Номер провадження: 11-сс/813/112/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.01.2023 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Одеського апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 23.12.2022 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеси, громадянина України, освіта вища, не одруженого, неофіційно працюючого на ринку "7 км", раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.263 КК України, рамках досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000151від 19.07.2022.

встановила:

Зазначеною ухвалою клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 задоволено та продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ДУ «Одескій слідчий ізолятор» в межах строку досудового розслідування, тобто до 26.01.2023.

Визначено розмір застави, як запобіжного заходу у розмірі 198480 (сто дев`яносто вісім тисяч чотириста вісімдесят) гривень.

Визначено строк дії ухвали до 26.01.2023.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 вважає ухвалу суду необґрунтованою та невмотивованою.

В підтвердження свої доводів зазначає, що відсутні будь-які фактичні та достатні докази, які б доводили та свідчили про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий або прокурор.

При цьому слідчим суддею не враховано того факту, що ОСОБА_8 визнав свою провину, щиросердно розкаявся, має бажання співпрацювати з органами досудового розслідування.

Крім того, ОСОБА_8 має постійне місце проживання в м. Одесі, проживає у фактичному шлюбі, має місце роботи, що свідчить про наявність у нього міцних соціальних зв`язків.

При застосованому запобіжному заході у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 не може виконувати свої професійні обов`язки, тобто позбавлений права працю.

Оскільки суд не надав оцінку в ухвалі обставинам недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, вважає обґрунтованим застосування відносно ОСОБА_8 менш суворого запобіжного заходу, який може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного у вигляді домашнього арешту.

Просить ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 23.12.2022 скасувати, відмовити в задоволенні клопотання слідчого про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 та застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем проживання в період часу з 23.00 до 05.00 наступної доби.

В апеляційній інстанції:

- захисник ОСОБА_7 вважає, що слідчий суддя прийняв необґрунтоване рішення, просить скасувати ухвалу слідчого судді;

- прокурор вважає апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 безпідставною.

З`ясувавши обставини даного кримінального провадження, заслухавши доповідь судді, доводи учасників судового провадження, вислухавши сторони в дебатах, перевіривши матеріали, колегія суддів приходить до наступного.

При вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного, слідчим суддею встановлено доведеність прокурором обставин, передбачених ст.194 ч.1 КПК України, а саме:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Висновок слідчого судді про необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 відповідає фактичним обставинам справи і такий висновок підтверджується перевіреними слідчим суддею доказами, яким дана належна оцінка.

Відповідно до положень ст. 177, 183 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання переховування від органів досудового розслідування чи вчинення іншого кримінального правопорушення, незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити вище вказані дії.

Так, відповідно до матеріалів кримінального провадження 26.10.2022 ОСОБА_8 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

27.10.2022 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.263 КК України.

20.12.2022 керівником Одеської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_10 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000151 до трьох місяців, саме до 26.01.2023.

Це клопотання мотивовано тим, що завершити досудове розслідування у встановлені строки не представляється можливим через необхідність проведення ряду слідчих та процесуальних дій.

Слідчий суддя, продовжуючи строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 послався на те, що є доведеним у судовому засіданні прокурором обґрунтованість підозри в скоєнні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.263 КК України та врахував, що ОСОБА_8 не одружений, офіційно не працює, тобто з урахуванням міцності його соціальних зв`язків за місцем мешкання, вважав, що ці обставини свідчать про можливість з боку підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні та іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Таким чином, заявлені слідчим у клопотанні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшилися і виправдовують необхідність продовження строку тримання під вартою підозрюваного.

Враховуючи надані стороною обвинувачення факти та обставини на підтвердження у даному кримінальному провадженні обґрунтованої підозри, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про її наявність. Крім того, відповідно до практики ЄСПЛ, недостатньо аби правоохоронні органи "добросовісно підозрювали особу". Повинні бути надані принаймні деякі факти чи інформація на підтвердження того, що особа підозрюється у вчиненні злочину обґрунтовано (рішення "Ільгар Маммадов проти Азербайджану" і рішення "Фокс, Кемпбел і Хартлі проти Сполученого Королівства"), що має місце в даному випадку.

Вирішуючи клопотання слідчого про продовження тримання обвинуваченого під вартою, дотримуючись вимог ст. ст. 176; 177; 183; 197; 199; 331 КПК України, з`ясувавши і дослідивши всі обставини, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою, колегія суддів приходить до висновку про те, що існують об`єктивні обставини, які перешкоджають завершенню апеляційного розгляду вказаного провадження до закінчення встановленого судом першої інстанції строку тримання обвинуваченого під вартою.

Більш того, у п. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 35615/06 від 13.11.2007 року - Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду.

Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінального провадження, під час розгляду клопотання про продовження ОСОБА_8 строку тримання під вартою, слідчий суддя правильно встановив, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про достатність підстав вважати обґрунтованою підозру ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, а саме передбаченого ч.2 ст. 28, ч.1 ст. 263 КК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 р. у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" (Fох, Campbell and Hartley v. the United Kingdom), п. 32, Series A, № 182).

Відповідно до ухвали слідчого судді та журналу судового засідання, слідчий суддя дослідив клопотання і матеріали, які його обґрунтовують, та встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, детальний перелік яких міститься в клопотанні слідчого, а документи, які містять такі дані, надані до суду разом з клопотанням.

Твердження апелянта про недоведеність обставин, які виправдовують необхідність продовження строку тримання під вартою підозрюваного, є безпідставними.

Відповідно до положень п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Підстави для скасування чи зміни застосованого підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу на більш м`який відсутні, оскільки останній підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 28, ч.1 ст. 263 КК України, заявлені під час застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 ризики не зменшилися і дають достатні підстави вважати, що підозрюваний, перебуваючи на волі, може переховуватись від органів досудового розслідування, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні та іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Крім того, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину санкція статті якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років, офіційно не працевлаштований, не має законних джерел існування, не одружений, відсутні підтвердження наявності міцних соціальних зв`язків, які б могли слугувати запорукою належної процесуальної поведінки підозрюваного, що свідчить про наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_8 до вчинення кримінальних правопорушень, підозра у яких йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього такого обмежувального заходу, як тримання під вартою.

Зважаючи на це, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_8 чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив.

Не виявлено таких обставин і колегією суддів, а тому доводи апеляційних скарг в цій частині є недоведеними.

Таким чином відсутні підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи будуть адекватними заходами у даному кримінальному провадженні, тому колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо необхідності задовольнити клопотання слідчого, оскільки слідчий в повному обсязі довів суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_8 на свободу.

З огляду на викладене, вимоги апеляційної скарги захисника щодо відсутності підстав для продовження запобіжного заходу, є непереконливими, оскільки слідчим суддею при розгляді клопотання повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та його продовження, а зазначені в апеляційній скарзі підстави, в яких захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства ( «Летельє проти Франції»).

Інші доводи захисника в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження та спростовуються наявними у кримінальному провадження доказами у їх сукупності, тому .

На цій стадії слідчий суддя не вправі наперед вирішувати питання про фактичні обставини кримінального правопорушення, кваліфікацію дій підозрюваного, доведеність чи недоведеність винуватості підозрюваного, давати оцінку доказам щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, оскільки ці питання вирішуються судом при ухваленні судового рішення по суті обвинувачення на підставі обвинувального акту, а не під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу щодо особи, якій повідомлено про підозру у вчиненні злочину.

Тому, те що ОСОБА_8 визнав свою провину, щиросердно розкаявся, має бажання співпрацювати з органами досудового розслідування, як зазначає в апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_7 може бути враховано судом при ухваленні остаточного рішення вразі визнання підозрюваного ОСОБА_8 винним в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні.

Отже, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_8 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. З огляду на викладені обставини колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для продовження щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді про необхідність продовження строку дії запобіжного заходу тримання під вартою щодо ОСОБА_8 обґрунтованою, у зв`язку з чим підстав для її скасування і задоволення апеляційної скарги захисника немає.

Керуючись ст. 376 ч.2, ст. 404, 407 ч. 3 п. 1, 422 КПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Залишити без змін ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 23.12.2022 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвала набуває законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4