КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря - ОСОБА_4

прокурора - ОСОБА_5

захисника - ОСОБА_6 (в режимі ВКЗ)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду кримінальне провадження № 0002769 стосовно -

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Синельникове, Дніпропетровської області, проживаючої за останньою відомою адресою: АДРЕСА_1 , не судимої,-

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.111 КК України за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 20 вересня 2022 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 20.09.2022 року ОСОБА_7 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 111 КК України (в редакції Законів №1183-VII від 08.04.2014 року та №1689-VII від 07.10.2014 року) та призначено їй покарання у виді позбавлення волі строком на 12 (дванадцять) років з конфіскацією всього належного їй майна.

Також цим вироком скасовано арешт, накладений ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 29.07.2015 року на частку будинку АДРЕСА_2 .

Судовий розгляд даного кримінального провадження здійснено на підставі ч.3 ст. 323 КПК України за процедурою спеціального судового провадження за відсутності обвинуваченої та з обов`язковою участю захисника.

Згідно вироку суд першої інстанції визнав доведеним, що громадянка України ОСОБА_7 , будучи суддею апеляційного суду АР Крим, вчинила державну зраду, тобто умисно, на шкоду суверенітетові та територіальній цілісності України надавала іноземній державі (Російській Федерації) допомогу в проведенні підривної діяльності проти України за таких обставин.

27.02.2014 року збройні підрозділи спеціального призначення Головного розвідувального управління Генерального штабу Збройних Сил Російської Федерації захопили будівлі Ради міністрів та Верховної Ради АР Крим. Президент Російської Федерації, порушуючи як міжнародне право, так і чинну українсько-російську договірно-правову базу, звернувся до Ради Федерації Федеральних зборів Російської Федерації, яка своєю постановою від 01.03.2014 року, протиправно легалізуючи ці порушення, надала згоду на використання на території України Збройних Сил Російської Федерації. Як наслідок, це призвело до збройного захоплення і воєнної окупації невід`ємної частини України - АР Крим та міста Севастополя.

Нелегітимно сформована в умовах російської воєнної окупації виконавча влада АР Крим 16.03.2014 року провела псевдореферендум про входження АР Крим та міста Севастополя до складу Російської Федерації. 17.03.2014 року Верховна Рада АР Крим, розпущена постановою Верховної Ради України, всупереч цьому проголосила Крим незалежною державою. 18.03.2014 року самозвані представники АР Крим та м. Севастополя підписали з Президентом Російської Федерації ОСОБА_8 «Договір про прийняття до Російської Федерації Республіки Крим і створення у складі Російської Федерації нових суб`єктів».

Продовжуючи підривну діяльність проти України, військовослужбовці, співробітники спецслужб, правоохоронних органів та інших органів державної влади Російської Федерації утворили на окупованій території України федеральні органи державної влади, місцевого самоврядування, правоохоронні органи та судову систему з метою становлення і зміцнення окупаційної влади та недопущення контролю української влади на півострові.

Під час зазначених подій, ОСОБА_7 , будучи громадянкою України, мешканкою Автономної Республіки Крим, з власної ініціативи вирішила надати допомогу в проведенні підривної діяльності Російської Федерації проти України.

Зокрема, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення державної зради, ОСОБА_7 , займаючи посаду судді апеляційного суду АР Крим (призначеною Постановою Верховної Ради України №328-VІІ від 06.06.2013 суддею апеляційного суду АР Крим), діючи добровільно та умисно на шкоду суверенітетові та територіальній цілісності України упродовж березня - грудня 2014 року, перебуваючи за місцем розташування апеляційного суду АР Крим по вул. Павленка, 2, у м. Сімферополь АР Крим, діючи в інтересах Російської Федерації, використовуючи теоретичні знання і практичні навики, отримані в Україні, продовжила здійснювати правосуддя на підставі ч.5 ст. 9 «Федерального Конституційного Закону» Російської Федерації №6-ФКЗ «Про прийняття в Російську Федерацію Республіки Крим та утворення в складі Російської Федерації нових суб`єктів Республіки Крим та міста федерального значення Севастополя» до створення та початку діяльності на зазначених окупованих територіях України судів Російської Федерації з винесенням рішень за російським матеріальним та процесуальним правом як суддя незаконно створених на тимчасово окупованій території України судових органів Російської Федерації, чим забезпечила посилення тимчасової окупації півострова Крим та функціонування незаконно створеної судової системи країни-агресора.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, упродовж березня - листопада 2014 року, суддя апеляційного суду АР Крим, громадянка України ОСОБА_7 , будучи на території АР Крим, свідомо та умисно підготувала та подала до Вищої кваліфікаційної колегії суддів Російської Федерації особисту заяву про рекомендацію на вакантну посаду судді Верховного Суду незаконно створеної Республіки Крим як суб`єкта Російської Федерації та необхідний для цього пакет документів, передбачений ч.6 ст. 5 Закону Російської Федерації «Про статус суддів в Російській Федерації». Після цього ОСОБА_7 за власноруч складеною заявою, прийняла участь у проведенні конкурсу на заміщення вказаної посади судді Російської Федерації на окупованій території АР Крим і подала наступні документи: копію документу, що посвідчує особу претендента як громадянина Російської Федерації; копію документу, підтверджуючого отримання вищої юридичної освіти; копії трудової книжки, інших документів, підтверджуючих трудову діяльність; власноруч заповнені та підписані анкету, яка містить біографічні відомості та відомості про доходи, про майно, яке належить їй на праві власності, та обов`язків майнового характеру, а також відомості про доходи подружжя та неповнолітніх дітей претендента, про майно, яке належить їм на праві власності та обов`язків майнового характеру подружжя та неповнолітніх дітей претендента, чим підтвердила особисту згоду сприяти виконанню функцій представника судової влади країни, яка окупувала АР Крим.

Внаслідок зазначених свідомих та умисних дій ОСОБА_7 , за результатами проведеного державними органами Російської Федерації конкурсу Указом Президента Російської Федерації від 19.12.2014 №786 діючий суддя судової влади України, громадянка України ОСОБА_7 була призначена на посаду судді Верховного Суду Республіки Крим Російської Федерації на окупованій території АР Крим та продовжила здійснення правосуддя вже як суддя Верховного Суду Республіки Крим Російської Федерації.

Своїми діями, які виразилися у забезпеченні діяльності на окупованій території України органу судової влади, як невід`ємної частини федеральних органів влади Російської Федерації, що в свою чергу призводить до зміцнення окупаційної влади та недопущення контролю української влади на півострові, завдяки чому окупація триває, ОСОБА_7 вчинила державну зраду.

На вказаний вирок Захисник ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій, просить скасувати оскаржуваний вирок Святошинського районного суду м. Києва від 20.09.2022 року і закрити кримінальне провадження у зв`язку із відсутністю в діяннях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт, посилаючись на незаконність оскаржуваного вироку, зазначає, що стороною обвинувачення не надано жодного допустимого доказу отримання обвинуваченою повідомлення про підозру та обвинувального акту і на даний час достовірно не встановлено та не доведено, що обвинувачена поінформована про кримінальне переслідування щодо неї в Україні, а отже вона обмежена в реалізації права на захист.

Також вказує, що обіймання обвинуваченою посади судді ВС Республіки Крим є реалізацією її права на працю, а орган в якому вона працює не виконує військових функцій, а отже не може вважатися таким, що здійснює підривну роботу проти України.

Апелянт вважає, що оскільки обвинувачена показань не давала, свідки відсутні, немає інших об`єктивних даних щодо добровільності її дій, є недоведеним факт добровільної та обізнаної допомоги іноземній державі та її представникам в проведенні підривної діяльності проти України, а можливе порушення обвинуваченою Закону України «Про судоустрій і статус суддів» чи Кодексу суддівської етики є підставою для притягнення ОСОБА_7 до дисциплінарної відповідальності, як це зазначено у ст. 92 вказаного Закону, і не є складом кримінального правопорушення.

Також зазначає, що в обвинувальному акті взагалі відсутнє формулювання обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, зокрема форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, що є предметом доказування, оскільки відповідно до диспозиції ст. 111 КК України державною зрадою є перехід на бік ворога в умовах воєнного стану або в період збройного конфлікту, шпигунство, надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги проведенні підривної діяльності проти України, а отже робота обвинуваченої на посаді судді не може бути віднесена до підривної діяльності. Крім того, законодавство України не містить чіткого визначення терміну «підривна діяльність», а стороною обвинувачення не доведено будь-яких фактів вчинення підозрюваною будь-яких прихованих дій з метою завдання шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України або фактів допомоги особам або організаціям, які такі дії вчиняли.

Крім того, стороною обвинувачення також не доведено та не приведено будь-яких фактів про те, що участь підозрюваної у діяльності будь-яких органів, діяльність яких суперечить статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», а також порушення підозрюваною присяги судді, є такими діями, що фактично завдали шкоди зовнішній безпеці України, її суверенітету, територіальній цілісності і недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці, а тому дії ОСОБА_7 під час її професійної діяльності на посаді судді Верховного Суду АР Крим, якщо такі дійсно мали місце бути, жодним чином не порушують інтересів України.

На вказану апеляційну скаргу захисника, прокурор Офісу Генерального прокурора - прокурор у провадженні - ОСОБА_5 подала свої заперечення.

В судове засідання апеляційного суду обвинувачена ОСОБА_7 не з`явилась, про дату, час та місце апеляційного розгляду неодноразово повідомлялась належним чином шляхом опублікування оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, думку прокурора, яка заперечувала проти апеляційної скарги захисника, провівши судові дебати, перевіривши матеріали кримінального провадження №0002769 та апеляційні доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

За матеріалів даної справи вбачається, що розглядаючи кримінальне провадження стосовно ОСОБА_7 , суд першої інстанції, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами прав та свобод у наданні доказів, дослідження та доведення переконливості доказів перед судом, в межах висунутого обвинувачення безпосередньо дослідив надані докази та перевірив обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 111 КК України ґрунтуються на досліджених в ході судового розгляду доказах, зокрема: листах Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 16.02.2015 року №18-2153/15 та Вищої Ради Юстиції від 12.01.2015 року №112/0/9-15, згідно яких суддя апеляційного суду АР Крим ОСОБА_7 до ВККС чи до ВРЮ із заявами про переведення до іншого суду на території України чи про звільнення з посади за загальними обставинами не зверталася, хоча мала таку можливість; копіях постанов Верховної Ради України від 06.06.2013 року №328-VІІ «Про обрання суддів» та від 19.04.2016 року №1138-VІІІ «Про звільнення судді», згідно якої ОСОБА_7 звільнена з посади судді АР Крим у зв`язку із порушенням присяги; рішенні Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 10.11.2015 року №3009/дп-15, згідно якого ОСОБА_7 , яка займала посаду судді апеляційного суду АР Крим, призначена на посаду «судді Верховного суду Республіки Крим». Тобто, не будучи у встановленому законом порядку звільненою з посади судді України, ОСОБА_7 прийняла на себе повноваження «судді» іншої держави; протоколі огляду інтернет-видань від 07.04.2015 року та додатків до нього у виді нормативних актів РФ індивідуального характеру про призначення суддів, розміщених на офіційному сайті Президента РФ і згідно пп. «а» п.2 Указу Президента РФ від 19.12.2014 року №786 ОСОБА_7 призначена на посаду «судді Верховного суду Республіки Крим»; листі Міністерства Юстиції України від 21.03.2016 року, протоколі огляду документів від 15.08.2016 року, протоколі огляду інтернет-видань від 22.03.2017 року з додатками у виді судових рішень судових органів окупаційної влади на території АР Крим, а також роздруківок з сайту «Верховного суду Республіки Крим» на підтвердження обставин здійснення ОСОБА_7 правосуддя від імені РФ на підставі законодавства РФ на території АР Крим без припинення статусу судді Апеляційного суду АР Крим відповідно до законів України упродовж 2014-2015 років, як суддя незаконно створеного судового органу окупаційної влади «Верховного суду Республіки Крим».

Наведені докази у своїй сукупності є взаємопов`язаними, узгоджуються між собою, відповідають вимогам належності та допустимості, не містять розбіжностей або суперечностей, які б могли вплинути на правильність висновків суду щодо винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 111 КК України

Вищевказані докази доводять, що ОСОБА_7 , яка не була у встановленому законом порядку звільнена з посади судді апеляційного суду АР Крим, протягом березня-грудня 2014 року здійснювала «правосуддя» як суддя незаконно створеного судового органу окупаційної влади «верховного суду Республіки Крим» на окупованій території України від імені РФ, а з призначенням у грудні 2014 року на посаду «судді верховного суду Республіки Крим РФ», прийняла на себе на окупованій території України повноваження судді іншої держави - РФ, яка окупувала та незаконно анексувала цю територію.

Крім того, ОСОБА_7 умисно підготувала та подала до Вищої кваліфікаційної колегії суддів РФ особисту заяву про рекомендацію на вакантну посаду «судді» незаконно створеного на території АР Крим «Верховного Суду Республіки Крим» та необхідний для цього пакет документів, передбачений ч. 6 ст. 5 Закону РФ «Про статус суддів», після чого взяла участь у проведенні конкурсу на заміщення посади «судді» вказаного «суду».

На думку колегії суддів, суд першої інстанції, оцінивши докази у їх сукупності, правильно встановив фактичні обставини кримінального правопорушення та дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_7 у висунутому їй обвинуваченні за ч.1 ст.111 КК України, а саме - у державній зраді, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові та територіальній цілісності України у виді надання іноземній державі допомоги у проведенні підривної діяльності проти України.

Апеляційні доводи захисника про те, що стороною обвинувачення не доведено будь-яких фактів вчинення підозрюваною будь-яких прихованих дій з метою завдання шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України або фактів допомоги особам або організаціям, які такі дії вчиняли, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки громадянка України ОСОБА_7 , будучи представником судової влади України та особою, яка склала присягу судді та присягнула Українському народові здійснювати правосуддя від імені України, здійснила підривну діяльність проти України, а саме - взяла участь у створенні та діяльності незаконних судових органів окупаційної влади, чим надала допомогу РФ у проведенні підривної діяльності проти України на шкоду суверенітетові та територіальній цілісності України.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що в обвинувальному акті взагалі відсутнє формулювання обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, зокрема форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, що є предметом доказування, також є безпідставними, оскільки зі змісту обвинувачення та встановлених судом фактичних обставин вбачається, що метою ОСОБА_7 була участь у формуванні та діяльності судових органів окупаційної влади, а наслідком її злочинних дій була фактична шкода суверенітетові та територіальній цілісності України, яка полягала у створенні таких органів на території України.

Воєнна окупація невід`ємної частини України - Автономної Республіки Крим - мала відкритий характер, а тому ОСОБА_7 , яка має достатній рівень освіти, спеціальних знань і життєвого досвіду, усвідомлювала суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачала їх суспільно-небезпечні наслідки і бажала їх настання, тобто діяла з прямим умислом.

Крім того, зі змісту ч.1 ст.111 КК України вбачається, що мотив злочину не є юридичною ознакою, що визначає вчинене суспільно небезпечне діяння як злочинне, а тому не встановлення мотиву злочину у цьому кримінальному провадженні не виключає кримінальну відповідальність обвинуваченої за вчинення інкримінованих їй дій.

На переконання колегії суддів, висунуте ОСОБА_7 обвинувачення є конкретним і зрозумілим, в повній мірі відповідає вимогам ст. 291 КПК України та не має недоліків, які б могли перешкодити суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення.

Отже доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду.

Ухвалюючи вирок, суд першої інстанції дотримався вимог ст.ст. 50, 65 КК України, призначив покарання, що відповідає особі обвинуваченої та ступеню тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень як обвинуваченою, так і іншими особами.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає вирок Святошинського районного суду м. Києва від 20.09.2022 року стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 111 КК України,законним та обґрунтованим і підстав для його скасування та закриття кримінального провадження у зв`язку із відсутністю в діяннях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а вирок Святошинського районного суду м. Києва від 20 вересня 2022 року стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 111 КК України - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді: ________________ ________________ ________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3