Єдиний унікальний № 946/78/23
Провадження № 1-кп/946/330/23
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________
ВИРОК

Іменем України

12 квітня 2023 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у місті Ізмаїл Одеської області у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000945, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с.Першотравневе Ізмаїльського району Одеської області (далі - с. Першотравневе), громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, одруженого, такого, що має на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України (далі - КК),

сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4 ,

сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3 ,

інші учасники судового провадження: потерпілий ОСОБА_5 , представник потерпілого ОСОБА_6 .

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

1.06.10.2022 близько 08:40 год. водій ОСОБА_3 , керуючи технічно-справним автомобілем «Toyota Carina E» р/н НОМЕР_1 , здійснював рух на рівній, горизонтальній ділянці дороги по сухому, чистому асфальтобетонному покриттю на 26 км автодороги О161108 «ст. Дзінілор - Приозерне - Муравлівка - Комишівка - Т16-07» з боку с. Комишівка в напрямку с. Кислиця, на якій організовано двосторонній рух (по одній смузі руху в кожному напрямку), та в порушення вимог підп. «б» п. 2.3., п. 12.1. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 (далі - ПДР), проявив кримінальну протиправну самовпевненість, тобто передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків, легковажно розраховував на їх відвернення, був не уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, тим самим відповідно не реагував на її зміну, заходів, що виключають виникнення і розвиток аварійної ситуації, не вжив, не обрав безпечну швидкість руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, у результаті чого допустив частковий виїзд транспортного засобу вправо за ходом його руху, що призвело до втрати керованості транспортним засобом та подальшого неконтрольованого руху транспортного засобу, виїзду за межі проїзної частини та подальшим наїздом на придорожнє дерево.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримала тілесні ушкодження у виді: 1) відкритої черепно-лицевої травми: синця, саден та забійних ран голови; перелому коронки 2-го зуба верхньої щелепи зліва; перелому верхньої щелепи над альвеолярними відростками; крововиливів в м`які тканини голови; багатоуламкового перелому лицевого та мозкового черепа з розривами твердої мозкової оболонки; кільцеподібного перелому кісток основи черепа; дифузного крововиливу під м`які мозкові оболонки півкуль, стовбуру головного мозку та мозочка; забою-розмізчення обох лобових, скроневих та тім`яних часток; 2) закритої травми шиї та тулуба: синця шиї; розриву міжхребцевого диску поміж 1-м та 2-м хребцями грудного відділу із забоєм спинного мозку; забоїв легень та надривів біля їх коренів; розривів печінки; крововиливів біля судинних ніжок обох нирок; 3) закритої травми кінцівок: садна в ділянці правого ліктьового суглоба; садна правого передпліччя; садна правого стегна; садна та забійної рани в ділянці правого колінного суглоба; синця та садна правої гомілки; синців лівого стегна; синця в ділянці лівого колінного суглоба з переходом на гомілку, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, та утворились в результаті дорожньо-транспортної події від дії виступаючих частин в салоні автомобіля, та які спричинили смерть ОСОБА_7 .

Допущені водієм автомобіля «Toyota Carina E» р/н НОМЕР_1 ОСОБА_3 порушення вимог підп. «б» п. 2.3., п. 12.1. ПДР знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням суспільно-небезпечних наслідків у вигляді загибелі потерпілої ОСОБА_7 .

2.Своїми діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Стаття (частина статті) КК, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений

3.Кримінальний кодекс України

«Стаття 286. Порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами

1. Порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, -

…

2. Ті самі діяння, якщо вони спричинили смерть потерпілого або заподіяли тяжке тілесне ушкодження, -

караються позбавленням волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.»

Докази на підтвердження встановлених судом обставин

4.Обставини вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення встановлені судом шляхом дослідження сукупності доказів, обсяг дослідження яких був визначений з урахуванням думок учасників судового провадження в порядку, передбаченому ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), у відповідності до засад кримінального провадження, передбачених ст. ст. 22, 26 КПК, таких як диспозитивність, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

5.Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав себе винним в обсязі пред`явленого йому обвинувачення та щиро розкаявся у вчиненні кримінального правопорушення, не піддавши сумніву обставини, викладені в обвинувальному акті, зокрема, спосіб, яким він здійснив дорожньо-транспортну пригоду. Хоча обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні і пояснив, що не пам`ятає точно всіх обставин, оскільки втратив пам`ять та тривалий час перебував у комі, але зазначив, що погоджується, що все саме так і відбувалося, як зазначено в обвинувальному акті. 06.10.2022 він рухався на своєму автомобілі марки «Toyota Carina E» р/н НОМЕР_1 разом із ОСОБА_7 , яка попросила його відвезти її у справах, та ОСОБА_8 . Вони їхали з с.Першотравневе через дамбу в м. Ізмаїл Одеської області (далі - м. Ізмаїл), ОСОБА_7 сиділа поруч біля нього на передньому пасажирському сидінні, а ОСОБА_8 сиділа позаду. Дорога була нормальна, добре асфальтована, погода також була хорошою, як саме він вилетів, не розуміє: спочатку його винесло на узбіччя, а потім у поле. По фотографіям з місця ДТП він побачив, що врізався у дерево, в результаті чого ОСОБА_7 загинула на місці, ОСОБА_8 залишилась живою. Крім того, він не пам`ятає, з якою саме швидкістю рухався, однак по тій трасі зазвичай їздив зі швидкістю 100 км/год. Пам`ятає лише як ОСОБА_7 злякалась, коли щось пішло не так та почала кричати. Свідомість до нього повернулася через півтора місяці після ДТП, весь цей час він перебував у комі. Він розуміє, що внаслідок його дій загинула людина та дуже жалкує про те, що сталося, готовий понести передбачену законом покарання. Цивільний позов потерпілого про стягнення з нього 100 000 грн в якості відшкодування моральної шкоди він визнає у повному обсязі, але за станом здоров`я після ДТП у нього на теперішній час немає можливості сплатити такі кошти.

6.Крім повного визнання обвинуваченим ОСОБА_3 вини у вчинені кримінального правопорушення, його вина повністю підтверджується сукупністю досліджених під час судового розгляду доказами, оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку.

7.Так, потерпілий ОСОБА_5 під час судового розгляду пояснив, що 06.10.2022 десь о 08:30 годині йому подзвонив вітчим та повідомив, що мати загинула у ДТП. На місці події він не був, оскільки на той момент перебував за кордоном по роботі.

8.Свідок ОСОБА_8 під час судового розгляду пояснила, що 06.10.2022 приблизно о 08:30 годині вона разом з ОСОБА_3 на його автомобілі та з ОСОБА_7 виїхали з с. Першотравневе в м.Ізмаїл. Вона сіла позаду, а ОСОБА_7 сиділа на передньому пасажирському сидінні. Вони їхали по асфальтованій чистій, сухій дорозі, без ям. Весь час вона сиділа в телефоні й не стежила за дорогою, а коли підняла очі, то побачила, що вони рухалися правою стороною по узбіччю, а лівою стороною по дорозі. Автомобіль почало кидати в різні боки, вона почула як ОСОБА_7 гучно крикнула « ОСОБА_9 », після чого вона ( ОСОБА_8 ) опинилася в полі, можливо, через те, що була не пристебнута ременем безпеки. Самовільно вона не залишала автомобіль, її з нього викинуло, а всі інші залишилися на свої місцях. Коли вона запила чи живі вони, жоден не відповів. Тоді ж вона встала та пішла до траси, звідки вона почула, що з машини доносився чийсь хрип: вона думала, що ОСОБА_3 помер. Після того, вона присіла на узбіччі та почала махати рукою, аж раптом хтось зупинився і вона повідомила, що в автомобілі є загибла людина, попросила аби викликали швидку та зателефонували її чоловікові.

9.Підставою для внесення відомостей 06.10.2022 до ЄРДР за №0000945 (а.п. 48) та початку досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні стало повідомлення 06.10.2022 о 08:46 години зі служби 102 про те, що 06.10.2022 о 08:44 годині в с. Кислиця автомобіль марки «Toyota Carina E» р/н НОМЕР_1 здійснив виїзд на праве узбіччя по ходу свого руху, де допустив зіткнення із придорожнім деревом, внаслідок чого ОСОБА_7 загинула на місці, а ОСОБА_8 госпіталізована до лікарні із закритою черепно-мозковою травмою, що підтверджується рапортами інспектора чергової частини Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області (а.п. 49 - 51).

10.Під час огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, який здійснювався у сонячну погоду, без опадів, на 26 км + 600 м а/д О161108 «ст. Дзінілор - Приозерне - Муравлівка - Комишівка - Т16-07», згідно відповідного протоколу від 06.10.2022 та додатків до нього у виді фототаблиці та схеми, зафіксовані обстановка та сліди після того, як ОСОБА_3 на автомобілі марки «Toyota Carina E» р/н НОМЕР_1 здійснив наїзд на придорожнє дерево. Також зафіксовані значні пошкодження автомобіля, на місці події також виявлений труп ОСОБА_7 з тілесними пошкодженням (а. п. 52 - 68).

11.Причина смерті ОСОБА_7 , а також характер та ступінь тяжкості тілесних ушкоджень були встановлені шляхом проведення судово-медичної експертизи відповідно до даних висновку № 395 від 08.12.2022. Зокрема, дані висновку експертизи вказують на те, що тілесні ушкодження розглядаються як єдиний комплекс та виникли у результаті дорожньо-транспортної пригоди внаслідок дії виступаючих частин всередині салону автомобіля. Смерть ОСОБА_7 знаходиться в прямому причинному зв`язку з відкритою черепно-лицевою травмою у вигляді багатоуламкового перелому кісток лицевого та мозкового черепа з розривами твердої мозкової оболонки та забоєм-розміщенням обох лобових, скроневих та тім`яних часток (а.п. 86 - 89).

12.Відповідно до висновку експерта №1316 від 22.11.2022, на трьох марлевих тампонах зі змивами з керма, з водійського сидіння, з лівої задньої пасажирської двері та на фрагменті ременя безпеки, вилучених 06.10.2022 при огляді автомобіля марки «Toyota» р/н НОМЕР_1 виявлена кров людини, походженням від загиблої ОСОБА_7 (а.п. 92 - 95), що вказує на те, що смертельні тілесні ушкодження ОСОБА_7 отримала саме перебуваючи у цьому автомобілі.

13.Згідно висновку експерта №СЕ-19/116-22/16690-ІТ від 25.11.2022, пошкодження автомобіля марки «Toyota Carina E» р/н НОМЕР_1 у виді деформації лівої бокової частини та слідова інформація, характер їх утворення дають підстави стверджувати, що за своїми формами та характером вони утворені внаслідок контактування лівої бокової передньої частини кузова автомобіля «Toyota» номерний знак НОМЕР_1 , з вертикально орієнтованим об`єктом, яким було придорожнє дерево (а.п. 82 - 85).

14.За даними висновку експерта №СЕ-19/116-22/16691-ІТ від 25.11.2022, рульове керування та ходова частина автомобіля «Toyota» номерний знак НОМЕР_1 , на момент виникнення події цієї пригоди знаходилися в працездатному стані, дозволяли водію контролювати, змінювати напрямок та характер руху керованого ним автомобіля (а.п. 73 - 79).

15.Згідно ж висновку експерта № 2855 від 09.11.2022, у крові ОСОБА_3 етиловий спирт не виявлений (а.п. 90 - 91).

16.Відповідно ж до висновку експерта №СЕ-19/116-22/18432-ІТ від 29.11.2022, в даній дорожній ситуації водій автомобіля марки «Toyota Carina E» р/н НОМЕР_1 ОСОБА_3 повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.1 ПДР (а.п. 98 - 101).

17.Згідно п/п. «б» п. 2.3. ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

18.Відповідно ж до п. 12.1. ПДР під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

19.Аналіз же вищезазначених доказів дає підстави суду зробити висновок, що кожний доказ є допустимим, достовірним, належним та у сукупності усі вищезазначені докази є взаємопов`язаними та достатніми для висновку про те, що ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом, діючи з необережності у формі кримінальної протиправної самовпевненості, порушив підп. «б» п. 2.3., п. 12.1. ПДР, оскільки він не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, заходів, що виключають виникнення і розвиток аварійної ситуації не вжив, не обрав безпечну швидкість руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно ним керувати, внаслідок чого допустив частковий виїзд транспортного засобу вправо за ходом його руху, що призвело до втрати керованості транспортним засобом та подальшого неконтрольованого його руху, виїзду за межі проїзної частини та подальшим наїздом на придорожнє дерево.

20.Зазначені порушення вимог ПДР ОСОБА_3 , що призвели до наїзду автомобіля під його керуванням на придорожнє дерево, призвели до отримання пасажиркою ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, які стали причиною її подальшої смерті. На думку суду, ці суспільно небезпечні наслідки у виді смерті потерпілої перебувають у прямому причинно-наслідкову зв`язку з порушенням ПДР, які допустив обвинувачений ОСОБА_3 . Отже, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_3 у вчинені ним кримінального правопорушення, та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 286 КК.

Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання

21.До обставин, які відповідно до ст. 66 КК пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, готовність відшкодувати завдану моральну шкоду у повному обсязі і повне визнання цивільного позову у зв`язку з цим.

22.Стороною обвинувачення не зазначено в обвинувальному акті про наявність обставин, які відповідно до ст. 67 КК обтяжують покарання ОСОБА_3 , та які відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 91, ч. 1 ст.92 КПК підлягають доказуванню саме прокурором. У силу положень ст. 337 КПК суд позбавлений можливості додатково встановлювати та враховувати обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 та які в обвинувальному акті не зазначені, а також які прокурором не доказувалися, оскільки це погіршить становище обвинуваченого.

Мотиви призначення покарання

23.При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд у відповідності до ст. 65 КК враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

24.Як зазначено в ч. 2 ст. 50 КК, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

25.Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

26.Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

27.Системне тлумачення цих правових норм дозволяє дійти висновку, що питання призначення кримінального покарання та звільнення від його відбування повинні вирішуватися з урахуванням мети покарання, при цьому, з огляду на положення ст. 75 КК, законодавець підкреслює важливість такої цілі покарання як виправлення засудженого, передбачивши, що при призначенні низки покарань, у тому числі у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, особу може бути звільнено від відбування покарання з іспитовим строком, якщо суд дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, при цьому суд має врахувати не тільки тяжкість кримінального правопорушення, особу винного, але й інші обставини справи.

28.При обранні форми реалізації кримінальної відповідальності суд у визначених законом межах наділений правом вибору не лише виду та розміру покарання, а й порядку його відбування. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК, відповідно до якої якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

29.За формальною класифікацією, передбаченою ст. 12 КК, в залежності від санкції статі обвинувачений ОСОБА_3 вчинив тяжкий злочин.

30.Водночас, як обставина, що має враховуватися судом при призначенні покарання, ступінь тяжкості злочину є оціночною ознакою, яка визначає межі судової дискреції.

31.Суд враховує те, що склад вчиненого ОСОБА_3 злочину відносяться до кваліфікованого, тобто до складу злочину з обтяжуючими обставинами. І хоча обвинувачений ОСОБА_3 вчинив необережний тяжкий злочин, але внаслідок нього настала смерть людини.

32.Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю.

33.Щодо особи винного, то ОСОБА_3 раніше не судимий, вперше притягується до кримінальної відповідальності, має міцні соціальні зв`язки, одружений, має на утриманні одну неповнолітню дитину, за місцем проживання характеризується виключно позитивно, як відповідальна людина, працьовитий, емоційно стабільний, алкоголь та інші психотропні речовини не вживав, серед односельців користується повагою та добрим ставленням, окрім неповнолітньої дитини у сім`ї обвинуваченого виховались ще двоє дітей, які на даний час вже набули повноліття (а.п. 105). З медичних документів вбачається, що внаслідок ДТП обвинувачений отримав травми ніг та голови, 22.12.2022 переніс операцію, станом на теперішній час продовжує хворіти, самостійно не пересувається (а.п. 109 - 113).

34.Суд також враховує і позицію потерпілого ОСОБА_5 , який просив суд не позбавляти волі обвинуваченого ОСОБА_3 .

35.Згідно абз. 17 ч. 1 ст. 368 КПК, ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно якій ризики вчинення повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюються як низькі. Органом пробації зроблений висновок про те, що виправлення ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства.

36.З урахуванням вказаних обставин, особи обвинуваченого ОСОБА_3 , того, що він вперше притягається до кримінальної відповідальності, щиро розкаявся у вчиненні кримінального правопорушення, активно сприяв його розкриттю, готовий відшкодувати завдану моральну шкоду у повному обсязі, у зв`язку з чим повністю визнав цивільний позов потерпілого, з урахуванням глибокого переживання обвинуваченим наслідків, що настали від вчиненого ним кримінального правопорушення, стану його здоров`я, наявності на його утриманні неповнолітньої дитини, низьких ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, позиції потерпілого, який просив суд не позбавляти обвинуваченого волі, а також того, що у обвинуваченого відсутні обставини, які обтяжують покарання, суд у відповідності до вимог КК та передбачених ним санкцій вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 можливе з призначенням йому основного покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК з призначенням додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, та зі звільненням його на підставі ст. 75 КК від відбування основного покарання з випробуванням з покладанням обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК. Суд дійшов висновку, що призначення такого основного покарання зі звільненням від його відбування та додаткового покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання нових кримінальних правопорушень, таке основне покарання зі звільненням від його відбування та таке додаткове покарання повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

37.При цьому судом враховані висновки Верховного Суду щодо дискреційних повноважень суду щодо визначення виду та міри покарання (постанови Верховного Суду від 19.02.2019 у справі №337/3654/16-к, від 28.05.2020 у справі №753/13972/17 та від 06.08.2020 у справі №759/13520/18).

38.Враховуючи суспільно-небезпечні наслідки, що настали внаслідок кримінально протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_3 у виді смерті особи, що безпосередньо впливає на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, на думку суду, обвинуваченому має бути призначене додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, яке сприятиме його виправленню та запобігання нових кримінальних правопорушень не тільки обвинуваченим, а й іншими особами.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку

39.При вирішенні цивільного позову, пред`явленого ОСОБА_5 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 100 000 грн. в якості відшкодування моральної шкоди, суд керується положеннями ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України (далі - ЦК), відповідно до яких шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, а також положеннями ч. 1 ст. 1167, ч. 2 ст. 1168 ЦК, у відповідності до яких моральна шкода, завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини; моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

40.Таким чином, із вказаних норм права випливає, що шкоду, завдану цивільному позивачу ОСОБА_5 повинен відшкодувати обвинувачений ОСОБА_3 , який вчинив злочин джерелом підвищеної небезпеки (транспортним засобом), в результаті якого і виникла у цивільного позивача моральна шкода, вина обвинуваченого повністю доведена вищенаведеними доказами, які були досліджені судом.

41.При визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди позивачу ОСОБА_5 , суд враховує характер злочину, який характеризується необережною формою вини, глибину душевних страждань потерпілого, а також керується принципами розумності та справедливості, та вважає, що з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_5 підлягає стягненню 100 000 грн в якості відшкодування завданої моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою щодо його близького родича. Так, у зв`язку із вчиненням злочину був порушений звичайний ритм життя позивача, ОСОБА_5 після раптової смерті матері отримав нервовий стрес, в якому він перебуває до теперішнього часу. Після смерті матері він відчуває пригнічення настрою, тугу за нею, тривогу через те, щ в нього більше немає надійної опори в житті, оскільки він позбавлений підтримки матері і відновити попередній стан життя неможливо.

42.При цьому обвинувачений ОСОБА_3 цивільний позов потерпілого визнав у повному обсязі.

43.Судом встановлено, що ОСОБА_3 у даному кримінальному провадженні не затримувався та під вартою не тримався, запобіжні заходи відносно нього не застосовувалися.

44.В силу ч. 2 ст. 124 КПК з обвинуваченого ОСОБА_3 мають бути стягнуті на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів для проведення судових автотехнічних експертиз № СЕ-19/116-22/16690-ІТ від 25.11.2022 у сумі 7 551,20 грн, № СЕ-19/116-22/16691-ІТ від 25.11.2022 в сумі 2 265,36 грн та судової транспортно-трасологічної експертизи № СЕ-19/116-22/18432-ІТ від 29.11.2022 у сумі 2 265,36 грн, а всього у загальній сумі 12 081,92 грн.

45.Питання про арешт майна та про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до положень ч. 4 ст. 174, ч. 9 ст. 100 КПК.

Керуючись ст. ст. 369 - 371, 373 - 375, ч. 15 ст. 615 КПК, суд -

ухвалив:

1. ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки.

2.У відповідності до ст. 75 КК ОСОБА_3 звільнити від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю в три роки не вчинить систематично (три та більше) правопорушень, що потягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.

3.В силу ст. 76 КК покласти на ОСОБА_3 обов`язки, що передбачені ч. 1 ст. 76 КК, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

4.Згідно ч. 1 ст. 165 Кримінально-виконавчого кодексу України, іспитовий строк ОСОБА_3 обчислювати з моменту проголошення вироку, тобто з 12 квітня 2023 року.

5.Цивільний позов ОСОБА_5 задовольнити в повному обсязі. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 100 000 (сто тисяч) гривень в якості відшкодування моральної шкоди.

6.Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експертів для проведення судових експертиз у загальній сумі 12 081,92 грн (дванадцять тисяч вісімдесят одну гривню 92 копійки).

7.З набранням вироком законної сили скасувати накладений на підставі ухвали слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 10.10.2022 арешт на вилучені 06.10.2022 в ході огляду місця ДТП предмети, та:

- автомобіль «Toyota» номерний знак НОМЕР_1 , поміщений на спеціальний майданчик №11 тимчасового тримання великогабаритних речових доказів та транспортних засобів ГУНП в Одеській області, - повернути законному володільцю ОСОБА_3 ;

- змив на марлевому тампоні з поверхні лівої задньої дверцяти, змив на марлевому тампоні з керма, змив на марлевому тампоні з поверхні водійського сидіння, фрагмент паску безпеки з водійського боку, фрагмент подушки безпеки керма, - знищити.

8.Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

9.Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

10.Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді, а обвинуваченому та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.

11.Під час судового провадження судом застосовувалися Правила організації ефективного кримінального судочинства, які введені в дію рішенням Ради суддів України № 14 від 28.02.2020, з якими можна ознайомитись на сайті Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області за посиланням: https://iz.od.court.gov.ua/sud1510/, у розділі «Громадянам», вкладка «Проект «Суд, громадяни, суспільство, держава: співпраця заради змін», а також у секретаря судового засідання.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1