Справа № 947/7934/22
Провадження № 1-кс/947/3576/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.03.2023 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисників підозрюваного адвокатів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) ТУ ДБР, розташованого у Миколаєві, ОСОБА_7 , яке погоджене прокурором Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000127 від 31.03.2022 року відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні трьох малолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованим у місті Миколаєві, за процесуального керівництва Одеської обласної прокуратури, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000127 від 31.03.2022 року за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 2 ст. 369-2 КК України.

В рамках вказаного кримінального провадження за обставин викладених у письмовому вигляді у клопотанні, 04.08.2022 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, а саме: у сприянні незаконному переправленню осіб через державний кордон України, порадами, вказівками, наданням засобів, вчинене групою осіб, з корисливих мотивів.

Наразі відносно підозрюваного ОСОБА_6 діє запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави у розмірі 5 368 000 гривень, строк дії якого закінчується 23.03.2023 року

Сторона обвинувачення звертається до слідчого судді із клопотанням, у зв`язку з тим, що строк тримання під вартою ОСОБА_6 закінчується 23.03.2023 року, однак завершити досудове розслідування до вказаного строку не представляється можливим, оскільки для повного, об`єктивного та всебічного розслідування вказаного кримінального провадження необхідно виконати ряд слідчих дій, а тому, враховуючи те, що продовжують існувати ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, виникла необхідність у продовженні строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 .

У судовому засіданні -

Прокурор клопотання підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити. Також долучив у судовому засіданні постанову першого заступника керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_8 від 22 березня 2023 року про продовження строку досудового розслідування кримінального провадження № 0000127 від 31.03.2022 року до 3 (трьох) місяців.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_4 заперечувала проти задоволення клопотання та в обґрунтування чого зазначила, що клопотання про продовження відносно її підзахисного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є аналогічним, що було подано стороною обвинувачення у минулий раз та взагалі воно подано поза межами строку досудового розслідування кримінального провадження. Крім цього, звернула увагу слідчого судді на те, що підозра її підзахисному є необґрунтованою. ОСОБА_6 незаконно був затриманий, так як згідно ухвали суду переховувався. Між тим, її підзахисний вільно виїхав за межі кордону України, та повернувся в січні. Під час проходження кордону не затримувався, а вільно заїхав. Про той факт, о він є підозрюваним він не знав, таку як підозра була вручена в ОСББ «Білий парус», де її підзахисний є директором. Між тим коли він повернувся йому ніхто не повідомив про підозру. Що підтверджується допитом ОСОБА_9 , якого допитала захисник, який повідомив, що дійсно йому слідчий вручила підозру для передачі ОСОБА_6 , яку він забув передати. Так як ОСОБА_6 не був належним чином повідомлений про підозру то і не знав, що з серпня 2022 року є підозрюваним в рамках означеного кримінального провадження. Ризики які зазначені стороною обвинувачення є необґрунтованими, так як її підзахисний має стійкі соціальні зв`язки, одружений має дитину, постійне місце проживання. Тривалий час займав посаду директора ОСББ «Білий парус». На даний час у зв`язку з тим, що він тривалий час перебуває під вартою, його змінено на іншого директора ОСББ «Парус», він не отримує зарплатню, і не має можливості внести визначений розмір застави, якій є непомірним. Просить слідчого суддю відмовити в продовженні запобіжного заходу, тримання під вартою та застосувати відносно її підзахисного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 підтримав думку колеги адвоката ОСОБА_4 .

Підозрюваний підтримав думку захисників у повному обсязі: заперечував проти задоволення клопотання сторони обвинувачення та просив застосувати відносно нього запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою. При цьому повідомив, що він жодних кримінальних правопорушень не вчиняв, від органу досудового розслідування не переховувався та якби розмір застави був помірним з його матеріальним становищем, то він би вніс заставу.

Дослідивши клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Згідно ч. ч. 1, 2, 3 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Слідчим суддею встановлено, що 24.01.2023 року ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України за кваліфікуючими ознаками сприяння незаконному переправленню осіб через державний кордон України, порадами, вказівками, наданням засобів, вчинене групою осіб, з корисливих мотивів.

Обґрунтованість пред`явленої підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення підтверджується в сукупності наступними матеріалами кримінального провадження: рапортом від 31.03.2022 року; рапортом від 13.04.2022 року; рапортом від 10.05.2022 року; заявою ОСОБА_10 від 31.03.2022 року; заявою ОСОБА_11 від 31.03.2022 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 31.03.2022 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 31.03.2022 року; протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_10 від 28.04.2022 року; протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_10 від 03.05.2022 року; протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_10 від 03.05.2022 року; протоколом огляду та ідентифікації грошових коштів від 29.04.2022 року; протоколом огляду та вручення грошових коштів від 29.04.2022 року; протоколом огляду особи та вилучення грошових коштів від 29.04.2022 року; протоколом огляду та ідентифікації грошових коштів від 04.05.2022 року; протоколом огляду особи та вилучення грошових коштів від 04.05.2022 року; протоколом огляду та вручення грошових коштів від 26.04.2022 року; протоколом огляду особи від 26.04.2022 року; протоколом огляду особи від 26.04.2022 року; протоколом про хід і результати проведеної негласної слідчої (розшукової) дії від 12.05.2022 року; протоколом про хід і результати проведеної негласної слідчої (розшукової) дії від 12.05.2022 року; протоколом огляду та вилучення грошових коштів віл 23.05.2022 року; протоколом огляду від 22.07.2022 року; протоколами обшуку від 04.08.2022 року; іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.

Згідно п. 32 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фокс, Кембелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Зважаючи на дані, які містяться в наданих слідчому судді матеріалах, а також приймаючи до уваги вищевказане рішення ЄСПЛ, слідчий суддя вважає доведеним у судовому засіданні наявність обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

При цьому, слідчий суддя акцентує увагу, що слідчий суддя не вирішує питання винуватості особи у вчиненні тих чи інших кримінальних правопорушень, а лише на підставі долучених до клопотання доказів, вирішує питання наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення таких кримінальних правопорушень.

Окрім того, обґрунтованість повідомленої підозри перевірялася під час застосування запобіжного заходу.

На підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси відносно підозрюваного ОСОБА_6 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Держаній установі «Одеський слідчий ізолятор» з визначенням застави у розмірі двох тисяч розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 5 368 000 гривень, який в подальшому слідчим суддею було продовжено до 23.03.2023 року.

Постановою першого заступника керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_8 від 22 березня 2023 року було продовжено строк досудового розслідування кримінального провадження № 0000127 від 31.03.2022 року до 3 (трьох) місяців, тобто до 26.04.2023 року.

Слідчий суддя, враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, приходить до переконання, що ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризик у вигляді можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду, на даний час, продовжує існувати.

Разом з цим Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що сама по собі тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його вини не може бути підставою для застосування до нього найбільш суворого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В рішенні «Мамедова проти Росії» (Mamedova v Russia) 7064/05 від 01 червня 2006 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

Аналізуючи ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії)). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови)).

Розглядаючи ризик переховування підозрюваного ОСОБА_6 в контексті практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя звертає увагу на наступне: підозрюваний має вищу освіту, одружений, на його утриманні знаходиться троє малолітніх людей, також він має постійне місце проживання, раніше не судимий, що на думку слідчого судді значно зменшує ризик переховування підозрюваного, а отже встановлений ризик є мінімальним.

Враховуючи також те, що в рамках означеного кримінального провадження на теперішній час не допитано всіх свідків, покази, яких мають істотне значення для проведення повного, всебічного та неупередженого досудового розслідування, а також вони не допитані в судовому засіданні, що також вказує на можливість впливу підозрюваним ОСОБА_6 на свідків у даному кримінальному провадженні.

Проте, слідчий суддя вважає, що запобігти вказаному ризику можливо шляхом покладення на підозрюваного ОСОБА_6 обов`язку утримуватися від спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні.

Також, слідчий суддя вважає, що ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України на даний час продовжує існувати, проте є незначним з огляду на те, що підозрюваний раніше до кримінальної відповідальності не притягувався та характеризується з позитивної сторони.

Щодо ризику того, що підозрюваний може знищити, сховати або спотворити речові докази, в яких наявні відомості стосовно вчинення вищевказаного кримінального правопорушення та викривити відомості, які мають істотне значення для встановлення його обставин слідчий суддя вважає, що він втратив свою дію з огляду на процесуальні дії, що зазначені у клопотання сторони обвинувачення, які ще залишилося виконати для завершення досудового розслідування кримінального провадження за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Як вбачається з клопотання, у межах кримінального провадження було проведено значний обсяг слідчих та процесуальних дій спрямованих на отримання та перевірку здобутих доказів, водночас закінчити досудове розслідування до закінчення строку запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_6 не видається за можливе, у зв`язку з необхідністю проведення наступних слідчих та процесуальних дій: отримати розсекречені ухвали суду про проведення негласних слідчих (розшукових) дій; вирішити питання наявність/відсутність підстав для повідомлення підозрюваного про зміну раніше повідомленої підозри; виконати вимоги, передбачені ст. ст. 290, 291 КПК України, а саме: відкрити матеріали досудового розслідування, скласти обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування.

На підставі чого строк досудового розслідування кримінального провадження було продовжено до трьох місяців.

Відповідно до чого, слідчий суддя вважає встановленим наявність обставин, які перешкоджають завершити досудове розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 .

Згідно ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

У п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України» зазначено: «Тримання особи під вартою буде свавільним, оскільки національні суди не обґрунтували необхідність такого тримання і не було розглянуто можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу», про це ж вказується у п. 29 рішення Європейського суду з прав людини від 11.10.2010 року по справі «Хайреддінов проти України».

При цьому на користь звільнення свідчать відсутність судимостей, наявність постійного місця проживання, роботи, усталений спосіб життя, наявність утриманців, відсутність спроб ухилитися від правосуддя (Справа Європейського суду з прав людини «Пунцельт проти Чехії»).

Слідчий суддя при розгляді клопотання звертає увагу на те, що попри встановлення продовження існування вищевказаних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, сторона обвинувачення, всупереч п. 6 ч. 1 ст. 184 КПК України, жодним чином не обґрунтовувала неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 впродовж досудового розслідування кримінального провадження, натомість, одна лише тяжкість кримінального правопорушення, у якому підозрюється особа, та тяжкість покарання, що загрожує їй у разі визнання її винуватою у вчиненні інкримінованих злочинів, не може бути єдиною підставою для продовження відносно підозрюваного ОСОБА_6 виняткового та найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Слідчий суддя зазначає також про те, що попри встановлення продовження існування ризиків, необхідно виходити із загальних тверджень про наявність певного ризику, передбаченого тим чи іншим пунктом ч. 1 ст. 177 КПК, а існування кожного визнаного ризику має підтверджуватися конкретними фактами, наявність яких має бути переконливо продемонстрована. Зокрема, такий висновок вбачається зі змісту п. п. 85, 86 рішення Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Макаренко проти України» (Makarenko v. Ukraine) від 30.01.2018 року, в якому суд вказав, що «До обґрунтувань, які відповідно до практики Суду вважаються «відповідними» та «достатніми» доводами, входять такі підстави, як небезпека переховування від слідства, ризик чинення тиску на свідків або фальсифікації доказів, ризик змови, ризик повторного вчинення злочину, ризик спричинення порушення громадського порядку, а також необхідність захисту затриманого», «…. Аргументи на користь чи проти звільнення не повинні бути «загальними та абстрактними». Якщо законодавство передбачає презумпцію щодо факторів, які стосуються підстав продовження тримання під вартою, то існування конкретних фактів, що переважають принцип поваги до особистої свободи, має бути переконливо продемонстровано».

При цьому, оцінюючи кожен факт, викладений на підтвердження заявлених стороною обвинувачення ризиків, необхідно оцінювати його у контексті чинників, перелічених у ч. 1 ст. 178 КПК. Вказане вбачається не лише зі змісту відповідної норми, але й практики ЄСПЛ. Зокрема, у п. 58 рішення ЄСПЛ у справі «Бекчієв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява №9190/03 від 04.10.2005 року, зазначено: «… Ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню».

Слідчий суддя враховує те, що підозрюваний ОСОБА_12 має вищу освіту, одружений, на його утриманні знаходиться троє малолітніх людей, також він має постійне місце проживання, раніше не судимий, що вказує на можливість запобігання встановленим ризикам, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, зокрема, у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Крім цього, слідчий суддя враховує те, що досудове розслідування кримінального провадження триває з 31.03.2022 року, а підозрюваний ОСОБА_6 тримається під вартою з 25.01.2023 року.

При цьому, як зазначив ЄСПЛ в рішенні по справі «Щеголєв та Квачан проти України» від 02.03.2023 року тривалість кримінального провадження та відповідно тривалість тримання під вартою особи під час досудового розслідування, якщо вони є надмірними є порушенням пункту 3 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 182 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбаченого покарання у виді позбавлення волі.

Враховуючи зазначене вище, слідчий суддя приходить до переконання, що відносно підозрюваного ОСОБА_6 можливо застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, оскільки вказаний запобіжний захід є достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та в повній мірі здатний запобігти встановленим в судовому засіданні ризикам.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 194, 199, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) ТУ ДБР, розташованого у Миколаєві, ОСОБА_7 , яке погоджене прокурором Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000127 від 31.03.2022 року відносно підозрюваного ОСОБА_6 відмовити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком до 24.04.2023 року, включно, в межах строку досудового розслідування, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 .

Покласти строком до 24.04.2023 року, включно, на підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

1. прибувати до органу досудового розслідування та/або суду за першою вимогою;

2. не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора та/або суду;

3. повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4. утримуватися від спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні;

5. здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її проголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Подання апеляційної скарги зупиняє набрання ухвалою законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1