КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4

за участю сторін:

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження № 0003845 по обвинуваченню

ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з середньою освітою, маючого на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 20 серпня 2021 року,

в с т а н о в и л а:

Вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 20 серпня 2021 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, та призначено покарання у виді п`яти років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 від відбуття покарання звільнено з випробуванням з іспитовим строком на два роки.

По справі вирішено питання щодо речових доказі та процесуальних витрат.

Судом визнано доведеним, що 9 червня 2020 року, приблизно о 21 год. 00 хв. ОСОБА_7 , проходячи по доріжці скверу, що знаходиться по бульвару В.Гавела,83 в м. Києві, тобто перебуваючи в громадському місці, помітив раніше незнайомих йому ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які в цей час сиділи на одній з лавок скверу та відпочивали зі своїми знайомими. Почувши сміх та сприйнявши його як образу на свою адресу, ОСОБА_7 безпричинно, з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, явно ігноруючи існуючі в суспільстві правила та норми поведінки, аморально, цинічно та зверхньо ставлячись до прав та свобод і законних інтересів громадян, усвідомлюючи свої злочинні дії, затіяв конфлікт з ОСОБА_10 , а також вдарив його в голову своєю головою.

На прохання ОСОБА_10 пояснити ситуацію, що склалось, ОСОБА_7 не реагував, при цьому продовжуючи свої хуліганські дії, дістав з одягу ніж, який згідно висновку експерта №26-126 від 21 липня 2020 року не відноситься до холодної зброї, як предмет заздалегідь заготовлений для нанесення тілесних ушкоджень, та безпричинно наніс ним ззаду зі спини в область спини один удар ОСОБА_9 , завдавши тілесних ушкоджень, які згідно висновку експерта №042-1083-2020 від 24 липня 2020 року відноситься до легких тілесних ушкоджень.

В цей час, ОСОБА_8 намагаючись зупинити протиправні дії ОСОБА_7 , направлені на нанесення тілесних ушкоджень, підійшов до останнього, однак ОСОБА_7 , продовжуючи реалізацію умислу, направленого на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, продовжуючи свої хуліганські дії, раптово наніс один удар ножем в область обличчя, завдавши тілесне ушкодження у вигляді різаної рани лівої щоки, яке згідно висновку експерта № 042-1106-2020 від 27 липня 2020 року відноситься до легкого тілесного ушкодження.

ОСОБА_8 , в свою чергу, продовжуючи припинення протиправних та хуліганських дій ОСОБА_7 , намагався ногою вибити з рук останнього ніж, на що обвинувачений наніс один удар ножем в область правої ноги ОСОБА_8 , завдавши тілесні ушкодження, які згідно висновку експерта №042-1106-2020 від 27 липня 2020 року відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості та легких тілесних ушкоджень, після чого зник з місця події, але був в подальшому затриманий працівниками поліції.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичних обставин справи та правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 , просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання та ухвали новий, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 4 ст. 296 КК України у виді трьох років позбавлення волі.

В обґрунтування своїх вимог прокурор зазначає, що судом першої інстанції не враховано належним чином ступінь тяжкості кримінального правопорушення, обставини його вчинення та дані про особу обвинуваченого, у зв`язку з чим прийшов до помилкових висновків про можливість виправлення та перевиховання ОСОБА_7 без ізоляції від суспільства.

Так, апелянт вказує, що вчинене ОСОБА_7 кримінальне правопорушення відноситься до категорії тяжких, поєднане із застосуванням насильства, за яке передбачено покарання від трьох до семи років позбавлення волі.

Крім того, ОСОБА_7 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, хоча в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, що вказує на те, що обвинувачений належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та продовжує злочинну діяльність.

Також прокурор просить дослідити матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, обвинуваченого і його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши дані, що характеризують особу обвинуваченого, провівши судові дебати, надавши обвинуваченому останнє слово, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються наявними в ньому доказами, які досліджувалися в порядку, визначеному ч. 3 ст. 349 КПК України, і ніким з учасників судового провадження не оспорюються. Тому колегія суддів не переглядає їх відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України.

За встановлених судом фактичних обставин кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 296 КК України - вчинення умисних дій, що виразилися в грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, які супроводжувались особливою зухвалістю, з опором іншим громадянам, які припиняли хуліганській дії із застосуванням предмету спеціально пристосованим для нанесення тілесних ушкоджень (хуліганство), є вірною.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при встановленні фактичних обставин справи та кваліфікації дій обвинуваченого колегієюсуддів не встановлено.

При призначенні ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції урахував тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, стан його здоров`я, наявність у нього на утриманні малолітньої дитини, а також встановив обставини, що пом`якшують покарання, - щире каяття і відшкодування завданих збитків потерпілим, та відсутність обставин, які обтяжують покарання, на підставі чого призначив ОСОБА_7 покарання у виді п`яти років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнив останнього від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки.

Про те, на думку колегії суддів, судом першої інстанції не було дотримано вимог закону щодо загальних засад призначення покарання, зокрема в достатній мірі не враховано дані про особу обвинуваченого та конкретні обставини справи, що як наслідок вказує на невідповідність призначеного покарання особі обвинуваченого та тяжкості ним вчиненого та на не обґрунтоване застосування до ОСОБА_7 положень ст. 75 КК України і ухвалення явно несправедливого вироку.

Згідно зі ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобіганню вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Відповідно до положень ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне та достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Обвинувачений має постійне місце проживання і реєстрації, в силу ст. 89 КК України не судимий, має на утриманні малолітню дитину, яку сам виховує. Також наявні обставини, які пом`якшують покарання - щире каяття та відшкодування завданих збитків. Обставини, які обтяжую покарання відсутні.

Разом з тим, у відповідності до вимог ст. 12 КК України, вчинене ОСОБА_7 кримінальне правопорушення відноситься до категорії тяжких, поєднане з застосуванням насильства небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу.

Приймає колегія суддів до уваги і конкретні обставини справи, а саме те, що ОСОБА_7 сам спровокував конфліктну ситуацію, будучи в громадському місці, за допомогою ножа, заподіяв тілесні ушкодження двом особам, що вказує на підвищену суспільну небезпеку його дій.

Таким чином, враховуючи вище наведені обставини та дані про особу обвинуваченого, виходячи з завдань мети покарання, визначеної в статті 50 КК України, а також з положень ч.2 ст. 65 КК України щодо індивідуалізації призначеного покарання, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора з приводу того, що достатнім для виправлення та перевиховання ОСОБА_7 буде покарання у виді трьох років позбавлення волі, що є мінімальним покаранням визначеним санкцією ч. 4 ст. 296 КК України.

Також, на думку колегія суддів, встановлені обставини вказують, що досягнення мети покарання без ізоляції ОСОБА_7 від суспільства є не можливим, у зв`язку з чим не вбачає підстав для застосування щодо нього положень ст. 75 КК України.

Зазначене, відповідно до вимог ст.ст. 414, 420 КПК України, є підставою для скасування вироку суду першої інстанції в частині призначення та звільнення обвинуваченого від відбування покарання та ухвалення нового вироку судом апеляційної інстанції, яким, у відповідності до встановлених обставин, слід призначити ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 296 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на три роки.

Саме такий вид та розмір покарання відповідає даним про особу обвинуваченого та тяжкості ним вчиненого, є достатнім для його виправлення і перевиховання та попередження вчиненню нових кримінальних правопорушень.

У зв`язку з цим апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374, 404, 407, 420 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити.

Вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 20 серпня 2021 року стосовно ОСОБА_7 скасувати в частині призначення та звільнення від відбування покарання.

Призначити ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 296 КК України три роки позбавлення волі.

В решті цей вирок залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений в касаційному порядку протягом трьох місяців з моменту проголошення.

Судді:

_____________________ _____________________ ___________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3