У Х В АЛ А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.01.2023 м. Київ

Солом`янський районний суд міста Києва у складі колегії :

головуючого судді судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Солом`янського районного суду міста Києва клопотання прокурора Солом`янської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_10 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002125 від 23.03.2020 р., відносно ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, ОСОБА_6 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 358 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Солом`янського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 358 КК України.

У судове засідання, призначене на 24.01.2023 р., не прибув потерпілий, повідомлявся належним чином про місце, день та час слухання справи, від Державної прикордонної служби України не надійшли відомості про перетин кордону потерпілим.

Прокурор у судове засідання не забезпечив явку свідків сторони обвинувачення, у зв`язку із чим просив відкласти слухання справи на іншу дату. Крім того, у зв`язку із тим, що строк тримання під вартою обвинувачених закінчується 10.02.2023 р., а судовий розгляд кримінального провадження не завершено, прокурор просив продовжити тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_6 на строк 60 днів без визначення розміру застави. Клопотання прокурора, подані відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , та відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , мотивовані тим, що ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, та ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 358 КК України. Прокурор зазначає, що продовжують існувати ризики, визначені ст. 177 КПК України, залишається велика ймовірність того, що під тягарем можливого найсуворішого покарання, обвинувачені зможуть в разі знаходження їх на волі переховуватись від суду, втекти з міста Києва, що створить перешкоди для подальшого розгляду провадження.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_8 заперечували проти продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , зазначивши, що обвинувачений не має наміру переховуватись від суду, буде добросовісно виконувати свої процесуальні обов`язки та прибувати до суду за кожним викликом. Обвинувачений ОСОБА_6 зазначив, що має постійне місце проживання за адресою АДРЕСА_1 , де проживає його родина, у зв`язку із чим сторона захисту обвинуваченого ОСОБА_6 просили обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, у виді домашнього арешту за вказаним місцем проживання обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_9 заперечували проти продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , зазначивши, що обвинувачений має постійне місце проживання за адресою АДРЕСА_2 , де проживає його родина, а тому він не має наміру переховуватись від суду, обіцяє прибувати до суду за кожним викликом. У зв`язку із чим сторона захисту обвинуваченого ОСОБА_7 просили обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою.

Вислухавши думки учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання прокурора про продовження тримання під вартою обвинувачених та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Відповідно до ч. ч. 1-5 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Згідно із ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Згідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 1 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

У відповідності до ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування.

Зокрема, згідно положень ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та правової позиції ЄСПЛ, викладеної у рішенні від 12.01.2012 у справі «Тодоров проти України», тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою.

Сама по собі тяжкість злочину, у скоєнні якого обвинувачується особа, не може бути безумовною підставою для обрання щодо цієї особи запобіжного заходу у вигляді взяття під варту (рішення ЄСПЛ у справі «Ніколова проти Болгарії»).

У п. 51 Рішенні ЄСПЛ «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 р. зазначено, що попереднє ув`язнення не повинно визначати покарання у виді позбавлення волі і не може бути «формою очікування» обвинувального вироку. Небезпека переховування обвинуваченого не може бути оцінена виключно на основі тяжкості покарання за злочин. Наявність небезпеки переховування повинно бути оцінено з посиланням на ряд інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки втечі, або зробити її настільки незначною, що вона не може виправдати тримання під вартою, що знайшло свої відображення в рішенні ЄСПЛ «Строган проти України», № 30198/11, § 97, 6 жовтня 2016 p. Відповідно до рішення ЄСПЛ «Ноймайстер проти Австрії» позбавлення волі особи (тримання під вартою) не повинно перетворюватися на своєрідну прелюдію до завчасного відбування можливого в майбутньому вироку про позбавлення волі.

В рішенні ЄСПЛ по справі «Осипенко проти України», № 4634/04, §§ 77 і 79, від 09.11.20210 р., вказано, що зі спливом часу для тривалого тримання заявника під вартою потрібне додаткове обґрунтування, але суди не надали жодних додаткових аргументів. Крім того, на жодному з етапів національні суди не розглянути будь-які інші превентивні заходи в якості альтернативи тримання під вартою. Викладені міркування є достатніми для того, щоб Суд прийшов до висновку, що мало місце порушення параграфу 3 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Згідно з п.3 ст.5 Конвенції зі спливом певного часу, саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, й судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання під вартою, які мають бути чітко сформульовані (рішення від 21.12.2000 у справі «Яблонський проти Польщі», від 23.09.98 у справі «I.A. проти Франції», від 04.10.2001 у справі «Іловецький проти Польщі»).

При цьому ЄСПЛ зазначає, що існує презумпція на користь звільнення з-під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними» (рішення у справі «Смирнова проти росії»).

В усіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів (рішення від 23.09.2008 у справі «Вренчев проти Сербії»).

Відповідно до ч. 6 ст. 22 КПК суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. У ході судового провадження сторона обвинувачення зобов`язана доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи.

Так, на підставі ухвали Солом`янського районного суду міста Києва від 25.06.2020 р. було продовжено тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_6 на строк 60 днів, після чого тримання під вартою обвинувачених продовжувалось на підставі ухвал суду, останній раз - на підставі ухвали колегії суддів від 13.12.2022 р. на строк до 10.02.2023 р. включно.

За час судового розгляду кримінального провадження, судом були досліджені письмові докази сторони обвинувачення (аудіо, відео - матеріали, речові докази), допитано свідка ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , проведено допит обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 стосовно обставин інкримінованих їм кримінальних правопорушень. У судове засідання з метою безпосереднього дослідження показань, неодноразово викликався потерпілий ОСОБА_13 , який у судові засідання не прибував, на підставі ухвал суду від 18.10.2022 р., від 22.11.2022 р. від Державної прикордонної служби України витребувано інформацію про перетин державного кордону України потерпілим, станом на 24.01.2023 р. інформація до суду не надійшла. У численні судові засідання не прибувають свідки сторони обвинувачення, у зв`язку із чим слухання справи відкладаються.

Таким чином, із врахуванням дослідженого судом масиву доказів у кримінальному провадженні, стадії судового розгляду, тривалості тримання під вартою обвинувачених, колегія суддів приходить до висновку про зменшення ступеню існування ризиків, визначених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та про можливість запобігти існуючим ризикам шляхом застосування відносно обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 іншого більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, у вигляді домашнього арешту із забороною обвинуваченому ОСОБА_6 , залишати житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , у період доби з 21 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. наступної доби, та покладенням на нього обов`язків: не залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 у період доби з 21 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. без дозволу прокурора або суду; прибувати до прокурора та суду за першим їх викликом; утриматись від спілкування з потерпілим та свідками в даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до суду свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну. Так само, колегія суддів доходить до висновку про зміну обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу із тримання під вартою на домашній арешт із забороною обвинуваченому ОСОБА_7 залишати житлову квартиру за адресою: АДРЕСА_2 у період доби з 21 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. наступної доби, та покладенням обов`язків: не залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 у період доби з 21 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. без дозволу прокурора або суду; прибувати до прокурора та суду за першим їх викликом; утриматись від спілкування з потерпілим та свідками в даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до суду свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Окрім викладеного вище, приймаючи рішення про зміну обвинуваченим запобіжного заходу із тримання під вартою на домашній арешт, судом враховано обґрунтованість пред`явленого ОСОБА_7 та ОСОБА_6 обвинувачення, тяжкість покарання, яке може загрожувати обвинуваченим у випадку визнання їх винуватими на підставі вироку суду у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень.

Суд враховує дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , раніше судимого, неодруженого, який має місце проживання, де може перебувати на умовах домашнього арешту.

Обвинувачений ОСОБА_7 в силу ст. 89 КК України не судимий, неодружений, утриманців немає, який має місце проживання, де може перебувати на умовах домашнього арешту.

При цьому суд зазначає, що на даній стадії судового розгляду кримінального провадження суд не може надавати оцінку дослідженим доказам з точки зору їх достатності, належності та допустимості, та не може встановлювати винуватість обвинувачених у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушеннях.

Оскільки, відповідно до вимог ст. ст. 369-371, ст. 374 КПК України оцінка поданим до суду доказам, як сторони обвинувачення, так і сторони захисту, буде надана судом в нарадчій кімнаті безпосередньо після закінчення судового розгляду.

Згідно із ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Таким чином, із врахуванням вищевикладеного, колегія суддів доходить до висновку, що прокурором у поданому клопотанні про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим, не доведено неможливість запобігти існуючим ризикам шляхом застосування відносно обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою.

Тому, із врахуванням вказаного, колегія суддів вважає за можливе застосувати відносно обвинувачених більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із покладенням на обвинувачених обов`язків, визначених ч. 5 ст. 194 КПК України, що у свою чергу, на переконання суду, зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, та забезпечить належну процесуальну поведінку обвинувачених на даній стадії судового розгляду кримінального провадження.

Отже, клопотання прокурора Солом`янської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_10 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , задоволенню не підлягають.

Керуючись ч. 3 ст. 331, ст. ст. 131, 132, 176-178, 181, 183, 194 - 196, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання прокурора Солом`янської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_10 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - відмовити.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід із тримання під вартою на домашній арешт строком на 60 днів, тобто до 24 березня 2023 включно, із забороною обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишати житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , у період доби з 21 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. наступної доби.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України:

-не залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 у період доби з 21 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. без дозволу прокурора або суду;

-прибувати до прокурора та суду за першим їх викликом;

-утриматись від спілкування з потерпілим та свідками в даному кримінальному провадженні;

-здати на зберігання до суду свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

У задоволенні клопотання прокурора Солом`янської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_10 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - відмовити.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід із тримання під вартою на домашній арешт строком на 60 днів, тобто до 24 березня 2023 включно, із забороною обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишати житлову квартиру за адресою: АДРЕСА_2 у період доби з 21 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. наступної доби.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наступні обов`язки відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України:

-не залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 у період доби з 21 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. без дозволу прокурора або суду;

-прибувати до прокурора та суду за першим їх викликом;

-утриматись від спілкування з потерпілим та свідками в даному кримінальному провадженні;

-здати на зберігання до суду свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

Виконання ухвали покласти на органи Національної поліції за місцем проживання обвинувачених.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора у кримінальному провадженні - ОСОБА_5 .

Строк дії ухвали про зміну обвинуваченим запобіжного заходу із тримання під вартою на домашній арешт та покладення обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України, визначити

до 24 березня 2023 року включно.

Роз`яснити обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , що у випадку необхідності залишити житло в заборонений судом період доби, вони повинні отримати відповідний дозвіл прокурора або суду.

В іншому випадку - залишення житла без дозволу прокурора або суду у період доби з 21 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. наступної доби, буде вважатися порушенням умов дотримання запобіжного заходу та може бути підставою для ініціювання питання прокурором щодо його зміну на іншій, більш суворий.

Негайно в залі суду звільнити обвинувачених ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з-під варти та зобов`язати обвинувачених невідкладно прибути за місцем свого проживання з метою дотримання умов запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - за адресою: АДРЕСА_1 ,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала суду про зміну запобіжного заходу оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Оголосити перерву в судовому розгляді до 07.03.2023 р. 15 год. 30 хв.

Головуючий суддя : ОСОБА_1

Судді:

ОСОБА_2

ОСОБА_3