Березівський районний суд Одеської області
28.12.2022
Справа № 494/1265/22
Номер провадження 1-кп/494/220/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2022 р. м. Березівка

Березівський районний суд Одеської області у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

у присутності:

процесуального прокурора Березівської окружної прокуратури ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

законного представника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР 10 червня 2022 р. за №0000088, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КК України, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Маркевичеве Березівського (колишнього Ширяївського) району Одеської області, громадянина України, студента ВСП «БВПУ ДУ «Одеська політехніка», за спеціальністю маляр-штукатур, військовозобов`язаного, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

в с т а н о в и в:

Обвинувачений ОСОБА_4 09 червня 2022 року, приблизно о 23:30 год. перебував на території домоволодіння, що розташоване по АДРЕСА_1 , разом із потерпілим ОСОБА_7 .. На грунті раптово виниклих неприязних відносин між ними виникла сварка, в ході якої обвинувачений умисно завдав не менше п`яти ударів кулаками рук в область голови потерпілого від яких останній впав на землю. В результаті умисних, протиправних дій, спрямованих на умисне спричинення тілесних ушкоджень, потерпілому заподіяно тілесні ушкодження у вигляді: закритої щелепно-лицьової травми у вигляді переломів суглобових відростків нижньої щелепи з обох сторін, забитої рани слизової оболонки нижньої губи та синців обличчя, які відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений винним себе у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, фактичні обставини вчиненого підтвердив у повному обсязі, щиро каявся. Пояснив суду, що не стримався і дійсно вчинив інкриміноване йому правопорушення, шляхом зазначеним прокурором, щиро каявся.

З урахуванням показань обвинуваченого у судовому засіданні державний обвинувач звернувся до суду із клопотанням про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, згідно положень ч.3 ст.349 КПК України, що було підтримано обвинуваченим, його законним представником, захисником та потерпілим.

Суд вважає, що всі учасники судового розбору правильно розуміють зміст фактичних обставин справи, які ніхто не оспорює, немає сумнівів у їх добровільності позицій.

Також, суд вважає за необхідність роз`яснити учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права на оскарження в апеляційному порядку обставин справи, що ніхто не оспорює.

Дії обвинуваченого правильно кваліфіковані по ч.1 ст.122 КК України, а саме у вчиненні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст.121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, що згідно ч.4 ст.12 КК України є не тяжким злочином.

При призначенні покарання обвинуваченому відповідно п.3 ч.1 ст.65 КК України, суд приймає до уваги особу винного, суспільну небезпеку вчиненого, обставини, що пом`якшують і обтяжують вчинене.

Також, суд враховує ст.37 Конвенції про права дитини, де вказано, що «арешт, затримання чи тюремне ув`язнення дитини здійснюється згідно з законом та використовується лише як крайній захід і протягом якомога більш короткого відповідного періоду часу».

Згідно ст.8 ч.1 Конституції України в Україні діє принцип верховенства права. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Відповідно до ст.66 КК України обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому судом встановлено щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину у неповнолітньому віці.

Обставин, що обтяжують, відповідно до ст.67 КК України, покарання обвинуваченому судом не встановлено.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд виходить із встановленої ст.50 КК України, його мети не тільки кари, а й виправлення і запобігання вчиненню нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості.

З урахуванням Конвенції про права дитини, суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, який відповідно до ст.12 КК України відносяться до категорії не тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який вчинив злочин в неповнолітньому віці, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, відсутність тяжких наслідків від скоєного злочину, свою вину у скоєному визнав, щиро розкаявся, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, за місцем навчального закладу характеризується добре, позицію потерпілого, який не має претензій до обвинуваченого. А також відповідно до досудової доповіді, наданої Березівським районним сектором №1 філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області встановлено, що виправлення обвинуваченого можливо без реального позбавлення волі або обмеження волі на певний строк. Ризик вчинення повторного кримінального правопорушення у нього оцінюється як низький.

Як зазначено у ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

З урахуванням викладеного, з метою виправлення і попередження вчинення інших правопорушень, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі із застосуванням вимог ст.ст.75, 76, 104 КК України та звільнити його від відбування покарання з випробуванням на певний строк, що буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів.

Цивільний позов потерпілим не заявлений.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Запобіжні заходи у відношенні обвинуваченого до набрання вироком законної сили не обирати.

Керуючись ч.2 ст.84, ст.104 КК України, ст.ст.373-376, 484-485, 395 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винним за ч.1 ст.122 КК України і призначити йому покарання у вигляді одного року позбавлення волі.

Звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, згідно до положень ст.ст.75, 104 КК України, встановивши йому випробувальний термін один рік.

Під час випробувального терміну покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України, а саме:

періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід до ОСОБА_4 не обирався.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Речових доказів по справі не має.

Витрати експертів по справі відсутні.

На вирок може бути подана апеляція на протязі 30 (тридцяти) діб з моменту проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок вважати набравшим законної сили після закінчення терміну на апеляційне оскарження, а у разі оскарження після набрання чинності ухвали апеляційного суду.

Суддя: _______________________________________ -