Справа № 344/471/23
Провадження № 11-сс/4808/30/23
Категорія ст. 183 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач Повзло
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2023 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду

в складі суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11 січня 2023 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваної ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000111 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 436-2, ч. 3 ст. 109 КК України ,

за участю прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваної ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

Захисник ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 та застосувати відносно неї запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Вважає ухвалу слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_7 незаконною та необґрунтованою, висновки суду викладені в судовому рішенні не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.

Вважає, що висновки слідчого судді про обґрунтованість підозри не підтверджується сукупністю даних, що надані слідчим разом з клопотанням про обрання запобіжного заходу.

Зазначає, що встановлені ризики є лише необґрунтованими припущенням та доказів наявності таких ризиків немає.

Просить застосувати до підозрюваної ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, який забезпечить дотримання підозрюваною покладених на неї обов`язків з урахуванням того, що ОСОБА_9 раніше не судима, в розшуку не перебувала, паспорт для виїзду за кордон не має, є особою похилого віку, має чоловіка, має постійне місце мешкання, має постійне місце роботи, мас хронічні хвороби.

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11 січня 2023 року клопотання слідчого задоволено, застосовано щодо ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 10 березня 2023 року включно.

З огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, суд першої інстанції дійшов до висновку про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 436-2, ч. 3 ст. 109 КК України та доведеності наявності ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені п.п. 1, 2, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

В судовому засіданні апеляційного суду:

- підозрювана ОСОБА_7 та її захисник ОСОБА_6 просили задовольнити апеляційну скаргу;

- прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив відмовити в її задоволенні.

Заслухавши доповідь судді, думку учасників судового провадження, суд апеляційної інстанції вважає, що в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити з наступних підстав.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком слідчого судді про необхідність застосування щодо ОСОБА_9 запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою та вважає, що висновок слідчого судді про наявність достатніх підстав для задоволення клопотання є обґрунтованим.

За приписами ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Згідно з вимогами п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

За змістом ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про : наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

ОСОБА_9 у кримінальному провадженні № 0000111 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 436-2, ч. 3 ст. 109 КК України.

За вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 436-2 КК України, встановлено відповідальність у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої, таке згідно з ст. 12 КК України є тяжким злочином.

На думку суду апеляційної інстанції, слідчий суддя правильно встановив, що наведені у клопотанні дані разом з сукупністю зібраних у кримінальному провадженні доказів у їх взаємозв`язку - протоколом обшуку від 10.01.2023 року (а.п. 7), повідомленям про підозру від 10.01.2023 року (а.п. 8-14), протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 10.01.2023 року (а.п. 15-16), протоколом допиту підозрюваного від 10.01.2023 року (а.п. 17-18), протоколом огляду від 12.10.2022 року (а.п. 20-23), висновком експерта № 835/22-22 від 11.11.2022 року (а.п. 24-33), протоколом за результатами зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 16.12.2022 року (а.п. 34-35) та іншими доказами, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 436-2, ч. 3 ст. 109 України.

Суд апеляційної інстанції вважає, що слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов до переконливого висновку про обґрунтованість підозри, оскільки вони підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити дане правопорушення.

Інкриміновані підозрюваній кримінальні правопорушення, можуть викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення, як виключну міру запобіжного заходу.

При цьому, досудове розслідування триває, встановлюються обставини, які мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Також, суд апеляційної інстанції вважає, що слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів належним чином врахував в сукупності всі обставини згідно з ч. 1 ст. 178 КПК України, в тому числі характеризуючи дані на особу підозрюваної ОСОБА_7 .

Наведене слідчим у клопотанні обґрунтування існування ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які мають місце в даному випадку, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки підозрювана усвідомлює тяжкість можливого покарання за вчинення вищевказаних злочинів. Окрім цього, ОСОБА_9 усвідомлює, що санкції ч. 3 ст. 109, ч. 3 ст. 436-2 Кримінального кодексу України передбачають покарання у виді позбавлення волі з конфіскацію майна або без такої, у зв`язку із чим, враховуючи режим воєнного стану на території України, може покинути її територію, тим же самим переховуватись від органів досудового розслідування та суду за скоєні нею кримінальні правопорушення; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки ОСОБА_9 підозрюється у скоєнні злочинів проти основ національної безпеки України, вчинених у воєнний час; вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні нетяжкого та тяжкого злочинів проти основ національної безпеки України і зможе вчинити інші кримінальні правопорушення проти держави України або продовжити здійснювати вищевказані кримінальні правопорушення.є переконливим.

При цьому, суд апеляційної інстанції враховує, що ризик в свою чергу не є визначеною подією, а по суті представляє ймовірність отримання несприятливих для судового провадження подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що ризиком у кримінальному провадженні є небажані для провадження наслідки дій підозрюваного, спрямовані на створення перешкод кримінальному провадженню. Ризик стає реальним через невизначеність поведінки особи у певній ситуації, яку (поведінку) неможливо достеменно передбачити. Таким чином, у контексті кримінального провадження ризиком неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного необхідно вважати таку поведінку цієї особи, настання якої характеризується високим ступенем ймовірності.

Стороною захисту не спростовано обставин, які вказують на наявність заявлених стороною обвинувачення ризиків, запобігання спробам яких є метою та підставами застосування запобіжних заходів.

Суд апеляційної інстанції вважає, що під час розгляду клопотання слідчим суддею доведено неможливість запобігання відповідним ризикам у разі застосування до підозрюваної ОСОБА_9 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, зокрема особистого зобов`язання. При застосуванні іншого більш м`якого запобіжного заходу відносно нього існує значна ймовірність того, що вона порушуватиме покладені на неї процесуальні обов`язки.

В ухвалі слідчого судді зазначено належне мотивування про неможливість запобігання ризикам, встановлених стороною обвинувачення, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, проаналізовано доводи сторони захисту.

При цьому колегія суддів враховує, що відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 КК України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї ст. 176 КПК України, а саме тримання під вартою.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що слідчий суддя, враховуючи положення ст. ст. 177, 178, 183 КПК України, ч. 1 ст. 29 Конституції України, вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, оцінив в сукупності всі обставини, наведені сторонами кримінального провадження, та обґрунтовано дійшов висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваної ОСОБА_9 , що відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, - забезпечення виконання покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків та запобігання виникненню ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Обставин, які б підтверджували позицію сторони захисту щодо незаконності ухвали слідчого судді та наявності підстав для її скасування за результатами апеляційного розгляду не встановлено, а тому її необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 407, 419, 422 КПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11 січня 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваної ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000111 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 436-2, ч. 3 ст. 109 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4