г., 0,099г., 0,094г., 0,104г., 0,104г., 0,096г., 0,103г., 0,106г., 0,104г., 0,105г., 0,103г., 0,101г., 0,102г., 0,102г., 0,017г., 0,098г., 0,109г., 0,109г., 0,108г., 0,084г., 0,109г., 0,103г., 0,104г.

Порошкоподібна речовина білого кольору масою 219,0г. (вміст фольгованого пакету), в своєму складі містить наркотичний засіб, обіг якого обмежено кокаїн, масою 113,880г.

У складі двох таблеток бірюзового кольору масою 0,175 г., виявлено особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено МДМА (3,4-метилендіоксиметамфетамін), масою 0,299г.

У складі кристалічної речовини білого кольору масами 0,194г., 0,179г., 0,200г., 0,201г. (вміст чотирьох паперових згортків), виявлено наркотичний засіб, обіг якого обмежений мета дон, маси якого склали 0,134г., 0,124г., 0,138г., 0,139г.

У складі порошкоподібної речовини бежевого кольору масами 336,8г., 112,0г. (вміст двох полімерних зіп-пакетів), виявлено психотропну речовину, обіг якої заборонено - МДМА (3,4-метилендіоксиметамфетамін), масами 295,680г., 98,560г.

У складі кристалічної речовини білого кольору масами 41,546г., 19,535г., 1,859г. (вміст трьох полімерних зіп-пакетів), виявлено наркотичний засіб, обіг якого обмежений метадон, маси якого склади 30,744г., 14,456г., 1,376г.

У складі кристалічної речовини червоного кольору масами 0,650г., 1,051 (вміст двох полімерних зіп-пакетів), виявлено особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено МДМА (3,4-метилендіоксиметамфетамін), масами 0,093г., 0,150г., та психотропну речовину, обіг якої обмежено метамфетамін, маси якого склали 0,193г., 0,307г.

У складі 6 таблеток білого кольору з емблемою «мерседес», середньою масою по 0,231г., 7 рожевих таблеток з емблемою «корона» середньою масою по 0,227г., 5 рожевих таблеток з емблемою «тигр» середньою масою по 0,253г., 7 таблеток темно-рожевого кольору середньою масою по 0,221г., виявлено особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено мСРР (І-(3-хлорфеніл)піперазин), маси якого склали 0,093г., 1,464г., 0,340г., 0,801г.

У складі однієї таблетки коричневого кольору масою 0,298г., виявлено особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - МДМА (3,4-метилендіоксиметамфетамін), масою 0,209г.

У складі шести таблеток рожевого кольору без маркування середньою вагою 0,254 г. виявлено 4-Метокси-метамфетамин, який є гомологом особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено ПМА (параметоксіамфетамін).

У склад однієї таблетки сірого кольору з маркуванням «wy» масою 0,107 г. наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів не виявлено.

У складі вилучених 828 таблетках темно-рожевого кольору з емблемою «зірка, середньою масою по 0,353г., виявлено особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - МДМА (3,4-метилендіоксиметамфетамін), масою 96,360г.

Загальна маса канабісу в перерахунку на суху речовину склала 4646,197г. Загальна маса в перерахунку на суху речовину смоли канабісу склала 3599,835г. Загальна маса в перерахунку на суху речовину екстракційного опію склала 147,907г. Загальна маса метамфетаміну склала 94,973г. (т. 2 а. с. 102-114).

У відповідності до висновку експерта № 95 від 07.02.2017 року при судово-цитологічному дослідженні корпусу ІІ «Ф-1» (об`єкт №2), корпусу «РНГ» (об`єкт №3), згортку з вибуховою речовиною «Пластид» (об`єкт №4), предметів ІІІ-VІ, ІХ-ХІ (об`єкти № 8-11, 14-16) з пластмасовими корпусами (в постанові слідчого електроблоки та радіопередавачі) знайдені ядровмістимі епітеліальні клітини, що можуть бути використані для подальшого ДНК-дослідження. При досліджені корпусу І «Ф-1» (об`єкт № 1), регенеративного патрону «РП-4» (об`єкт № 5), предметів І, ІІ, VІІ, VІІІ (об`єкти № 6, 7, 12, 13) з пластмасовими чорними корпусами (в постанові слідчого електроблоки) епітеліальні клітини, придані для дослідження не знайдені (т. 2 а. с. 143-147).

Висновком експерта № 8-123 від 25.04.2017 року встановлені генетичні ознаки зразка букальних клітин ОСОБА_8 (об`єкт № 1). Генетичні ознаки клітин з ядрами в матеріалах для можливого ДНК-дослідження (об`єкти № 2-5, 6, 7, 8, 9-18) не встановлені у зв`язку з недостатньою кількістю або дегенерацією ДНК. Встановити збіг генетичних ознак клітин з ядрами в матеріалах для можливого ДНК-дослідження (об`єкти № 2-18) з генетичними ознаками букальних клітин ОСОБА_8 (об`єкт № 1) не є можливим у зв`язку з не встановленням генетичних ознак у вказаних слідах. Встановити походження клітин з ядрами в матеріалах для можливого ДНК-дослідження (об`єкти № 2-18) від певної особи не є можливим у зв`язку з не встановленням генетичних ознак у вказаних об`єктах (т. 2 а.с.159-168).

Висновком експерта № 2-52 від 02.02.2017 року встановлено, що два пістолети, вилучені 31.01.2017 року у гаражі № НОМЕР_3 гаражного кооперативу «Радіоприлад», є вогнепальною зброєю. Чотири магазини є уніфікованими частинами до пістолетів «ТТ», промислового виготовлення з номерним позначенням «3326», « НОМЕР_7 », «960», не є вогнепальною зброєю.

Два пістолети, є коротко ствольною зброєю калібру 7,62-25мм, зразка 1930/33рр., конструкції Токарева «ТТ», виготовлені на іжевському механічному заводі СРСР, на пістолеті з упаковки № 1 видалені номери, на пістолеті з упаковки № 2 є номери на рамці та затворі « НОМЕР_5 », на стволі « НОМЕР_6 », придатні до стрільби, слідів переробки не виявлено.

141 патрон, які вилучені 31.01.2017 року у гаражі № НОМЕР_3 гаражного кооперативу «Радіоприлад, є боєприпасами калібру 7,62*25мм, пістолетними патронами зразка 1930р. до пістолетів конструкції Токарева «ТТ», використовуються для стрільби з пістолетів-кулеметів ППД, ППШ, ППС та інш., придатні для виконання пострілу (т. 2 а. с. 181-187).

Висновок експерта № 2-70 від 21.02.2017 року, яким встановлено, що рушниця, яка вилучена 31.01.2017 року в гаражі, є вогнепальною зброєю, гладкоствольною двозарядною мисливською рушницею моделі «Б» (т. 2 а. с. 192-195).

Висновок експерта № 2-69 від 16.02.2017 року, яким встановлено, що предмет, вилучений 31.01.2017 року в гаражі № НОМЕР_3 гаражного кооперативу «Радіоприбор», є різновидом військової холодної зброї багнет-ножом до 7,62 мм автомату системи Калашнікова зразка 1947 року (АК-47), промислового виробництва СРСР (т. 2 а. с. 199-201).

Висновок експерта № 1-109 від 02.02.2017 року, яким встановлено, що на поверхнях двох пістолетів сліди папілярних узорів не виявлені (т. 2 а. с. 232-234).

Висновком експерта №1-145 від 17.02.2017 року встановлено, що сліди папілярних узорів рук, розмірами по вісях 12*20мм, 13*18 мм., які вилучені 31.01.2017 року в ході обшуку гаражу № НОМЕР_3 гаражного кооперативу «Радіоприбор», розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Дальня, 1, придатні для ідентифікації особи (осіб) та залишені вказівним та середнім пальцями лівої руки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Сліди папілярних узорів розмірами по вісях 15*19мм, 15*20мм, 14*13мм, 10*15 мм, не придатні для ідентифікації особи (осіб) (т. 2 а. с. 228-232).

За висновком експерта № 8-34 від 06.02.2017 року, на поверхнях затвору, курка, спускового гачка та запобіжника пістолета без маркування (об`єкт № 1), скоби та рукояті пістолета без маркування (об`єкт № 2), магазина без маркування (об`єкт №3), поверхні магазина (об`єкт №4), поверхні затвору, курка, спускового гачка та запобіжника пістолета з маркуванням « НОМЕР_8 » (об`єкт № 5), скоби та рукоятки пістолета з маркуванням « НОМЕР_8 » (об`єкт №6), магазина з маркуванням "096» (об`єкт №7) та на поверхні магазину з маркуванням « НОМЕР_9 » (об`єкт № 8), встановлені наявні клітини з ядрами. Генетичні ознаки біологічних слідів на поверхнях складових частин пістолета без маркування (об`єкти № 1, 2), двох магазинах (об`єктах № 3, 4), складових частинах пістолета з маркуванням «ПК-2178 1945» (об`єкти № 5, 6), магазини з маркуванням «096» (об`єкт №7) та на поверхні магазина з маркуванням «ФУ 1958 4266» (об`єкт №8), не встановлені у зв`язку з деградацією ДНК (т. 2 а. с. 246-249).

Висновок експерта №8-47 від 22.02.2017 року, яким встановлено, що на поверхнях запала УДЗ, десяти саморобних електродетонаторів, трьох учбово-імітаційних запалів та двох запалів УЗРГМ (об`єкти № 2,3,4,5,6,7,8,8,10,11,12), встановлена наявність клітин з ядрами. Встановлено генетичні ознаки зразка букальних клітин ОСОБА_8 (об`єкт №1), клітин з ядрами на поверхні запала УДЗ (об`єкт №2, клітин з ядрами на поверхні саморобних електродетонаторів (об`єкти № 3, 5-7), клітин з ядрами на поверхні учбово-імітаційного запалу (об`єкт № 10) та клітин з ядрами на поверхні двох запалів УЗРГМ (об`єкти 11,12). Генетичні ознаки клітин з ядрами на поверхні саморобного електодитонатора (об`єкт №4) та клітин з ядрами на поверхні учбово-імітаційних запалів (об`єкти № 8, 9), не встановлено у зв`язку з недостатністю кількості ДНК. Генетичні ознаки клітин з ядрами на поверхнях запала УДЗ, саморобних електродетонаторів, учбово-імітаційного запалу та двох запалів УЗРГМ (об`єкти № 2, 3, 5, 6, 7, 10, 11, 12) є змішаними, не збігаються між собою, походять більш ніж від однієї особи (осіб), серед яких є особа чоловічої генетичної статі, не містять домінуючого ДНК-профілю та не містять генетичних ознак підозрюваного ОСОБА_8 (об`єкт №1) (т. 3 а. с. 5-14).

Висновком експерта № 12-15 від 25.04.2017 року встановлено, що предмети циліндричної форми (об`єкти №1-10) є засобами детонування (засобами ініціювання вибуху) у вигляді електродетонаторів саморобного виготовлення до боєприпасів не відносяться; предмети циліндричної форми (об`єкти № 11, 12) є бойовими уніфікованими підривниками дистанційної дії типу УЗРГМ промислового виготовлення, до боєприпасів не відносяться. Предмет напівсферичної форми (об`єкт № 13) бойовим ударно-дистанційним запалом УДЗ промислового виготовлення, предмет пляшкової форми (об`єкти № 14-16) навчально-імітаційними запалами імітаційних підривників типу УЗРГМ промислового виготовлення, до боєприпасів не відносяться; засоби детонування (засоби ініціювання вибуху), у вигляді електродетонаторів саморобного виготовлення, містять в собі ініціюючу вибухову речовину ТНРС вагою 0,1г, азид свинцю вагою 0,2г. та бризантну вибухову речовину підвищеної потужності ТЕН або гексоген вагою 1г., кожний; бойові уніфіковані підривники дистанційної дії типу УЗРГМ промислового виготовлення містять в собі ініціюючу вибухову речовину ТНРС вагою 0,1г, азид свинцю вагою 0,2 г. та бризантну вибухову речовину підвищеної потужності ТЕН, або гексоген, вагою 1 г., кожний; бойовий ударно-дистанційний запал УДЗ, промислового виготовлення, містить в собі ініціюючу вибухову речовину; навчально-імітаційні запали, промислового виготовлення, містять в собі вибухову речовину метальної дії димний порох марки ДРП вагою 2,15 г. кожний; засоби детонування (засоби ініціювання вибуху) у вигляді електродетонаторів саморобного виготовлення (об`єкти №1-9) придатні для здійснення вибухів при подачі електричних імпульсів на їх електропроводи або утворені відповідних для цього умов; засіб детонування (засіб ініціювання вибуху) у вигляді електродетонатора саморобного виготовлення (об`єкт № 10), не придатний для здійснення вибуху при подачі електричного імпульсу на його електропроводи; бойові уніфіковані підривники дистанційної дії типу УЗРГМ, промислового виготовлення, придатні для здійснення вибухів в якості засобів ініціювання вибухів; бойовий ударно-дистанційний запал УДЗ промислового виготовлення, придатний для здійснення вибуху в якості засобу ініціювання вибуху; навчально-імітаційні запали імітаційних підривників типу УЗРГМ промислового виготовлення не придатні для здійснення вибухів (т.3 а. с. 16-30).

Висновок експерта № 6-68 від 22.03.2017 року, яким встановлено, що пластична речовина коричневого кольору масою 784,0г. містить вибухову речовину гексоген (пластид), яка здатна до вибухового перетворення (т. 3 а. с. 34-39).

За висновком експерта № 12-16 від 14.04.2017 року, пульт дистанційного керування (об`єкт №1) та виконавчі пристрої (об`єкти № 2-9) придатні для використання у саморобних вибухових пристроях з електричними засобами ініціювання вибухів. Виконавчі пристрої (об`єкти №10-11) в наданому на дослідження вигляді не придатні до використання у саморобних вибухових пристроях (т. 3 а. с. 45-56).

Висновком експерта № 12-17 від 25.04.2017 року встановлено, що предмети еліпсоїдної форми (об`єкти № 1, 2) бойовими корпусами ручник оборонних осколкових гранат Ф-1 промислового виготовлення із закріпленими в них холостих пробок гранат (об`єкти № 3, 4), предмет сферичної форми (об`єкт №5) корпусом бойової ручної наступальної осколкової гранати РГН промислового виготовлення, предмет циліндричної форми (об`єкт №6) регенеративним патроном РП-4 до ізолюючого протигазу ИП-4 промислового виготовлення, до боєприпасів не відносяться; корпуси ручних оборонних осколкових гранат Ф-1 (об`єкти 1, 2) містять в собі заряд вибухової речовини бризантної дії тротил вагою 50-56г., кожний; корпус бойової ручної наступальної осколкової гранати РГН (об`єкт № 5) містить в собі заряд вибухової речовини бризантної дії А-1Х-1 (флегматизований гексоген), вагою 90 г.; регенеративний патрон РП-4 до ізолюючого протигазу ИП-4 (об`єкт № 6) вибухових речовин не містить; корпуси ручних оборонних осколкових гранат Ф-1 (об`єкти 1, 2) та корпус бойової ручної наступальної осколкової гранати РГН (об`єкт № 5) придатні для здійснення вибухів при наявності засобів ініціювання вибуху, або при створенні необхідних для цього умов; регенеративний патрон РП-4 до ізолюючого протигазу ИП-4 для здійснення вибуху не призначений, забезпечує отримання кисню для дихання, а також поглинання вуглекислого газу і вологи з повітря, що видихається (т. 3 а. с. 71-77).

Із протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21.03.2017 року слідує, що свідки ОСОБА_19 та ОСОБА_18 на фото з порядковим номером 2, яке містить зображення ОСОБА_8 , впізнають особу, яка користується гаражем № НОМЕР_3 в гаражному кооперативі «Радіоприлад» (т. 3 а. с. 91-93, 94-96).

На підставі ухвали слідчого судді Апеляційного суду Запорізької області від 03.06.2016 року наданий дозвіл на проведення негласної слідчої (розшукової) дії, а саме: здійснення спостереження за обвинуваченим, яке (спостереження) на підставі доручення про проведення негласних слідчих (розшукових дій) старшим слідчим ГУНП в Запорізькій області доручено здійснити УКП (ОС) ГУНП в Запорізькій області (т. 3 а. с. 221, 222).

Як свідчить протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 03.10.2016 року (т. 3 а. с. 224-227) та додаток до нього з відеозаписом, з 10 години 31 хвилини до 12 години 56 хвилини 12 вересня 2016 року та з 10 години 54 хвилин до 11 години 53 хвилин 13 вересня 2016 року ОСОБА_8 знаходився в гаражі № НОМЕР_3 гаражного кооперативу «Радіоприлад» (т. 3 а. с. 228).

На підставі ухвали слідчого судді Апеляційного суду Запорізької області від 08.12.2016 року наданий дозвіл на проведення негласної слідчої (розшукової) дії, а саме: здійснення спостереження за обвинуваченим, яке (спостереження) на підставі доручення про проведення негласних слідчих (розшукових дій) старшим слідчим ГУНП в Запорізькій області доручено здійснити УКП (ОС) ГУНП в Запорізькій області (т. 3 а. с. 231, 232).

Як випливає з протоколу про результати проведення візуального спостереження від 15.02.2017 року (т. 3 а. с. 233), виписки із зведень візуального спостереження за об`єктом «Сурок» від 31.01.2017 року та додатку до протоколу з відеозаписом, з 13 години 24 хвилин до 13 години 33 хвилин 31 січня 2017 року ОСОБА_8 знаходився в гаражі № НОМЕР_3 гаражного кооперативу «Радіоприлад» (т. 3 а. с. 234, 235).

На підставі ухвали слідчого судді Апеляційного суду Запорізької області від 08.12.2016 року старшим слідчим в особливо важливих справах слідчого управління ГУНП в Запорізькій області отриманий дозвіл на зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж, а саме: з номерів телефонів, що використовуються ОСОБА_8 (а. с. 12-14 т. 4).

Протокол огляду від 03.05.2017 року містить стенограму розмов ОСОБА_8 та абонента, означеного в стенограмі літерою «П» (а. с. 4-11 т. 4).

Аудіозапис означених розмов відтворений за допомогою DVD-R диску, що є додатком до протоколу про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж (а. с. 1-3 т. 4).

На підставі ухвали слідчого судді Апеляційного суду Запорізької області від 30.05.2016 року старшим слідчим в особливо важливих справах слідчого управління ГУНП в Запорізькій області отриманий дозвіл на зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж, а саме: з номерів телефонів, що використовуються ОСОБА_8 (а. с. 47-49 т. 4).

Аудіозапис означених розмов відтворений за допомогою DVD-R диску, що є додатком до протоколу про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж (а. с. 53-55 т. 4).

На підставі ухвали слідчого судді Апеляційного суду Запорізької області від 17.08.2016 року старшому слідчому в особливо важливих справах слідчого управління ГУНП в Запорізькій області надано дозвіл на зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж, а саме: з номерів телефонів, що використовуються ОСОБА_8 (а. с. 52 т. 4).

Аудіозапис означених розмов відтворений за допомогою DVD-R диску, що є додатком до протоколу про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж (а. с. 56-59 т. 4).

Протокол огляду від 15.04.2017 року містить стенограму розмов ОСОБА_8 та абонента, означеного в стенограмі літерою «З» (а. с. 60-69 т. 4).

Як зазначено в статті 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення

Встановивши обставини справи наданими сторонами провадження доказами, які суд оцінив у відповідності до наведених вимог процесуального закону, суд доходить переконання про недоведеність винуватості обвинуваченого по висунутих проти нього обвинувачень за ч. 3 ст. 307 КПК України та ч. 1 ст. 263 КПК України, зазначених судом, виходячи з такого.

Під час досудового розслідування, яким є стадія кримінального провадження, що починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за передбаченою процесуальним законом процедурою (ст. 92, 93 КПК України).

Початок досудового розслідування внормований статтею 214 КПК України, у відповідності до частини другої якої досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення затверджуються Генеральною прокуратурою України за погодженням з Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, Національним антикорупційним бюро України, органом, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства (ч. 2 ст. 214 КПК України).

Частина 3 означеної статті містить прямо заборону на здійснення досудового розслідування до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення під страхом настання встановленої законом відповідальності за порушення цього припису закону.

Згідно з Положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань реєстр ведеться відповідно до вимог Кримінального процесуального кодексу України з метою забезпечення єдиного обліку кримінальних правопорушень та прийнятих під час досудового розслідування рішень, осіб, які їх учинили, та результатів судового провадження; оперативного контролю за додержанням законів під час проведення досудового розслідування; аналізу стану та структури кримінальних правопорушень, вчинених у державі.

З наведених правил кримінального процесуального законодавства та спеціального нормативного джерела, що внормовує порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, випливає, що здійснення слідчих (розшукових) дій підпорядковане меті отримання доказів вчинення конкретного кримінального правопорушення, і їхнє здійснення до внесення відомостей до ЄРДР про це правопорушення не допускається.
Положення ст. 214 КПК перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого ним Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину - кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Судом встановлено, що на стадії досудового розслідування кримінального провадження до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості про такі кримінально карані діяння:

кримінальне провадження № 0000366 від 22.09.2015 року за фактом перевезення та зберігання з метою збуту психотропної речовини метамфетамін невстановленим мешканцем м. Токмак ч. 2 ст. 307 КК України;

кримінальне провадження № 0000356 від 01.02.2017 року за фактом незаконного зберігання ОСОБА_8 в належному йому гаражі двох пістолетів «ТТ» та чотирьох магазинів до них за ознаками ч. 1 ст. 263 КК України;

кримінальне провадження № 0000356 від 01.02.2017 року за фактом незаконного зберігання ОСОБА_8 наркотичного засобу марихуани та психотропної речовини МДА, виявлених під час особистого обшуку ОСОБА_8 в ході проведення обшуку автомобіля «TOYOTA RAV 4» за ознаками ч. 2 ст. 307 КК України.

З наведеного випливає, що внесення до Єдиного реєстру у вказаному кримінальному провадженні зазнали відомості про факт незаконного поводження зі зброєю за ознаками ч. 1 ст. 263 КК України та про незаконне зберігання вилучених під час обшуку особи марихуани та психотропної речовини з метою збуту за ознаками ч. 2 ст. 307 КК України.

Разом з тим ОСОБА_8 пред`явлено обвинувачення за ч. 3 ст. 307 КК України в незаконному придбанні, зберіганні та перевезенні з метою збуту особливо небезпечних наркотичних засобів у великих розмірах та особливо небезпечних психотропних речовин в особливо великих розмірах, які утворюють такі наркотичні засоби і психотропні речовини, як канабіс, смола канабіса, метамфетамін, кокаїн, концентрат макової соломи, героїн, метадон, метилендіоксиметамфетамін.

Між тим відомості про кримінально каране діяння, яке передбачене частиною 3 ст. 307 КК України, з зазначенням обставин, що свідчать про вчинення кримінального правопорушення, до Єдиного реєстру досудових розслідувань не внесені.

І хоча реєстр матеріалів досудового розслідування і містить посилання на внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення за номером 0000366 від 22.09.2015 року за ознаками ч. 2 ст. 307 КК України, проте предметом з`ясування цього досудового розслідування є незаконні перевезення, зберігання психотропної речовини мешканцем м. Токмак Запорізької області, що не є тотожним фактичним обставинам епізоду щодо незаконних придбання, зберігання та перевезення з метою збуту особливо небезпечних наркотичних засобів у великих розмірах та особливо небезпечних психотропних речовин в особливо великих розмірах, інкримінованого ОСОБА_8 .

Одним з завдань кримінального провадження, внормованих статтею 2 КПК України, є застосування належної правової процедури до кожного учасника кримінального провадження, а однією з засад кримінального провадження є законність, відповідно до якої під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства ( ст. ст. 7, 9 КПК України).

Як зазначено, початок досудового розслідування врегульований статтею 214 КПК України, за змістом якої здійснення досудового розслідування до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Дотримання встановленого кримінальним процесуальним законодавством порядку під час здобуття і збирання доказів і є підставою для кваліфікації доказу як допустимого.

В силу ч. 5 ст. 214 КПК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про, зокрема: дату надходження заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення або виявлення з іншого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; джерело, з якого виявлені обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; прізвище, ім`я, по батькові та посада службової особи, яка внесла відомості до реєстру, а також слідчого, прокурора, який вніс відомості до реєстру та/або розпочав досудове розслідування.

З наведеного положення кримінального процесуального законодавства випливає, що внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань підлягають заяви про конкретне правопорушення, відповідальність за яке встановлена Законом України про кримінальну відповідальність, що означає необхідність викладення фактичних обставин кримінально караного діяння, що охоплюються диспозицією певної частини статті Кримінального кодексу.

В постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду в справі № 556/450/18 зазначено, що за змістом ст. 214 КПК України, підставою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та початку досудового розслідування є подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або самостійне виявлення слідчим, прокурором з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

За змістом постанови Касаційного кримінального суду Верховного Суду в справі № 734/117/15-к, згідно з п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК досудове розслідування це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР і закінчується направленням до суду обвинувального акта. Вимогами кримінального процесуального закону передбачено, що докази збираються під час досудового розслідування. За загальним правилом, слідчі (розшукові) дії, негласні слідчі (розшукові) дії можуть проводитися лише в розпочатому кримінальному провадженні, відомості про яке занесені до ЄРДР та не можуть проводитися після закінчення строків досудового розслідування. Будь-які слідчі (розшукові) дії, проведені з порушенням цього правила, є недійсними, а встановлені внаслідок них докази недопустимими (статті 214, 223, 219 КПК).

Обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, до яких у відповідності до ст. 91 КПК України відносяться, зокрема: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, встановлюються, на підставі доказів.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому кримінальним процесуальним законодавством порядку, сукупність яких і є підставою для встановлення обставин, що підлягають доказуванню в кримінальному провадженні.

Обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 КПК України, покладений законом на слідчого та прокурора.

Доказ, отриманий в порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством, визнається допустимим, як зазначено в статті 86 КПК України.

Наслідки недотримання встановленої законом процедури для отримання доказів зводяться до визнання доказів недопустимими.

Оскільки фактичні дані, здобуті внаслідок проведення обшуку в належному обвинуваченні гаражі, отримані без внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про вказане кримінальне правопорушення, тобто з порушенням встановленої процесуальним законом процедури, такі докази вважаються недопустимими.

Наслідки недопустимості доказів встановлені частиною 2 статті 86 КПК України і полягають в тому, що недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

З урахуванням викладеного суд позбавлений можливості використати на користь висунутого проти ОСОБА_8 обвинувачення фактичні дані, отримані внаслідок процесуальних дій, вчинених поза межами досудового розслідування, без внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про певне кримінальне правопорушення.

Слідчі дії в силу закону призвані сприяти в отриманні (збиранні) доказів або перевірці вже отриманих, а не бути способом здобуття фактичних даних про правопорушення у відсутність процесуальних підстав для здійснення слідчих дій або здійснення слідчих дій в межах провадження, що не є належним до певного кримінально караного діяння.

За змістом ст. 37 КПК України прокурор, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування. У разі необхідності керівник органу прокуратури може визначити групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, а також старшого прокурора такої групи, який керуватиме діями інших прокурорів.

Прокурор здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні з його початку до завершення, як свідчить частина 2 ст. 37 КПК.

Визначення слідчого (групи слідчих), що здійснюватиме досудове розслідування та керувати діями інших слідчих, що входять до складу групи, є прерогативою керівника органу досудового розслідування, як вказано в статі 39 КПК України.

Як зазначено в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду верховного Суду від 04.10.2021 року в справі 724/86/20, За приписами статей 39, 110, ч. 1 ст. 214 КПК рішення про призначення (визначення) групи слідчих, які здійснюватимуть досудове розслідування, визначення старшого слідчої групи, який керуватиме діями інших слідчих, обов`язково приймається у формі, яка повинна відповідати визначеним кримінальним процесуальним законом вимогам до процесуального рішення у формі постанови.

Відсутність такого процесуального рішення в матеріалах кримінального провадження обумовлює недопустимість доказів, зібраних під час досудового розслідування, як таких, що зібрані неуповноваженою на те особою.

Аналогічні умовиводи щодо належного процесуального прокурора в кримінальному провадженні містяться в постанові Об`єднаної палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 22.02.2021 року в справ №754/7061/15, згідно з якими застосування належної процедури fair procedure (в європейській системі), dut procуes (в американській системі) є одним зі складових елементів принципу верховенства права, передбачає в тому числі, щоб повноваження органів публічної влади були визначені приписами права, і вимагає, щоб посадовці мали дозвіл на вчинення дії і надалі діяли в межах наданих їм повноважень.

Недотримання належної правової процедури тягне за собою порушення гарантованого кожному ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод права на справедливий суд.

Отже, визначення керівником органу прокуратури прокурора (групи прокурорів), який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні є кримінально-процесуальним рішенням, яке утворює, змінює чи припиняє права та обов`язки, тобто має правові наслідки, в конкретному кримінальному провадженні з його початку до завершення та за процесуальною формою має бути передбачено (встановлено) кримінальним процесуальним законом.

Недопустимими є докази, здобуті внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини (ч.1 ст.87 КПК).

У випадку здійснення прокурором, який не визначений керівником органу прокуратури як такий, що здійснюватиме процесуальне керівництво в конкретному кримінальному провадженні, дій, передбачених ст.36 КПК, то вони провадяться неналежним суб`єктом.

Виходячи з наведеного, відсутність постанови про призначення (визначення) прокурора, який здійснюватиме повноваження прокурора в конкретному кримінальному провадженні, та в разі необхідності групи прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, у матеріалах досудового розслідування зумовлює недопустимість доказів, зібраних під час досудового розслідування, як таких, що зібрані під наглядом і процесуальним керівництвом прокурора (прокурорів), який не мав на те законних повноважень.

Відсутність відомостей в Єдиному реєстрі досудових розслідувань потягла непризначення прокурора, який має здійснювати відповідні повноваження у конкретному кримінальному провадженні, а також непризначення слідчого (групи слідчих), уповноважених на здійснення досудового розслідування, що означає проведення слідчих дій та здійснення процесуального керівництва неналежними суб`єктами і є самостійною підставою для визнання всіх отриманих під час досудового розслідування доказів недопустимими.

Статтею 87 КПК України визначено недопустимість доказів, отриманих внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, за змістом якої недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Частиною 2 вказаної статті закріплений обов`язок суду визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод порушення права особи на захист.

За змістом ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або - за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника - одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя.
Право кожного на отримання професійної правничої допомоги гарантовано Основним Законом України (ст. 59 Конституції України).

Забезпечення права на захист є однією з засад кримінального провадження (ст. ст. 7, 20 КПК України).

Затримання уповноваженою службовою особою врегульовано статтею 208 КПК України, у відповідності до якої уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, лише у випадках, зокрема: якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення;

За змістом ст. 209 КПК України, яка визначає момент затримання, особа є затриманою з моменту, коли вона силою або через підкорення наказу змушена залишатися поряд із уповноваженою службовою особою чи в приміщенні, визначеному уповноваженою службовою особою.

Відеозапис обшуку особи ОСОБА_8 робить очевидним, що з моменту зупинки транспортного засобу під керуванням його дружини обвинувачений позбавлений можливості пересуватися на власний розсуд, самостійно обирати місця свого перебування та вимушено знаходиться у відведеному співробітниками поліції місці.

З урахуванням викладеного є очевидним, що по мірі виявлення в ході обшуку обвинуваченого предметів, обіг яких заборонений і дозвіл на вилучення яких наданий слідчим суддею в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, ОСОБА_8 в силу наведених положень ст. ст. 208, 209 КПК України набуває статусу затриманої особи.

Означені обставини згідно із частинами 4, 5 ст. 208 КПК України тягнуть безумовний обов`язок уповноваженої службової особи негайно повідомити затриманому зрозумілою для нього мовою підстави затримання та у вчиненні якого злочину він підозрюється, а також роз`яснити право мати захисника, отримувати медичну допомогу, давати пояснення, показання або не говорити нічого з приводу підозри проти нього, негайно повідомити інших осіб про його затримання і місце перебування відповідно до положень статті 213 цього Кодексу, вимагати перевірку обґрунтованості затримання та інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом (частина 4 ст. 208 КПК України).

Про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, обов`язково складається протокол, в якому, крім відомостей, передбачених статтею 104 цього Кодексу, зазначаються: місце, дата і точний час (година і хвилини) затримання відповідно до положень статті 209 цього Кодексу; підстави затримання; результати особистого обшуку; клопотання, заяви чи скарги затриманого, якщо такі надходили; повний перелік процесуальних прав та обов`язків затриманого. У разі якщо на момент затримання прізвище, ім`я, по батькові затриманої особи не відомі, у протоколі зазначається докладний опис такої особи та долучається її фотознімок. Протокол про затримання підписується особою, яка його склала, і затриманим. Копія протоколу негайно під розпис вручається затриманому та надсилається прокурору (частина 5 ст. 208 КПК України).

Разом з тим слідчим, що проводив обшук, вказані обов`язки виконані не були, а затримання ОСОБА_8 за підозрою у вчиненні злочину сталося лише о 22 годині 19 хвилин 31 січня 2017 року (на тлі того, що психотропні речовини та наркотичний засіб у нього були виявлені на початку обшуку автомобіля, який тривав з 13 години 44 хвилин вказаного дня).

І хоча саме затримання не потребує присутності захисника, проте з моменту фактичного затримання, тобто позбавлення особи можливості самостійно обирати місце свого перебування у зв`язку із владним впливом осіб, які уповноважені державою на здійснення затримання, у уповноважених осіб виникає обов`язок виконання згаданих приписів статті 208 КПК.

І так як ці вимоги не були дотримані в проміжок часу, протягом якого тривав обшук автомобіля та гаражу, а саме: з 13 години 44 хвилин до 22 години 19 хвилин 31 січня 2017 року, є очевидним порушення права обвинуваченого на захист.

На невиконання цієї вимоги закону вказує зміст відеозапису обшуку особи в ході виконання ухвали слідчого судді про надання дозволу на обшук автомобіля, під час якого слідчий не роз`яснює процесуальні права не лише обвинуваченому, а й навіть понятим.

Між тим про потребу ОСОБА_8 в захисті свідчать як його показання про погане самопочуття та необхідність залучення захисника, а також про те, що під час обшуку гаража він перебував в салоні службового автомобіля і не був присутнім при проведенні цієї процесуальної дії; показання свідка ОСОБА_16 про те, що ОСОБА_8 під час обшуку скаржився на поганий стан здоров`я через нещодавно перенесену операцію; показання свідка ОСОБА_17 про відмову ОСОБА_8 давати будь-які пояснення у відсутність захисника.

Заявам ОСОБА_8 про те, що є хибними твердження обвинувачення про присутність обвинуваченого в гаражі під час здійснення обшуку цього приміщення, тоді як фактично він весь час знаходився в службовому автомобілі, сторона обвинувачення не протиставила жодних фактичних даних, а засіб фіксації цієї слідчої дії, яким є відтворений в суді її відеозапис, містить лише зображення предметів, які виявлені співробітниками поліції та зібрані в одному місці гаражу, і триває кілька хвилин на тлі того, що вказана процесуально дія простиралась від 15-00 години до 22 години 19 хвилин 31 січня 2017 року (протокол обшуку на а. с. 43-49 т. 2).

І хоча стаття 236 КПК України в редакції, що діяла на момент проведення обшуку, не приписувала здійснення обов`язкової відеофіксації всієї процедури обшуку, разом з тим прийняте слідчим рішення про здійснення такої фіксації повинно бути реалізовано шляхом повного запису означеної дії.

У зв`язку з викладеним на користь висновків про порушення права особи на захист суд приймає і твердження ОСОБА_8 про його фактичне відсторонення від участі в цій дії.

Факт винесення слідчим постанови про залучення до участі в провадженні захисника в цей же день, а саме: 31 січня 2017 року (п. 52 в розділі П реєстру досудового розслідування), проте після складання протоколу затримання, яке (складання) мало місце вже після фактичного проведення обшуку, а саме: о 22 годині 19 хвилин 31 січня 2017 року, свідчить на користь потреби затриманої особи в захисті (п. 86 розділу І реєстру досудового розслідування).

Належним мотивуванням визнання доказу недопустимим є наведення конкретних порушень вимог КПК, які були допущені під час його отримання. Вирішуючи питання про застосування правил статті 87 КПК до наданих сторонами доказів, Суд виходить з того, що ці положення можуть бути підставою для визнання доказів недопустимими не за будь-якого порушення процесуального закону, а лише у випадку порушення фундаментальних прав і свобод особи, гарантованих у документах, що згадані в цій статті. Суд, визнаючи доказ недопустимим відповідно до частини 2 або 3 статті 87 КПК, має зазначити, який саме пункт цих положень став підставою для такого рішення. Якщо суд визнає доказ недопустимим з посиланням на частину 1 статті 87 КПК, він має зазначити, наслідком порушення якого саме фундаментального права або свободи стало отримання цього доказу та хто саме зазнав такого порушення. Обґрунтовуючи наявність такого порушення, суд має послатися на конкретні норми Конституції та/або міжнародних договорів, якими гарантуються ці права і свободи, і за потреби на практику відповідних органів, уповноважених тлумачити ці норми. Крім того, суд, вирішуючи питання щодо допустимості доказу з точки зору частини 1 статті 87 КПК, має обґрунтувати, чому він вважає порушення фундаментального права або свободи настільки істотним, щоб зумовити визнання доказу недопустимим. Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 8 жовтня 2019 року в справі № 639/8329/14-к.

Означені умовиводи містяться в постановах Касаційного кримінального суду верховного суду в справах № 734/117/15-к, № 501/740/18; на них базуються висновки суду в цьому провадженні.

Як вже зазначено, суд зобов`язаний визнати явно недопустимими істотні порушення прав людини і основоположних свобод, зокрема, порушення права особи на захист, під час будь-якого судового розгляду.

Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

За практикою Європейського суду з прав людини при недопустимості одного доказу в єдиному ланцюжку суд повинен вирішити питання про справедливість судового розгляду, в цілому. Тобто якщо процес по даній справі, в цілому, і загалом справедливий, то й отримані у незаконний спосіб докази можуть бути прийнятними.

У зв`язку з викладеним суд, враховуючи очевидну недопустимість доказів, отриманих під час проведення обшуку, не вбачає підстав для використання на користь висновків обвинувачення і наступних доказів, отриманих в ході проведення слідчих дій за наслідками використання вказаних фактичних даних.

При цьому суд враховує, що всі отримані в подальшому процесуальні джерела не містять інформації про причетність ОСОБА_20 до інкримінованих йому в цьому провадженні дій.

Що стосується висновків експертизи про наявність слідів папілярних узорів пальців лівої руки ОСОБА_8 та встановлення генетичних ознак зразка букальних клітин ОСОБА_8 на предметах матеріального світу в гаражі № НОМЕР_3 в гаражному кооперативі «Радіоприлад» (висновки експертів на а. с. 228-232 т. 2, а. с. 5-14 т. 3), хоча з описаних вище міркувань суд не вправі використовувати їх на користь обвинувачення, між тим враховує, що їх наявність на предметах в гаражі, що перебуває в його користуванні, є логічним та пояснимим явищем.

Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим кримінальним процесуальним законом (ст. 23 КПК України).

Окрім наведених міркувань, на користь виправдання обвинуваченого за вказаним епізодом суд враховує і порушення встановленої статтею 23 КПК України засади кримінального судочинства про безпосередність дослідження речей через неможливість безпосереднього дослідження судом речових доказів, якими є наркотичні засоби та психотропні речовини, вилучені з гаражу № 159 КПК України та передані на зберігання до Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, зумовлену ненаданням уповноваженими на їх зберігання особами відділу поліції прокурору для надання суду, що потягло за собою ініціювання прокурором проведення службового розслідування.

При оцінці доказів обвинувачення по епізоду незаконного поводження зі зброєю, бойовими припасами та вибуховими речовинами, суд враховуючи очевидну недопустимість доказів, отриманих в результаті проведення обшуку гаражу, через порушення права обвинуваченого на захист, з тих самих міркувань вважає за необхідне визнати недопустимими і всі наступні докази в ланцюгу отриманих під час досудового розслідування процесуальних джерел.

Питання, що вирішуються судом при ухваленні вироку, врегульовані статтею 368 КПК України, і до них відносяться, зокрема, такі питання: чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа (1); чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений (2); чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення (3).

Якщо обвинувачений визнається винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, суд ухвалює обвинувальний вирок, як слідує із статті 373 КПК України.

З наведених положень кримінального процесуального законодавства випливає, що підставою для ухвалення обвинувального вироку є висновок суду про винуватість особи у вчиненні діяння (бездіяльності), що у відповідності до Закону України про кримінальну відповідальність утворюють склад кримінального правопорушення.

Однією з засад кримінального провадження в силу ст. 7 КПК України є законність, відповідно до якої прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Завданнями кримінального провадження в силу ст. 2 КПК України є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, що проголошено однією з засад кримінального провадження, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю у відповідності до ст. 3 Основного Закону України.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними, як випливає із змісту ст. 21 Конституції України.

Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Як випливає із ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожна людина, звинувачена в скоєнні кримінального злочину, вважається невинуватою до тих пір, поки його провина не доведена відповідно до закону. Кожна людина при визначенні його громадянських прав і обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і неупередженим судом.

Гарантія того, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом, становить зміст принципу презумпції невинуватості.

Зміст такої засади кримінального провадження, як презумпція невинуватості та забезпечення доведення вини, встановлений статтею 62 Основного Закону та статтею 17 КПК України і полягає в тому, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Означені правила поєднуються з такими ж положеннями ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі "Барбера, Мессеґе і Хабардо проти Іспанії" від 6 грудня 1988 року Європейський Суд з прав людини встановив, що "принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину, обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь обвинуваченого (підсудного).

Тягар доведення факту вчинення обвинуваченим (підсудним) злочину покладений на сторону обвинувачення і не може перекладатися на захист, чітко та недвозначно висловлено у низці рішень Європейського Суду з прав людини, зокрема, у § 39 Рішення Страсбурзького суду "Капо проти Бельгії" від 13 січня 2005 року.

З роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01.11.1996 року «Про застосування Конституції при здійсненні правосуддя» випливає, що конституційні права та свободи людини і громадянина є безпосередньо діючими. Вони визначають цілі і зміст законів та інших нормативно-правових актів, зміст і спрямованість діяльності органів законодавчої та виконавчої влади, органів місцевого самоврядування і забезпечуються захистом правосуддя. Виходячи із зазначеного принципу та гарантування Конституцією судового захисту конституційних прав і свобод, судова діяльність має бути спрямована на захист цих прав і свобод від будь-яких посягань шляхом забезпечення своєчасного та якісного розгляду конкретних справ. Оскільки Конституція України, як зазначено в її статті 8, має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акту з точки зору його відповідності Конституції і в усіх необхідних випадках застосовувати Конституцію як акт прямої дії. Судові рішення мають ґрунтуватись на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй.

За роз`ясненнями п. 19 цієї постанови, визнання особи винуватою у вчиненні злочину можливо лише за умови доведеності її вини.

Обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 КПК, про що вже зазначено судом, покладається на слідчого, прокурора, як випливає із змісту частини першої ст. 92 КК України.

Обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.

Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що є однією з засад кримінального судочинства, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Положеннями цієї статті кримінального процесуального закону внормовано роль суду у здійсненні кримінального провадження, відповідно до якої суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їх процесуальних прав та обов`язків.

Як випливає зі змісту ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, що в силу ч. 2 означеної статті передбачає ухвалення рішення з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченого Кримінальним процесуальним кодексом України.

За змістом частини четвертої статті 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Під час здійснення розгляду означеного кримінального провадження в умовах дотримання положень засади змагальності кримінального судочинства допустимих доказів винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України та ч. 1 ст. 263 КК України, судом не отримано.

Ухвалення виправдувального вироку у разі, якщо не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим, внормоване частиною першою ст. 373 КПК України.

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 29.06.1990 року «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» усі сумніви відносно доведеності звинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитися на користь підсудного. Якщо зібрані у справі докази не підтверджують звинувачення і усі можливості збирання доказів вичерпані, суд зобов`язаний ухвалити виправдувальний вирок.

Судом під час з`ясування обставин справи в повному обсязі досліджені всі докази, надані сторонами провадження, та належних, достовірних, допустимих доказів, які можна використати при визнанні обвинувачення доведеним, суду не надано, між тим можливість збирання доказів вичерпана, що має обов`язковим наслідком ухвалення виправдувального вироку суду. Конституційний Суд у рішенні від 26.02.2019 №1-р/2019 у справі щодо відповідності

Конституції (конституційності) ст. 3682 КК зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio proreo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства», «Яременко проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Кобець проти України»).

Розумний сумнів це такий непереборний сумнів, який залишається у слідчого, прокурора, слідчого судді, суду щодо винуватості обвинуваченого чи підсудного після всебічного, повного й об`єктивного дослідження обставин справи. Наявність розумного сумніву щодо обґрунтованості обвинувачення не дозволяє будь-якій неупередженій людині, яка міркує з належним розумом і сумлінням, визнати обвинуваченого винним.

Виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений ст.92 КПК, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна й безстороння людина може пояснити факти, установлені в суді, а саме винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Враховуючи викладене, суд вважає, що у вказаному провадженні не доведено поза розумним сумнівом винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінально караних діянь, що передбачені ч. 3 ст. 307 та ч. 1 ст. 263 КПК України, що має наслідком його виправдання по вказаним частинам статей Закону України про кримінальну відповідальність.

Цивільні позови в кримінальному провадженні відсутні.

Доля речових доказів підлягає вирішенню в порядку ст. 100 КПК України.

При цьому відсутність переданих на зберігання до камери зберігання речових доказів Шевченківського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області наркотичних засобів та психотропних речовин в камері схову речових доказів відділу поліції № 3 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області, який є правонаступником Шевченківського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області, робить неможливим розпорядження судом їх долею.

Заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту транспортного засобу та мобільного телефону, належних обвинуваченому, застосовані під час досудового розслідування на підставі ухвали слідчого судді, підлягають скасуванню.

У відповідності до ст. 124 КПК України стягненню зі ОСОБА_8 у дохід держави підлягає вартість судової хімічної експертизи № 7-150 від 03.02.2017 року по епізоду, по якому він визнаний винуватим.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні злочину, що передбачений ч. 1 ст. 309 КК України, та призначити покарання у вигляді трьох років обмеження волі.

На підставі ст. 49 КК України від відбування покарання звільнити через сплив строку притягнення до відповідальності.

У відповідності до ст. 124 КПК України стягнути зі ОСОБА_8 у доход держави вартість проведення судової хімічної експертизи в сумі 793 гр. 86 коп.

Виправдати ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 307 КК України, за ч. 1 ст. 263 КК України через недоведеність його винуватості у вчиненні злочинів.

Речові докази пістолет «ТТ» калібру 7.62*25 мм, пістолет «ТТ» калібру 7.62*25 мм, 111 патронів, 24 гільзи, 4 магазина, протирки каналів стволів, які зберігаються на складі арттехозброєння управління матеріального забезпечення ГУНП в Запорізькій області, - передати до криміналістичної колекції Запорізького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України.

Визнані речовими доказами автомобіль «TOYOTA RAV4», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зберігається на стоянці ГУНП в Запорізькій області, мобільний телефон Lenovo А6000, зв`язку з чотирьох металевих ключів; картонну коробку з під мобільного телефону красного кольору НОМЕР_10 з трьома книжками з інструкцією для користування мобільним телефоном, гарантійний талон, товарний чек на суму 2999 грн., навушники для мобільного телефону білого кольору; стартовий пакет з сім-карткою «Lycamobile» з номером НОМЕР_11 ; катродержатель з під сім-картки мобільного оператора «Лайф» з номером НОМЕР_12 ; мобільний телефон Самсунг SGH-E840 в корпусі рожевого кольору, ІМЕІ: НОМЕР_13 з сім-картою мобільного оператора «Київстар»; мобільний телефон Nomi і181 в корпусі чорно-жовтого кольору ІМЕІ 1: НОМЕР_14 , ІМЕІ 2: НОМЕР_15 з сім-карткою мобільного оператора «Лайф» з абонентським номером НОМЕР_16 , які зберігається в камері зберігання речових доказів відділу поліції № 3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області, повернути ОСОБА_8 за належністю.

Речові докази фрагмент аркушу паперу рожевого кольору з написом НОМЕР_17 Наташа; аркуш паперу білого кольору розміром 8,2*8,2 см з написом +5, НОМЕР_18 , epictntre-vs Виталик Светын; аркуш паперу рожевого кольору розміром 8,2*8,2 см з написом 11,750 16; аркуш паперу білого кольору розміром 8,2*8,2 см з написом Симба (долг) 1) 1,900Є, 2) 15000 грн. (500Є). Отдал 1)30Є 2) 50Є, 3)25Є, 4) 11Є, 5) 50Є з зворотнього боку Ларик 1)3-150 грн., 2)6-300 грн., 3)6-300 грн., 4)6-300 грн., 5)10-500 грн.; аркуш паперу рожевого кольору розміром 7,4*7,6см з написом Чисто 1) 2,685Є, 2) 6,610 грн.; аркуш паперу рожевого кольору розміром 7,4*7,6 см з написом Чисто 1)1900+60Є, 2) 14,010гр.-9,200=4,810+600грн.=5410.5х85=425Є, 5*90=450Є-150Є=300, 6*100=600гр., 6*160=600гр.;аркуш паперу білого кольору розміром 7,9*8см з написом 1) 1900Є+150Є+360Є, 2) 15000 гр. (500Є) +1060 гр.+200гр. Отдает 450Є, НОМЕР_19 , 6*100=600гр.;аркуш паперу білого кольору розміром 14,8*10,4см з написом НОМЕР_20 , НОМЕР_21 Наташа, НОМЕР_22 , 096-250-13-41 Кирилл; аркуш паперу білого кольору розміром 8,3*8,3см розверчений на чотири стовпчики в яких містяться цифрові позначення; аркуш паперу рожевого кольору розміром 7,4*7,6см з написом ОСОБА_21 050-1060-396,7.9200 50%Коханивский; фрагмент аркушу паперу білого кольору з написом НОМЕР_23 , НОМЕР_24 epictntre-vs; наручники з металу білого кольору з гравіруванням «Воєнторг ДІСІ», вироблено в Україні, заводський номер НОМЕР_25 з трьома ключами до наручників з металу білого кольору; наручники з металу білого кольору з гравіруванням «Воєнторг ДІСІ», вироблено в Україні, заводський номер НОМЕР_26 з трьома ключами до наручників з металу білого кольору; порожній магазин до зброї коричневого кольору по типу автомат «Калашникова», які зберігаються в камері зберігання речових доказів відділу поліції № 3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області, - знищити.

Речовий доказ - предмет, вилучений в гаражі № НОМЕР_3 гаражного кооперативу «Радіоприбор», який є різновидом військової холодної зброї багнет-ножем до 7,62 мм, який знаходиться на зберіганні сектору дозвільної системи відділу поліції № 3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області, - знищити.

Речові докази пластичну речовину коричневого кольору масою 784,0 г., яка містить вибухову речовину гексоген (пластид), регенеративний патрон РП-4 до ізолюючого протигазу ИП-4, які зберігається у вибухотехнічному управлінні ГУНП в Запорізькій області, - знищити.

Речові докази предмет еліпсоїдної форми, корпуси оборонних осколкових гранат Ф-1, предмет сферичної форми, корпус бойової ручної наступальної осколкової гранати РНГ, предмет циліндричної форми, предмет циліндричної форми типу УЗРГМ, предмет напівсферичної форми, предмет пляшкової форми, пульт дистанційного керування та виконавчі пристрої, уламки корпусів бойових осколкових оборонних гранат Ф-1, холості пробки гранат, які зберігаються у відділу поліції № 3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області, - знищити.

Речовий доказ посвідчення № НОМЕР_3 гаражного кооперативу «Радіоприбор», виданого на ім`я ОСОБА_8 , яке зберігається в матеріалах кримінального провадження, - зберігати з матеріалами кримінального провадження.

Скасувати арешт автомобіля «TOYOTA RAV4», реєстраційний номер НОМЕР_1 , застосований на підставі ухвали слідчого судді від 06.02.2017 року.

Скасувати арешт мобільного телефону «Lenovo А6000», застосований на підставі ухвали слідчого судді від 06.02.2017 року.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу було подано.

На вирок суду може бути подана апеляція до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку учасники провадження мають право отримати в суді негайно після його проголошення. Учасникам кримінального провадження, які не були присутні в судовому засіданні під час проголошення вироку, копію вироку буде направлено не пізніше наступного дня після його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3