У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 06 лютого 2023 року, якою щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, не працюючого, раніше неодноразово судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченихч. 4 ст. 296, ч.1 ст. 345 КК України,

- обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 03 квітня 2023 року включно.

учасники судового провадження:

прокурор: ОСОБА_7

захисник: ОСОБА_5

в с т а н о в и в :

Короткий зміст вимог апеляційних скарг.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло у нічний період доби.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції:

Задоволено клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 .

Застосовано до ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченихч. 4 ст. 296, ч.1 ст. 345 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 03 квітня 2023 року включно.

Узагальнені доводи осіб, які подали апеляційні скарги.

Захисник вважає, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою та незаконною.

На думку захисника, стороною обвинувачення не була доведена обґрунтованість підозри та наявність ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

Зазначає, що зважаючи на дані про особу підозрюваного, який має постійне місце проживання у своєї тітки, де проживає з цивільною дружиною, до нього може бути застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло у нічний період доби.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Під час розгляду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , слідчим суддею встановлені наступні обставини.

В провадженні СВ Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області перебуває кримінальне провадження №0000273 за фактом кримінальних правопорушень, передбаченихч. 4 ст. 296, ч.1 ст. 345 КК України.

За версією органу досудового розслідування, ОСОБА_6 , підозрюється в тому, що 03.02.2023 року, приблизно о 13:00 год., більш точного часу в ході проведення досудового розслідування на теперішній час не встановлено, знаходився у внутрішнього дворі будинку АДРЕСА_2 . Перебуваючи у вищевказаному місці, у вищевказаний час, у ОСОБА_6 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, підставою для яких став нікчемний привід - поведінка собаки, виник злочинний умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка являється власницею собаки, при цьому з якою він не знайомий та будь яких конфліктів до цього не мав.

З цією метою, ОСОБА_6 підійшов до ОСОБА_8 , яка перебувала у внутрішньому дворі вищевказаного будинку, діючи агресивно, зневажливо, на підвищених тонах, почав виражаючись нецензурними висловами в бік останньої та раптово почав наносити удари руками та ногами в різні частини тіла останньої.

Від вказаних ударів ОСОБА_8 , з метою уникнення бійки почала відходити від ОСОБА_6 , зателефонувала своїй знайомій - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та викликала працівників поліції. В цей самий час ОСОБА_6 дістав з внутрішньої частини курки невстановлений предмет ззовні схожий на холодну зброю нунчаки та почав погрожувати їх застосуванням. В подальшому, з метою доведення злочинного умислу до кінця ОСОБА_6 , не зупиняючись на досягнутому, бажаючи самоутвердитися за рахунок ОСОБА_8 , розуміючи, що та перебуває у гіршій фізичній формі та не може чинити супротив, знову підбіг до останньої та продовжив наносити удари.

Після нанесення ударів ОСОБА_6 з метою уникнення відповідальності почав тікати з місця події, а ОСОБА_8 розпочала переслідувати його до приїзду працівників поліції.

Під час вказаного переслідування, перебуваючи навпроти будинку АДРЕСА_3 , який знаходиться на перехресті з вул. Білою до ОСОБА_8 підійшла ОСОБА_9 , яка перебувала у форменому одязі військовослужбовця та вони продовжили удвох переслідувати ОСОБА_6 та вимагали зупинитись останнього для з`ясування обставин.

Під час цього руху ОСОБА_6 було нанесено щонайменше 5 ударів нунчаками в різні частини тіла ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , спричинивши тим самим тілесні ушкодження у вигляді забійної рани голови останніх, після чого він з місця вчинення злочину зник.

Крім того, 03.02.2023 ОСОБА_6 , після того, як до нього підійшли працівники поліції та представились, розуміючи, що перед ним знаходяться працівники правоохоронного органу, які виконують службові обов`язки, з метою ухилення передбаченої законом відповідальності за вчинення злочину відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , почав виражатись на адресу працівників поліції погрозами вбивства та спричинення тілесних ушкоджень, з метою реалізації чого перебуваючи навпроти ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , зпід кофти дістав предмет ззовні схожий на нунчаки, після чого тримаючи їх у правій руці усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, замахнувся в бік ОСОБА_11 , який такі дії ОСОБА_6 сприйняв як реальну загрозу своє життю та здоров`ю.

Одночасно з цим ОСОБА_12 , розуміючи що дії ОСОБА_6 можуть спричинити посягання на життя і здоров`я поліцейського або інші тяжкі наслідки, або в ситуації, що склалася, без зволікання, на підставі ст. 43 Закону України «Про Національну поліцію» без попередження особи про застосування фізичної сили і надання їй достатньо часу для виконання законної вимоги поліцейського, керуючись ст. 44 «Застосування фізичної сили» застосував відносно ОСОБА_6 спеціальні прийоми боротьби (рукопашного бою), для забезпечення особистої безпеки та безпеки інших осіб, припинення правопорушення, затримання особи, яка вчинила правопорушення, після чого застосував згідно п. п. а-г, п. 1 ч. 3 ст. 45 вищевказаного закону «Застосування спеціальних засобів» - кайданки, тим самим затримавши останнього.

04.02.2023 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченихч. 4 ст. 296, ч.1 ст. 345 КК України.

Слідчим подано клопотання про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в якому зазначено, що останній підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України. Прокурор в судовому засіданні зазначив, що неможливо запобігти вказаним ризикам шляхом застосування більш м`якого виду запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя врахував обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні вищевказаних злочинів, вагомість наявних доказів, а також тяжкість покарання, що йому загрожує в разі визнання винуватим, послався на наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України. Вважав, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить запобіганню доведених ризиків та прийшов до висновку про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового та кримінального проваджень, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 194 КПК України.

Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

П. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 35615/06 від 13.11.07 р. - Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Враховуючи фактичні обставини та суспільну небезпечність кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , відомості щодо особи підозрюваного, апеляційний суд погоджується з рішенням суду першої інстанції, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Так, слідчим суддею взято до уваги, що СВ Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000273 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч.1 ст. 345 КК України.

04.02.2023 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч.1 ст. 345 КК України.

Надані суду матеріали кримінального провадження містять відомості, які свідчать на даний час про правильність висновку суду щодо обґрунтованість підозри ОСОБА_6 в інкримінованих йому злочинах.

Така обґрунтованість підтверджується наступними матеріалами: протоколом допиту потерпілих у кримінальному провадженні, відомостями про отримання тілесних ушкоджень потерпілими, протоколами пред`явлення для впізнання за фотознімками, протоколом огляду документів від 06.02.2023 року.

Зважаючи на сукупність отриманих в процесі розгляду клопотання відомостей та даних, колегія суддів вважає, що є правильним висновок слідчого судді про існування ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя вірно зазначив, що існує значна ймовірність щодо того, що розуміючи наслідки вчиненого, підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Недостатність застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 іншого більш м`якого запобіжного заходу обґрунтована наявністю вищевказаних ризиків.

Слідчим суддею також були взяті до уваги дані щодо особи підозрюваного, а саме, що підозрюваний раніше неодноразово судимий, не працює, має постійне місце проживання, у нього відсутні міцні соціальні зв`язки.

Вищенаведені обставини надають достатньо підстав вважати, що тільки застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 саме такого виняткового найсуворішого запобіжного заходу, як тримання під вартою, забезпечить належне виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Слідчим суддею при розгляді клопотання не було допущено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли вплинути на правильність прийнятого ним рішення.

З огляду на наведене апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 06.02.2023 року, щодо ОСОБА_6 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: