Справа № 953/97/23
н/п 1-кс/953/2722/23
"14" квітня 2023 р. м. Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
Сторона обвинувачення на обґрунтування клопотання зазначає, що 24.02.2022 о 05.00 год. за наказом Президента Російської Федерації Володимира Путіна Російська Федерація незаконно вторглась на територію України та здійснила збройний напад, застосовуючи Збройні Сили РФ, Федеральну службу військ національної гвардії Російської Федерації та інші підконтрольні військові та збройні формування. В результаті вчинення вказаних дій військовими формуванням держави-агресора РФ було тимчасово окуповано Куп`янський район Харківської області в період з 24.02.2022 по середину вересня 2022 року.
24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України, строк дії якого в подальшому продовжено.
Так, у ході досудового розслідування встановлено, що у громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи на території тимчасово окупованого м. Куп`янська Куп`янського району Харківської області, у невстановлений досудовим слідством час, проте не пізніше кінця липня 2022 року виник злочинний умисел, направлений на пособництво державі-агресору РФ.
Разом з цим, ОСОБА_4 , будучи керівником т.зв. новоствореного окупаційною адміністрацією підприємства «Государственное предприятие «Продовольственные ресурсы», з метою завдання шкоди Україні шляхом реалізації та підтримки рішень окупаційної адміністрації держави-агресора, 11.08.2022, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи за місцем дислокації податкового органу окупаційної адміністрації, а саме т.зв. «Налоговой службы Харьковской области» за адресою: Харківська область м. Куп`янськ, вул. Харківська, 99, здійснив реєстрацію т.зв. новоствореного окупаційною адміністрацією підприємства «Государственное предприятие «Продовольственные ресурсы» за російським законодавством, в результаті чого вказане підприємство отримало зобов`язання щодо сплати податку на прибуток у казну держави-агресора та її окупаційних органів.
Крім того, ОСОБА_4 , як керівником т.зв. новоствореного окупаційною адміністрацією підприємства «Государственное предприятие «Продовольственные ресурсы», 11.08.2022 відкрито розрахунковий рахунок у валюті РФ в т.зв. Филиале № 5 Коммерческого Банка «Международный Расчетный Банк» (Общество с ограниченной ответственностью Республика Южная Осетия), що розташоване за адресою: Харківська область, м. Куп`янськ, вул. Хімушина, 10.
Після вчинення вказаних дій, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_4 в якості посадової особи т.зв. «Государственное предприятие «Продовольственные ресурсы», 17.08.2022 на безоплатній основі передав представнику держави-агресора РФ, а саме ТОВ «Геліос Плюс», яке знаходиться за адресою: РФ, Ростовська область, м. Ростов-на-Дону, вул. Московська, 63, матеріальні ресурси у вигляді пшениці врожаю 2021 року.
Таким чином ОСОБА_4 підозрюється у пособництві державі-агресору, тобто у вчиненні умисних дій, спрямованих на допомогу державі-агресору (пособництво), збройним формуванням та окупаційній адміністрації держави-агресора, вчинених громадянином України, з метою завдання шкоди Україні шляхом: реалізації та підтримки рішень та дій держави-агресора, збройних формувань та окупаційної адміністрації держави-агресора, а також добровільного збору та передачі матеріальних ресурсів представникам держави-агресора, її збройним формуванням та окупаційній адміністрації держави-агресора, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого, ч. 1 ст. 111-2 КК України.
05.01.2023 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України.
20.03.2023 в ході проведення огляду місця події на території елеватора ТОВ «Куп`янський КХП» (Харківська область, Куп`янський район, м. Куп`янськ, вул. Сватівська, 49) встановлено, що там знаходяться залізничні вагони, які в ході злочинної діяльності підозрюваного було завантажено сільськогосподарською культурою пшениці, яку планувалось передати державі-агресору рф в якості матеріального ресурсу, проте не було зроблено через деокупацію м. Куп`янськ у вересні 2022 року. Також оглядом встановлено наявність у вказаних вагонах сільськогосподарської культури пшениці, яку було вилучено.
Відповідно до листа вказаного підприємства від 11.04.2023 встановлено факт здійснення зважування вилученої сільськогосподарської культури пшениці та встановлено її вага нетто, яка складає 72 080 кілограмів, а також проведено аналіз зерна в результаті чого встановлено, що вилучена пшениця відповідає 3-му класу.
На виконання вимог п. 3 ч. 2 ст. 171 КПК України встановлено, що вилучення вказаного майна біля елеватора ТОВ «Куп`янський КХП», а також показання, надані підозрюваним щодо обставин поміщення вказаного зерна до місця його вилучення є конкретним фактом, підтверджуючим право власності сільськогосподарської культури пшениці ТОВ «Куп`янський КХП».
Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Згідно з ч. 1 ст. 19 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів», АРМА здійснює управління активами, на які накладено арешт у кримінальному провадженні, у тому числі як захід забезпечення позову - лише щодо позову, пред`явленого в інтересах держави, із встановленням заборони розпоряджатися та/або користуватися такими активами, сума або вартість яких дорівнює або перевищує 200 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня відповідного року. Зазначені активи приймаються в управління на підставі ухвали слідчого судді, суду чи згоди власника активів, копії яких надсилаються до АРМА не пізніше наступного робочого дня після їх винесення (надання) з відповідним зверненням прокурора.
Враховуючи ті обставини, що майно є речовим доказом у справі, його вартість перевищує 200 розмірів мінімальної заробітної плати, а також той факт, що вказані речові докази не містять слідів кримінального правопорушення, проте їх зберігання неможливо без зайвих труднощів, а витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання з часом будуть співмірні з їх вартістю та те, що речові докази являють собою продукцію, що піддається швидкому псуванню, тобто такі речові докази підпадають під перелік, визначений в абзаці першому частини 6 статті 100 КПК України, сторона обвинувачення приходить до висновку про необхідність звернення до слідчого судді з клопотанням про арешт майна з одночасним його переданням Національному агентству для реалізації у порядку та на умовах, визначених Законом.
Сторона обвинувачення зазначає, що враховуючи факт необхідності встановлення маси вилученого майна та його якісних характеристик, що зайняло тривалий проміжок часу, звернутись до слідчого судді в строк, передбачений вказаною правовою нормою виявилось неможливим, в зв`язку з чим сторона обвинувачення приходить до висновку про пропущення такого процесуального строку з поважних причин.
В судове засідання прокурор не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду клопотання, в матеріалах справи міститься заява прокурора відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 , в якій вона просить провести розгляд клопотання без її участі, клопотання підтримує в повному обсязі.
В судове засідання представник власника майна не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи, до канцелярії суду надійшло клопотання від представника ТОВ «Куп`янський КХП» - адвоката ОСОБА_6 , в якому вона зазначила, що не заперечує проти розгляду клопотання за її відсутності (а.с. 98-99).
Неприбуття в судове засідання прокурора, відповідно до вимог ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотань. Володілець майна, який не був присутнім при розгляді клопотання про арешт майна, має право заявити клопотання про скасування арешту майна в порядку та на підставах, визначених ст. 174 КПК України.
20.03.2023 в ході проведення огляду місця події на території елеватора ТОВ «Куп`янський КХП», за адресою: Харківська область, Куп`янський район, м. Куп`янськ, вул. Сватівська, 49, виявлено майно, зазначене в клопотанні (а.с. 78-80).
В клопотанні про арешт вилученого майна, сторона обвинувачення просить поновити строк на звернення до суду з клопотанням про накладення арешту на майно, оскільки у зв`язку з необхідністю встановлення маси вилученого майна та його якісних характеристик, що зайняло тривалий проміжок часу, звернутись до слідчого судді в строк виявилось неможливим.
Відповідно до ч. 1 ст. 117 КПК України, пропущений з поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.
Вказаною статтею передбачається не просто можливість, а й обов`язковість поновлення строку виконання процесуальних дій, пропущеного з поважних причин. Поважність причин визначається слідчим суддею у разі неможливості своєчасного подання відповідного документа через будь-які обставини, що не дозволили учасникові процесу завчасно подати відповідний документ.
Принципом кримінального судочинства є доступ до правосуддя (ст. ст. 7, 21 КПК України), який впроваджує у вітчизняне кримінальне процесуальне законодавство міжнародно-правовий стандарт, який міститься у ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з яким кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
З огляду на викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав до задоволення клопотання сторони обвинувачення та поновлення процесуального строку прокурору на звернення до суду з клопотанням про арешт майна, пропущеного із поважних причин.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказі.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Стороною обвинувачення доведено, що вказане майно, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
За вказаних прокурором у клопотанні обставин, які внесені до ЄРДР та на теперішній час здійснюється досудове розслідування, вказане майно може бути об`єктом кримінально протиправних дій, або набуті кримінально протиправним шляхом.
Тому вказане майно підлягає арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України сторона обвинувачення довела слідчому судді необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених абз. 1 ч.1 ст.170 КПК України.
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав до арешту майна, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.
Відповідно до абз. 7 ч. 6 ст. 100 КПК України, речові докази вартістю понад 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження, передаються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (далі - АРМА), для здійснення заходів з управління ними з метою забезпечення їх збереження або збереження їхньої економічної вартості.
Так, за змістом ч. 7 цієї ж статті у вказаному випадку, слідчий за погодженням із прокурором або прокурор звертається з відповідним клопотанням до слідчого судді місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, яке розглядається згідно із статтями 171-173 КПК України.
Крім того, положеннями Закону України від 10.11.2015 № 772-VIII «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» (далі Закон) передбачено, що АРМА є центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, що забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері виявлення та розшуку активів, на які може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, та/або з управління активами, на які накладено арешт або які конфісковано у кримінальному провадженні.
Таким чином, АРМА у відповідності до ст. 9 Закону забезпечує проведення оцінки, ведення обліку та управління активами, на які накладено арешт у кримінальному провадженні.
Так, п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону передбачено, що активами є кошти, майно, майнові та інші права, на які може бути накладено або накладено арешт у кримінальному провадженні чи у справі про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави або які конфісковані за рішенням суду у кримінальному провадженні чи стягнені за рішенням суду в дохід держави внаслідок визнання їх необґрунтованими. В той же час, згідно з ч. 1 ст. 19 Закону АРМА здійснює управління активами, на які накладено арешт у кримінальному провадженні, сума або вартість яких дорівнює або перевищує 200 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня відповідного року.
Беручи до уваги, що у поданому клопотанні слідчий просить передати в управління АРМА сільськогосподарську продукцію, слідчий суддя бере до уваги, що статтею 21 Закону передбачено можливість управління Національним агентством України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів рухомим майном шляхом реалізації відповідних активів або передачі їх в управління.
При вирішенні питання про можливість передачу вказаної у клопотанні сільськогосподарської продукції в управління АРМА, слідчий суддя виходить з наступного.
Як вказувалося вище, вартість активів, які можуть бути передані до Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, має становити понад 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Мотиви та обґрунтування відповідності вказаного майна ознакам ст. 98 КПК України та визнання їх речовими доказами, наведені слідчим суддею у цій ухвалі при вирішенні питання доцільності накладення на них арешту, а тому враховує такі висновки у контексті питання про передачу такого майна в управління АРМА.
Оцінюючи можливість передачі майна без шкоди для кримінального провадження, ефективність та доцільність передачі для збереження майна, слідчий суддя виходить з того, що передача активів в управління АРМА унеможливить здійснення будь-яких дій з арештованим майном, а тому є доцільним заходом для збереження речового доказу та зможе запобігти його перетворенню, приховуванню, втраті. Крім того, передача в управління АРМА речових доказів має здійснюватися з метою забезпечення їх збереження та збереження їх економічної вартості.
Враховуючи специфіку арештованого майна, що становить сільськогосподарську продукцію, яка потребує спеціалізованого утримання, транспортування та зберігання, слідчий суддя, не визначаючи спосіб управління арештованим майном, вважає, що його передача в управління АРМА, гарантуватиме не лише збереження такого майна, але і надасть можливість зберегти його економічну вартість.
Враховуючи вищевказане, слідчий суддя вважає за можливе визначити порядок зберігання цих речових доказів, шляхом передачі таких речових доказів в управління АРМА.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 117, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-
УХВАЛИВ:
Поновити процесуальний строк прокурору на звернення до суду з клопотанням про арешт майна, визнавши причини його пропуску поважними.
Клопотання прокурора задовольнити.
Накласти арешт на сільськогосподарську культуру пшеницю масою 72 080 кілограмів 3 класу за стандартами якості, належну ТОВ «Куп`янський КХП», шляхом заборони права на відчуження, розпорядження та користування вказаним майном до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку
Передати арештоване майно, а саме сільськогосподарську культуру пшеницю масою 72 080 кілограмів 3 класу за стандартами якості, Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, для її реалізації з урахуванням особливостей, визначених Законом України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів».
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала виготовлена в нарадчій кімнаті, є оригіналом.

Слідчий суддя ОСОБА_1