Справа № 703/1580/23

УХВАЛА

12 квітня 2023 року м. Сміла
встановив:
В ході вирішення питання про призначення клопотання до розгляду у судовому засіданні було встановлено, що воно не відповідає вимогам ст.171 КПК України.
Так, поводження з речовими доказами, зберігання яких ускладнено, врегульовано Порядком зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 19 листопада 2012 р. № 1104.
Згідно з п. 28 Порядку № 1104, речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, які через громіздкість або з інших причин, визначених у Кримінальному процесуальному кодексі України, не можуть зберігатися без зайвих труднощів в обладнаних приміщеннях або в інших місцях зберігання, визначених у пунктах 17-26 цього Порядку, передаються (крім випадків, коли такі речові докази повернуто власникові або передано йому на відповідальне зберігання) за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду торговельному підприємству для реалізації, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження. Реалізація предметів здійснюється з дотриманням вимог Порядку обліку, зберігання, оцінки конфіскованого та іншого майна, що переходить у власність держави, і розпорядження ним, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 1998 р. № 1340.
Згідно з п. 1 Порядку № 1340 його дія поширюється, зокрема, на незаконно добуті природні ресурси.
Пунктом 9 Порядку № 1340 визначено, що майно, зазначене у пункті 1 цього Порядку, передається для подальшого розпорядження ним на підставі акта опису, оцінки та передачі майна, в тому числі реалізується через торгівельні підприємства, аукціони, біржі, з якими укладені угоди на його реалізацію відповідно до пунктів 12 і 13 цього Порядку, з дотриманням таких вимог, зокрема: незаконно добуті природні ресурси та виготовлена з них продукція, за рішенням комісії, створеної відповідно до пункту 7 цього Порядку, підлягають реалізації через відповідні торгівельні підприємства (підпункт 11).
Згідно з п. 10 Порядку № 1340 майно, зазначене у пункті 1 цього Порядку, передане для продажу в роздрібну торгівлю і не реалізоване протягом 60 календарних днів, підлягає уцінці, розмір якої визначається комісією, створеною відповідно до пункту 7 цього Порядку, і не повинен перевищувати 20 відсотків вартості, зазначеної в акті опису, оцінки та передачі майна. Якщо товар не реалізовано протягом наступних 30 днів, провадиться додаткова уцінка або товар передається для реалізації за ціною остаточної вартості іншій організації. У разі коли на реалізацію передається майно з обмеженим терміном зберігання або користування і воно не має попиту, уцінка може провадитись у скорочені терміни.
Відповідно до пунктів 12-13 Порядку № 1340, на початку кожного року територіальні органи ДПС із залученням органів, що вилучають та обліковують майно, визначають на конкурсній основі торгівельні підприємства, яким доручатиметься реалізація майна, з обов`язковим занесенням їх до єдиного реєстру торгівельних підприємств, який ведеться територіальними органами ДПС. Протягом року в разі потреби дозволяється доповнювати єдиний реєстр торгівельних підприємств іншими торгівельними підприємствами за поданням органів, що вилучають та обліковують майно. Угоду з торгівельним підприємством, якому доручатиметься реалізація майна, укладає керівник чи заступник керівника (згідно з розподілом обов`язків) органу, що вилучив та обліковує майно, або особами, які виконують їх обов`язки, в межах повноважень, установлених законодавством. Угоди з торгівельними підприємствами на реалізацію майна укладаються лише після включення їх до єдиного реєстру торгівельних підприємств та організацій.
Пунктом 14 вказаного Порядку № 1340 передбачено, що кошти, одержані від реалізації майна, продуктів його переробки, утилізації перераховуються до відповідного бюджету або в установлених законом випадках на рахунки митниць у строк, що становить не більш як сім банківських днів від дня продажу (передачі).
Таким чином, із клопотання про накладення арешту на майно не зрозуміло, чи рибу, на яку просить прокурор накласти арешт передати на зберігання Управлінню Державного агентства меліорації та рибного господарства у Черкаській області чи передати для реалізації ТОВ «Комбінат Черкаси» в особі директора ОСОБА_4 .
Окрім того, законодавством чітко визначено яким торгівельним підприємства за рішенням слідчого судді може бути наданий дозвіл на реалізацію відповідного майна, яке є речовим доказом у кримінальному провадженні, визначено осіб, які наділені повноваження на укладення відповідної угоди з торгівельним підприємством, якому доручатиметься реалізація майна, яким чином передається, оцінюється майно для подальшого розпорядження ним, в тому числі реалізації торгівельними підприємствами.
В клопотанні прокурор просить дозволити реалізацію риби ТОВ «Комбінат Черкаси» в особі директора ОСОБА_4 , однак, що це підприємство визначене відповідним територіальним органом ДПС як торгівельне, яке включене до єдиного реєстру торгівельних підприємства та організацій, ним слідчому судді не надано.
Зазначаючи рахунок, на який прокурор просить перерахувати кошти від реалізації риби, не зазначає, кому належить цей рахунок, і чому саме цей рахунок.
Також відсутня в матеріалах клопотання незгода власника на передачу майна для реалізації, адже тільки у разі відсутності згоди власника така реалізація може бути за рішенням слідчого судді.
Положеннями ч.3 ст.172 КПК України визначено, що слідчий суддя, встановивши, що клопотання про арешт майна, подано без додержання вимог ст.171 КПК України, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
Оскільки клопотання про арешт майна подано без додержання вимог ст.171 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне повернути його прокурору для усунення недоліків відповідно до вимог ч.3 ст.172 КПК України.
На підставі викладеного, керуючисьст.170-172 КПК України, слідчий суддя, -
ухвалив:
Тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1