КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 752/2107/23 Головуючий 1ї ін: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/2369/2023 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 06 лютого 2023 року про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 06 лютого 2023 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченх ч. 2 ст. 296, ч. 2 ст. 121 КК України, продовжено строк тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів. Захисник обвинуваченого, не погодившись з ухвалою суду, подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, постановити нову, якою застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем проживання із застосуванням засобів електронного контролю з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України строком на 2 місяці. В обґрунтування апеляційних вимог захисник зазначив, що прокурор просив продовжити запобіжний захід строком на 30 днів без визначення розміру застави. Суддя клопотання задовольнила та продовжила строк тримання під вартою на 60 днів без визначення застави. Рішення прийнято за відсутності доказів наявності ризиків, передбачених ст.. 177 КПК України. Суд вийшов за межі заявлених вимог. Зазначені прокурором ризики, формально процитовані, жодного доказу на їх підтвердження прокурор не навів. Стороною обвинувачення не доведено, а судом не досліджено питання про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу. Крім того, обвинувачений має стійкі соціальні зв`язки, оскільки має постійне місце проживання в м. Києві, позитивні характеристики за місцем роботи, навчання, проживання, має матір, сестру з яким постійно проживає.

Відповідно до ч. 4 ст. 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін. Вислухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст. ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Встановлено, що органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 296 КК України. Приймаючи рішення про продовження запобіжного заходу, суд першої інстанції встановив, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України продовжують існувати. Колегія суддів погоджується з такими висновками, з огляду на зміст клопотання сторони обвинувачення, відповідно до якого прокурор навів достатнє обґрунтування необхідності продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зазначив, що після вчинених дій ОСОБА_6 покинув місце події, хоча як вбачається зі змісту обвинувачення потерпілий повідомив, що викликав працівників поліції. Наявність встановлених ризиків об`єктивно вбачається з обставин вчиненого, наявності кількох обвинувачених, потерпілої, свідків, стадії судового розгляду. Зокрема апеляційний суд приймає до уваги тяжкість інкримінованих злочинів, роль обвинуваченого, наслідки у вигляді смерті людини, що значно підвищує суспільну небезпечність вчиненого.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». Продовження тримання під вартою зумовлене тим, що особа може вдатися до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. В даному випадку існує певна ймовірність того, що обвинувачений з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованихзлочинів може вдатися до відповідних дій, тому потреба у продовженні такого виняткового заходу не відпала. Ізоляція обвинуваченого від суспільства дозволяє найбільш продуктивно забезпечити мету, яка досягається запобіжними заходами, зокрема для запобігання спробам ухилитися від суду, враховуючи, що судовий розгляд у даному кримінальному проваджені тільки розпочато, не проведено всі необхідні процесуальні дії. Небезпідставним є посилання на ризик можливого впливу обвинуваченого на інших учасників кримінального провадження, зокрема обвинувачених, потерпілої, свідків, що може перешкодити подальшому судовому провадженню. Зі змісту клопотання прокурора вбачається, що ОСОБА_6 не працює, не одружений, осіб на утриманні не має. Адвокат посилається на те, що обвинувачений має постійне місце проживання на території м. Києва, має позитивні характеристики за місцем роботи, навчання, проживання, матір і сестру, з якими проживає. Однак зважаючи на характер інкримінованих обвинуваченому дій, на що звертає увагу сторона обвинувачення, застосування більш м`якого запобіжного заходу на даній стадії є недостатнім, наведені захисником доводи не є переконливими та не гарантують належної процесуальної поведінки обвинуваченого у випадку застосування більш м`якого запобіжного заходу. Крім того, небезпідставними є посилання суду на наявність запровадженого в Україні воєнного стану та тимчасово непідконтрольних територій держави, що підвищує можливий ступінь ухилення обвинуваченого від суду. Щодо доводів сторони захисту про термін продовження судом запобіжного заходу, який нібито виходить за межі клопотання, колегія суддів відмічає, що відповідно до письмових заперечень прокурора на апеляційну скаргу адвоката, зазначений у прохальній частині клопотання строк 30 днів є технічною помилкою, на яку суд першої інстанції звернув увагу, що підтверджує погоджений із захисниками графік судових засідань з урахуванням надання можливості стороні обвинувачення клопотати про продовження обвинуваченим запобіжних заходів до закінчення 60-денного строку їх дії.

Колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції достатньо врахував всі обставини, надав їм правильну оцінку та дійшов вмотивованого висновку про неможливість на даний час застосування до обвинуваченого будь-якого іншого більш м`якого запобіжного заходу. Враховуючи, що будь-яких порушень КПК Українипри постановленні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції не встановлено, колегія суддів за наслідками апеляційного розгляду, вважає за необхідне ухвалу суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст.405, 407 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення. Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 06 лютого 2023 року про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

____________ _______________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4