Номер провадження: 11-сс/813/1683/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

27.12.2022 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Одеського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 , в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 22 листопада 2022 року про арешт майна,

ВСТАНОВИЛА:

Вищевказаною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 , в межах кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000537 від 09.08.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України про накладення арешту на мобільний телефон синього кольору марки «realme» із сім-картою НОМЕР_1 , ЕМЕІ 1: НОМЕР_2 , ЕМЕІ 2: НОМЕР_3 ,який було вилучено за місцем проживання ОСОБА_7 в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .

Не погодившись з ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_6 подала на неї апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді та відмовити в задоволенні клопотання слідчого.

Апеляційна скарга мотивована доводами про незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали та ухвалення її з істотним порушенням вимог КПК України.

Зокрема, апелянт зазначає про те, обвинувачення ґрунтується на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, оскільки жодних (письмових, усних) доказів причетності ОСОБА_7 до вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. З ст. 332 КК України до матеріалів клопотання не додано.

Крім того, апелянт вказує про відсутність також будь-яких доказів, які підтверджують, що мобільний телефон синього кольору, марки «геаїте» з сім-картою НОМЕР_1 , ЕМЕІ 1: НОМЕР_4 , ЕМЕІ 2: НОМЕР_3 який належить ОСОБА_7 використовувався, як знаряддя вчинення кримінального правопорушення, оскільки в матеріалах клопотання відсутні будь-які докази слідів або інших відомостей вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_7 за допомогою мобільного телефону марки: «геаїте» з сім-картою НОМЕР_1 , ЕМЕІ 1: НОМЕР_4 , ЕМЕІ 2: НОМЕР_3 .

Вказаний мобільний телефон хоча і визнаний речовим доказом, однак не оглянутий старшим слідчим ОСОБА_8 на предмет встановлення дзвінків або месенджерного спілкування з особами, які причетні до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. З ст. 332 КК України.

Також, як зазначає апелянт, відповідно до ч. 4 та ч. 5 ст. 170 КПК України у випадках передбачених пунктами 2 та 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, разом з тим, в рамках досудового розслідування зазначеного кримінального провадження про підозру ОСОБА_7 не повідомлялось.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши та перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Учасники судового провадження належним чином були повідомлені про дату, час і місце розгляду провадження. Згідно поданого клопотання адвокат ОСОБА_6 просить розглянути провадження без її участі. На апеляційних вимогах наполягає. Інші учасники клопотань про відкладення розгляду провадження до суду не подавали.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна, є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження; збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально- правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Частиною 4 ст. 170 КПК України передбачено, що заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх не застосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Відповідно до ч.ч. 10, 11 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч.1 ст.98 КПК України вбачається, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як вбачається з наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів провадження, слідчим відділом ВП № 1 Одеського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні відомості про яке 09.08.2022 року внесені до ЄРДР за № 0000537, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. З ст. 332 КК України.

Досудовим розслідування встановлено, що у ОСОБА_9 , виник корисливий умисел на організацію незаконного переправлення осіб чоловічої статті, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, поза пунктів пропуску через державний кордон України до Республіки Молдова з корисливих мотивів.

З метою реалізації прямого умислу на організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, ОСОБА_9 у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці залучив до вчинення злочину ОСОБА_10 , Особу 1 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження № 0000759 від 02.11.2022), та невстановлену в ході досудового розслідування особу, повідомивши останнім план вчинення злочину, після чого, останні надали свою згоду на його вчинення.

Так, на виконання загального плану вчинення злочину, ОСОБА_9 , діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, з метою організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, за попередньою змовою групою осіб, разом із невстановленою особою через мобільний додаток «телеграм бот ІНФОРМАЦІЯ_1 » почав здійснювати пошук чоловіків, яким на період дії правового режиму воєнного стану заборонено виїзд за межі України, та які мають намір виїхати за межі території України поза пунктами пропуску через державний кордон. Реалізуючи план скоєння злочину ОСОБА_9 , за допомогою невстановленої в ході досудового розслідування особи, підшукав ОСОБА_11 , та ОСОБА_12 , яким повідомив про можливість перетину державного кордону поза пунктом пропуску за грошову винагороду у розмірі 4500 доларів США з кожного, ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , яким повідомив про можливість перетину державного кордону України поза пунктом пропуску за грошову винагороду в розмірі 3000 доларів США, за кожного, ОСОБА_15 якому повідомив про можливість перетину державного кордону поза пунктом пропуску за грошову винагороду у розмірі 3000 доларів СІЛА та ОСОБА_16 17.04.1983 ІНФОРМАЦІЯ_2 , якому повідомив про можливість перетину державного кордону поза пунктом пропуску за грошову винагороду в розмірі 10000 доларів США.

У подальшому, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , діючи під контролем правоохоронних органів, погодились на запропоновані умови невстановленої особи, та виконуючи вказівки останнього, 15.09.2022 приблизно о 10:00 годині прибули до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 », розташованого за адресою: пров. Маяцький 2а, с. Великий Дальник, Одеського району, Одеської області. Також на вказану адреси, за вказівкою невстановленої в ході досудового розслідування особи, прибули ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 .

У свою чергу, за попередньою домовленістю на виконання заздалегідь розробленого плану злочинних дій, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на належному йому транспортному засобі «Тоуоїа Рапсі Сгиізег» державний реєстраційний номер НОМЕР_5 , повинен був зустріти вищевказаних чоловіків біля магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що розташований за адресою: АДРЕСА_2 та перевезти їх за адресою проживання ОСОБА_9 , а саме за адресою: АДРЕСА_3 .

Будучи обізнаним про вчинення ОСОБА_9 за попередньою змовою групою осіб злочину та погодившись прийняти участь у виконання злочинного плану за винагороду, ОСОБА_10 о 10:00 годині, зустрів ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_17 біля магазину «АТБ», що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , та будучи обізнаними із способами та порядком перевірки транспортних засобів співробітниками правоохоронних органів та Державної прикордонної служби України, наказав останнім, сховатись у причепі транспортного засобу «Тоуоіа Ьапсі Сгиізег», з метою недопущення виявлення вказаних осіб, працівниками поліції та Державної прикордонної служби України та перевіз їх до місця мешкання ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_3 , де перебував ОСОБА_18 та ОСОБА_16 , який прибув до адреси мешкання ОСОБА_9 самостійно.

За попердньою домовленістю грошові' кошти, які мали сплатити ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 за незаконний перетин кордону України повинні були сплачені Особі 1, (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження), на території Республіки Молдова, яка має їх там зустріти.

В подальшому, ОСОБА_9 з метою реалізації свого злочинного умислу на незаконне переправлення осіб через державний кордон України, діючи з прямим умислом, корисливих мотивів, за попередньою змовою з Особою 1 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження), керуючи автомобілем марки «Volkswagen Т4» державний реєстраційний номер НОМЕР_6 , який належить його батьку ОСОБА_19 перевіз ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_20 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 до ділянки державного кордону України, розташованого близ селища Петрівка Белградського району Одеської області, де їх чекав громадянин Республіки Молдова Особа 1 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження), який на автомобілі марки «Dacia Duster» зареєстрованого у Республіка Молдова державний номерний знак НОМЕР_7 і який незаконно перетнув Державний кордон України, з метою подальшого незаконного переправлення ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , через державний кордон України на територію Республіки Молдова.

Прибувши до зазначеного місця, ОСОБА_9 повідомив ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_17 та ОСОБА_16 , про необхідність подальшого пересування у бік державного кордону України з Республікою Молдова та наказав пересісти до автомобіля «Dacia Duster» державної реєстрації Республіка Молдова номерний знак НОМЕР_7 , яким керував громадянин Республіки Молдова Особа 1 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження).

Після чого, ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_17 та ОСОБА_16 , виконуючи вказівки ОСОБА_9 , вийшли із транспортного засобу та попрямували до автомобіля марки «Dacia Duster» реєстрації Республіка Молдова НОМЕР_7 , який знаходився у прикордонній смузі на території України приблизно 30 м від лінії розмежування державного кордону України з Республікою Молдова.

Однак, зазначені незаконні дії ОСОБА_9 , та Особа 1 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження № ) були викриті працівниками правоохоронних органів, після чого останні затримані на місці події.

На виконання доручення слідчого оперативними співробітниками УСР в Одеській області ДСР НПУ встановлено, що до вчинення вказаного кримінального правопорушення може бути причетний: - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , який виконує роль водія, та займається перевезенням осіб призивного віку 18- 60 років з міста Одеси до Тарутинського р-ну Одеської обл., з метою незаконного переправлення вказаних осіб через державний кордон України.

Так, 16.11.2022 за місце мешкання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , проведено обшуку у ході якого виявлено та вилучено мобільний телефон синього кольору марки «геаїте» із сім-картою НОМЕР_1 , ЕМЕІ 1: НОМЕР_2 , ЕМЕІ 2: НОМЕР_3 .

Постановою слідчого, вищевказаний мобільний телефон визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Як вбачається з клопотання слідчого, метою накладення арешту на майно є необхідність збереження речових доказів, так як виявлені та вилучені речі та предмети можуть містити будь-яку інформацію або інші відомості, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. В свою чергу, не проведення вказаної дії у вигляді арешту майна призведе до недосягнення мети досудового розслідування, а також втрати будь-якої інформації відносно правопорушників, з метою збереження речових доказів, а також для подальшого проведення судової експертизи, у зв`язку із слідчий звернувся до суду з вказаним клопотанням.

Зважаючи на положення ст. 98 КПК України, на переконання колегії суддів, є достатні підстави вважати, що мобільний телефон, на який накладено арешт, цілком відповідає критеріям речового доказу у кримінальному провадженню, оскільки містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінальних протиправних дій.

З огляду на викладене, є неспроможними доводи апеляційної скарги про те, що зазначений мобільний телефон не відповідає критеріям ст. 98 КПК України та не є речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Крім того, на даній стадії досудового розслідування слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що їх сукупність, відповідно до вимог ст. 170 КПК України, є достатньою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно. Зазначене вказує на неспроможність доводів апеляційної скарги щодо відсутності обґрунтованої підозри, яка б обґрунтовувалася застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Оскаржувана ухвала слідчого судді постановлення з дотримання вимог КПК України. Істотних порушень вимог КПК України, які б могли стати безумовними підставами для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді, колегія суддів не вбачає.

Зважаючи на викладене апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а підстави для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді, відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 22 листопада 2022 року, якою накладено арешт на на мобільний телефон синього кольору марки «realme» із сім-картою НОМЕР_1 , ЕМЕІ 1: НОМЕР_2 , ЕМЕІ 2: НОМЕР_3 ,який було вилучено за місцем проживання ОСОБА_7 в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 - без змін.

СУДДІ:

ОСОБА_21 В ОСОБА_22 І ОСОБА_23