Справа № 307/7303/20
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.12.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді матеріали кримінального провадження 11-кп/4806/131/22, за апеляційною скаргою прокурора Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу Перечинського районного суду Закарпатської області від 10.02.2022.

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні подання начальника Ужгородського районного сектору № 2 філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбування покарання щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з середньою освітою, розлученого, офіційно не працевлаштованого, громадянина України, згідно ст. 89 КК України, не судимого, засудженого за вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.12.2020 до покарання у виді позбавлення волі на строк 03 (три) роки, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 01 (один) рік.

У поданні начальник Ужгородського районного сектору № 2 філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області ставить питання про скасування засудженому ОСОБА_8 звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення останнього для відбування покарання, призначеного йому за вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.12.2020 у виді позбавлення волі на строк 03 (три) роки. Посилається на те, що вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.12.2020 ОСОБА_8 засуджений за ч. 4 ст. 407 КК України до позбавлення волі на строк 03 (три) роки. На підставі ст. 75, 76 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 01(одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

05.02.2021 вказаний вирок надійшов до Ужгородського РС № 2 філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області та був прийнятий до виконання. 15.02.2021 засудженого було ознайомлено з порядком відбування покарання, отримано підписку про те, що у разі систематичного порушення громадського порядку чи умов відбування покарання звільнення від відбування покарання з випробуванням може бути скасовано судом, відтак його буде направлено для відбування призначеного покарання. Крім того, щодо ОСОБА_8 винесено постанову про встановлення днів явки для реєстрації до

-2-

підрозділу пробації та призначено днем явки третій понеділок кожного місяця за, що він особисто підписався. Разом з тим, під час перебування на обліку, ОСОБА_8 зарекомендував себе з негативної сторони, оскільки 17.05.2021 не з`явився на реєстрацію до підрозділу пробації, а 22.06.2021 надав пояснення, що не з`явився через хворобу, але довідку від лікаря надати не може, оскільки за медичною допомогою не звертався. За таких обставин йому було винесено застереження у вигляді письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням. У подальшому, ОСОБА_8 знову допустив порушення обов`язків, покладених на нього судом, а саме не з`явився для реєстрації 15.11.2021. 16.11.2021, надав пояснення, що хворів, за медичною допомогою не звертався, тому надати довідку від лікаря не може. Цього ж дня йому було винесено застереження у вигляді письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням. Оскільки ОСОБА_8 допустив дві неявки на реєстрацію без поважних причин, що свідчить про його зневажливе ставлення до обов`язків, покладених на нього вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області, та небажання стати на шлях виправлення, а також неможливість виконання вироку без ізоляції засудженого від суспільства, просить подання задовольнити.

Відмовляючи у задоволенні подання, суд в ухвалі послався на те, що наведені в ньому обставини не вказують на порушення засудженим умов звільнення його від відбування покарання з випробуванням та не свідчить про небажання засудженого стати на шлях виправлення, а тому відсутні підстави для скасування звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням. Суд зазначив, що ОСОБА_8 дійсно двічі не з`явися для реєстрації оскільки хворів, однак після одужання відразу повідомив орган пробації про причини неявки. Оскільки безумовною підставою для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням є усвідомлені та умисні дії засудженого, вчинені ним саме з метою ухилитися від відбування покарання та від контролю за його поведінкою, що у ході розгляду справи не встановлено, а після попередження 16.11.2021 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням ОСОБА_8 порушення обов`язків взагалі не допускав, тому суд прийшов до висновку, що подання є передчасним. Також, суд взяв до уваги те, що засуджений проживає разом з мамою та братом, який є особою з інвалідністю, утримує їх, хоч працює неофіційно, характеризується з позитивної сторони, скарг та нарікань з боку сусідів і односельчан на нього не поступало, на диспансерному обліку у лікаря психіатра та нарколога Перечинської лікарні не перебуває, до адміністративної відповідальності не притягався, нового злочину не вчинив.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу суду від 10.02.2022 та постановити нову, якою задовольнити подання органу пробації. Вказує на незаконність оскаржуваної ухвали з огляду на неврахування судом всіх обставин, які мають значення для винесення законного та обґрунтованого рішення. ОСОБА_8 двічі не з`явися для реєстрації до органу пробації без поважних причин, що свідчить про не виконання ним обов`язку покладеного на нього вироком суду. Окрім того, за наслідками неявки засудженого щодо нього винесено два письмових попередження. Вказане, на думку прокурора, свідчить про те, що засуджений ОСОБА_8 свідомо ухиляється від виконання покарання, не бажає стати на шлях виправлення.
Апеляційна скарга розглядається за відсутності засудженого, захисника, неявка яких, з огляду на положення ч. 4 ст. 405 КПК України, не перешкоджає її розгляду. Приймаючи рішення про розгляд апеляційної скарги за відсутності вказаних осіб, береться до уваги те, що дані особи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, клопотань чи заяв про відкладення розгляду кримінального провадження не подавали, причини неявки не повідомили.
-3-

Заслухавши доповідь судді, промову прокурора, який частково підтримав подану апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи сторін, колегія суддів суд приходить до переконання, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Суд першої інстанції, розглядаючи подання начальника Ужгородського районного сектору № 2 філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого ОСОБА_8 для відбування призначеного покарання, зазначених норм кримінального процесуального закону дотримався в повній мірі.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 78 КК України у разі, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчиняє правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Частиною 1 статті 166 КВК України встановлено, що якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України «Про пробацію», а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.
Подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання вноситься до суду після застосування уповноваженим органом з питань пробації до засудженого письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.
У разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.
Систематичним вчиненням правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про небажання стати на шлях виправлення, є вчинення засудженим протягом іспитового строку трьох і більше таких правопорушень.
Письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання застосовується у разі невиконання засудженим хоча б одного з обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, за відсутності об`єктивних обставин, що фактично позбавляють засудженого можливості їх виконувати і документально підтверджені.
У разі вчинення засудженим адміністративних правопорушень, що тягнуть за собою накладення адміністративних стягнень, із засудженим проводиться індивідуальна профілактична бесіда.
-4-

У разі відмови судом у задоволенні подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням, повторне направлення до суду такого подання здійснюється після застосування до засудженого повторного письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.
Частиною 1 статті 34 КВК України встановлено, що поважними причинами неявки засудженого за викликом уповноваженого органу з питань пробації у призначений строк є несвоєчасне одержання виклику, хвороба та інші обставини, що фактично позбавляють його можливості своєчасно прибути за викликом і документально підтверджені.

При скасуванні звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням суддя зобов`язаний з`ясувати, чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки і чи можна розглядати факти, викладені у поданні органу, що відає відбуванням покарання, як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при розгляді подання, яке подав начальник Ужгородського районного сектору № 2 філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого ОСОБА_8 для відбування покарання, призначеного вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.12 2020, враховані вказані вище вимоги КК та КВК України, дотримані вимоги КПК України й ретельно перевірені його доводи, яким дана відповідна оцінка й постановлено законне, обґрунтоване та вмотивоване судове рішення.

Апеляційним судом встановлено, що вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.12.2020 ОСОБА_8 засуджений за ч. 4 ст. 407 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 03 (три) роки. На підставі ст. 75,76 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 01(одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання

15.02.2021 засудженому ОСОБА_8 були роз`яснені покладені на нього судом обов`язки та ознайомлено із постановою про встановлення днів явки на реєстрацію.

Проте, з матеріалів особової справи вбачається, що засуджений ОСОБА_8 17.05.2021 та 15.11.2021 для реєстрації до органу пробації не з`явився. За наслідками цих неявок щодо засудженого було винесено письмові попередження .

Детально проаналізувавши причини неявки ОСОБА_8 до органу пробації для реєстрації, відсутність даних про притягнення до кримінальної та адміністративної відповідальності під час іспитового строку, на думку апеляційного суду такі не свідчать про наявність підстав для направлення засудженого у місця позбавлення волі.
Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що ухвала суду є незаконною, у зв`язку з невідповідністю викладених у ній висновків фактичним обставинам кримінального провадження, визнаються необґрунтованими і такі відхиляються.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про те, що матеріалами справи не встановлено, що засуджений ОСОБА_8 не став на шлях виправлення і не бажає виконувати покладені на нього судом обов`язки про, що свідчать й дані ним у судовому засіданні пояснення, у зв`язку з чим, викладені в поданні факти неявок ОСОБА_8 для реєстрації до органу пробації самі по собі не можуть розцінюватися як свідчення про небажання ОСОБА_8 стати на шлях виправлення.
Погоджуючись з указаним висновком суду першої інстанції, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку наданим ОСОБА_8 поясненням про те, що умислу не виконувати покладені на нього обов`язки не мав, у зв`язку хворобою не мав змоги своєчасно прибути на реєстрацію.

-5-

Такі показання засудженого прокурор у судовому засіданні як суду першої, так і апеляційної інстанції не спростував.
З урахуванням вище наведеного, враховуючи встановлені фактичні обставини такої поведінки засудженого ОСОБА_8 , причини, що унеможливили з`явитися йому на реєстрацію у встановлені дні, його явки на реєстрацію одразу після виникнення об`єктивної можливості, на думку колегії суддів, не свідчать про небажання засудженого ОСОБА_8 стати на шлях виправлення та його ухилення від покладених на нього судом обов`язків, а тому не є достатніми підставами для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення його для відбування призначеного покарання
Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні подання органу пробації про скасування ОСОБА_8 умовного терміну, вірно врахував те, що дії засудженого ОСОБА_8 не свідчать про умисне невиконання ним обов`язків. При цьому суд першої інстанції зважив на те, що поведінка засудженого щодо подальших явок та пояснення причин неприбуття на реєстрацію, які за доведених життєвих обставин засудженого заслуговують на увагу у якості поважних та не створюють уявлення умисного ухилення від виконання ОСОБА_8 покладених обов`язків.
До того ж, маючи відомості про причини неявок засудженого на реєстрацію, орган пробації міг їх об`єктивно оцінити та перевірити.
На переконання апеляційного суду, неявки засудженого ОСОБА_8 на реєстрації відбувалися в силу об`єктивних причин, а тому не є безумовними підставами для скасування звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням.
Наведені вище обставини не засвідчують свідомого, цілеспрямованого нехтування засудженим ОСОБА_8 покладених судом обов`язками та його небажання ставати на шлях виправлення, оскільки дві неявки на реєстрації відбувалися в силу об`єктивних причин.
З огляду на встановлені під час апеляційного розгляду обставини, з урахуванням того, що засуджений адміністративних та кримінальних правопорушень під час іспитового строку не вчиняв, та з урахуванням відсутності ознак злісного ухилення від відбування покарання, призначеного вироком суду, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції.
Отже, доводи прокурора про порушення засудженим ОСОБА_8 покладених обов`язків, колегія суддів визнає непереконливими, оскільки встановлені обставини не підтверджують, що ОСОБА_8 мав на меті ухилятися від виконання покладених на нього обов`язків та не бажав стати на шлях виправлення.
Враховуючи недоведеність та небажання засудженого стати на шлях виправлення, як того вимагає п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 23.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», апеляційний суд вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про відсутність на теперішній час достатніх та законних підстав для задоволення подання органу пробації та направлення засудженого для відбування покарання.
Ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням вимог ст. 372, 539 КПК України.

За таких умов, апеляційний суд не вбачає підстав, передбачених ст. 409 КПК України, для задоволення апеляційної скарги прокурора та скасування ухвали суду.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, передбачених ст. 412 КПК України, які би тягнули за собою безумовне скасування чи зміну судового рішення, у кримінальному провадженні не допущено.

-6-

Таким чином, доводи апеляційної скарги прокурора щодо незаконності ухвали суду апеляційний суд відхиляє, як такі, що не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду.

При прийнятті рішення колегія суддів враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; ст.404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що саме за клопотанням учасників процесу, сторони обвинувачення чи захисту (прокурора, потерпілого, обвинуваченого чи його захисника) апеляційний суд визначає необхідність дослідження тих чи інших доказів для з`ясування фактичних обставин справи; що прокурором не надано будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду й будь-яких обґрунтованих клопотань з цього приводу не заявлялось.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Перечинського районного суду Закарпатської області від 10.02.2022 щодо ОСОБА_7 ,- без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному підлягає.

Судді: