Справа № 147/959/22
Провадження № 1-кп/147/103/22
ВИРОК

іменем України

21 грудня 2022 року смт Тростянець

Тростянецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

законного представника ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000099 щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нова Ободівка Тростянецького району Вінницької області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, відповідно до ст. 89 КК України не судимого,

за ч.4 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в :

06 серпня 2022 року близько 23.00 год. ОСОБА_4 , перебуваючи поблизу домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , що належить місцевому жителю ОСОБА_7 , вирішив проникнути в зазначене домоволодіння з метою відшукати та викрасти металобрухт. Реалізуючи свій кримінально-протиправний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, ОСОБА_4 діючи умисно, протиправно, таємно, з корисливих мотивів, маючи на меті власне збагачення за рахунок чужого майна, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, в період дії правового режиму воєнного стану, встановленого Законом України №2102-ІХ від 24.02.2022 "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні", Законом України № 2119-ІХ від 15.03.2022 "Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", Законом України № 2212-ІХ від 21.04.2022 "Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", Законом України № 2263-ІХ від 22.05.2022 "Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", в нічний час прийшов зі сторони земельної ділянки до нежилого домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , після чого, обдивившись подвір`я, вирішив проникнути до приміщення господарської споруди, вхідні двері якої були замкнуті на навісний замок. Реалізуючи свій умисел, направлений на викрадення чужого майна, ОСОБА_4 витягнув скобу навісного замка, відчинив вхідні двері, через які проник в зазначене приміщення господарської споруди, в якому виявив та вчинив крадіжку наступних речей, які належать потерпілому ОСОБА_8 , а саме: велосипеда марки «Ardis» моделі «Santana 24», ринкова вартість якого згідно з висновком судової товарознавчої експертизи Вінницького відділення КНДІСЕ від 07.09.2022 № 5776/22-21 становить 960 грн., та бензопили «Дружба-4», ринкова вартість якої згідно з висновком судової товарознавчої експертизи Вінницького відділення КНДІСЕ від 07.09.2022 №5774/22-21 становить 750 грн., загальна сума викраденого майна 1710 грн. Викраденим майном ОСОБА_4 розпорядився на власний розсуд, а саме сховав велосипед марки «Ardis» моделі «Santana 24» та бензопилу «Дружба-4» у домогосподарстві за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де викрадене майно 29.08.2022 було виявлене та вилучене під час обшуку працівниками Відділення поліції №2 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області. Внаслідок вищезазначених протиправних дій ОСОБА_4 завдав потерпілому ОСОБА_9 майнову шкоду на загальну суму 1710 грн.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, щиро розкаявся, розповів про мотиви та обставини вчинення кримінального правопорушення. При цьому пояснив, що викладені в обвинувальному акті фактичні обставини вчинення кримінальних правопорушень відповідають фактичним та ним не оспорюються. Пояснив, що 06 серпня 2022 року близько 23.30 год. взяв з дому молоток і пішов через городи до домогосподарства на АДРЕСА_2 . Молоток взяв з метою подолання перешкод при вчиненні крадіжки та він знав, що за вказаною адресою ніхто не проживає. За допомогою молотка розбив навісний замок на дверях і проник до сараю. З сараю взяв велосипед та бензопилу. Вказані речі переніс за місцем свого проживання та там зберігав в сараї близько місяця. Коли працівники поліції прийшли проводити обшук вони виявили викрадений велосипед та бензопилу, які вподальшому вилучили.

У судовому засіданні законний представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5 , допитана як свідок, пояснила, що неповнолітній ОСОБА_4 з березня знаходиться на обліку в службі у справах дітей Ободівської сільської ради як дитина, яка перебуває у складних життєвих обставинах у зв`язку з ухиленням батьками від виконання своїх батьківських обов`язків. Мати ОСОБА_10 покинула сім`ю та не проживає в ній вже близько п`яти років, не цікавиться сином та допомоги не надає. ОСОБА_4 проживає з батьком ОСОБА_11 , який хворіє та на даний час після інсульту повільно пересувається та погано говорить. Сім`я не отримує жодної допомоги чи грошового забезпечення від держави. Іван доглядає за батьком, підтримує чистоту в будинку, має тимчасові незначні підробітки в односельчан, проте непрацевлаштований офіційно, не навчається у навчальних закладах. Хлопець замкнутий, тихий спокійний, неконфліктний, скарг від односельчан не надходило, алкоголем та сигаретами не зловживає. Ободівська сільська рада неодноразово надавала благодійну допомогу продуктами харчування та одягом для ОСОБА_4 . Представниками служби неодноразово проводилися бесіди з ОСОБА_12 . При призначенні покарання просить врахувати, що ОСОБА_4 неповнолітній, служба у справах дітей зобов`язується залучати його до своїх заходів та робіт необхідних для його соціальної реабілітації.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 зазначив, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 доведена в повному обсязі, його дії вірно кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, а тому просить визнати ОСОБА_4 винним та призначити покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі. З врахування позитивної характеристики за місцем проживання, позиції потерпілого, визнання вини, відсутність обставин, які обтяжують покарання, складеною досудовою доповіддю органу пробації, вважає, що є підстави для застосування вимог ст.75, ст. 104 КК України та звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки і покладенням на нього обов`язків визначених п.1, п.2. ч.1 ст. 76 КК України. Зазначає, що цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся. Вказав, що загальна сума процесуальних витрат становить 4517,29 грн, які просить стягнути за рахунок держави, оскільки обвинувачений є неповнолітнім, не працює, немає доходу, сім`я знаходиться у важких життєвих обставинах. Також зазначив, що арешт накладений на речі ухвалою слідчого судді слід скасувати, речові докази, а саме: велосипед, бензопилу та навісний замок повернути потерпілому, зразок запаху - знищити.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_6 вказав, що сторона захисту підтримує позицію прокурора щодо призначення обвинуваченому мінімального покарання у виді 5 років позбавлення волі. При цьому просить призначити мінімальний термін іспитового строку. Також з врахуванням вимог ст. 119 КПК України заявив клопотання про звільнення обвинуваченого від стягнення з нього процесуальних витрат, врахувавши при цьому майновий стан обвинуваченого, який є неповнолітнім, не працює, немає доходу, сім`я перебуває у скрутному матеріальному становищі.

Суд з`ясував, що обставини справи ніким із учасників судового провадження не оспорюються і кожен з них правильно розуміє зміст цих обставин. Суд також впевнився у добровільності їх позиції та роз`яснив процесуальні наслідки зазначених дій, передбачені ч.2 ст. 394 КПК України.

З урахуванням думки всіх учасників процесу, на підставі ч.3 ст. 349 КПК України судом було визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються і судовий розгляд було обмежено допитом обвинуваченого, законного представника, як свідка, та дослідженням документів, що стосуються його особи.

Оскільки обвинувачений визнає свою вину повністю, погоджується з кваліфікацією вчинених ним діянь, а прокурор не висловлює жодних заперечень щодо встановлених обставин, які надані на підтвердження винуватості обвинуваченого, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 доведена повністю і кваліфікує його дії за ч.4 ст. 185 КК України.

Таким чином суд вважає доведеним вчинення ОСОБА_4 таємного викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у інше приміщення, вчинене в умовах воєнного стану.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

В той же час згідно зі ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Згідно з п.1 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2015, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно з п.3, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину і його обставин.

Відповідно до ч.1 ст. 103 КК України при призначенні покарання неповнолітньому суд, крім обставин, передбачених у статтях 65-67 цього Кодексу, враховує умови його життя та виховання, вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості особи неповнолітнього.

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно із ст. 12 КК України, є тяжким злочином, не працює, не навчається, не перебуває на диспансерному обліку у лікаря-нарколога КНП «Тростянецька лікарня», знаходиться під наглядом в психіатричному кабінеті КНП «Тростянецька лікарня», посередньо характеризується за місцем проживання; посередньо характеризується за останнім місцем навчання. ОСОБА_13 взятий на облік як дитина, яка перебуває в складних життєвих обставинах у зв`язку з ухиленням батьками від виконання своїх батьківських обов`язків з виховання дитини. Згідно з інформацією комунальної установи «Центр надання соціальних послуг Ободівської сільської ради» за результатами оцінки потреб сім`я у складі ОСОБА_11 та його сина ОСОБА_4 перебуває у складних життєвих обставинах та отримує послуги соціального супроводу. Як вбачається з висновку викладеного в досудовій доповіді органу пробації, що беручи до уваги інформацію, яка характеризує особистість обвинуваченого, його історію правопорушень, спосіб життя, криміногенні фактори, які впливають на поведінку обвинуваченого, а також середній рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення неповнолітнього без позбавлення волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства. Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття і вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім, та відсутність обставин, які обтяжують покарання.

З урахуванням обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого ОСОБА_4 , суд вважає, що останньому відповідно до принципу індивідуалізації покарання необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.4 ст. 185 КК України, що відповідає загальним засадам призначення покарання, викладеним у ст. 65 КК України, та є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень відповідно до вимог ст. 50 КК України.

Згідно з ч.1 - ч.3 ст. 104 КК України звільнення від відбування покарання з випробуванням застосовується до неповнолітніх відповідно до статей 75-78 цього Кодексу, з урахуванням положень, передбачених цією статтею. Звільнення від відбування покарання з випробуванням може бути застосоване до неповнолітнього лише у разі його засудження до арешту або позбавлення волі. Іспитовий строк установлюється тривалістю від одного до двох років.

Відповідно до ч.1 ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином, спосіб його вчинення, мету та мотив вказаного діяння, а також особу винного, який є неповнолітнім, визнав свою вину у вчиненому, щире каяття, суд переконаний, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та його перевиховання можливе без відбування покарання, а відтак останнього слід звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком.

Згідно з ч.1, ч.3 ст. 119 КПК України суд, враховуючи майновий стан особи (обвинуваченого, потерпілого), за власною ініціативою або за її клопотанням має право ухвалою зменшити розмір належних до оплати процесуальних витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату процесуальних витрат на визначений строк. У разі зменшення розміру належних до оплати процесуальних витрат чи звільнення від їх оплати повністю або частково відповідні витрати компенсуються за рахунок коштів Державного бюджету України в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з довідками про витрати на проведення експертиз у кримінальному провадженні №0000099 та актами здачі-прийняття висновків експертів у вказаному кримінальному провадженні, всього здійснено 4517,29 грн. процесуальних витрат.

Враховуючи норми ч.1, ч.3 ст. 119 КПК України, позицію прокурора, клопотання сторони захисту, зважаючи на те, що обвинувачений є неповнолітнім, не працює, не має доходу, його сім`я перебуває в складних життєвих обставинах, законним представником обвинуваченого залучено представника органу опіки і піклування, суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 повністю від оплати процесуальних витрат й відповідно процесуальні витрати в сумі 4517,29 грн. компенсуються за рахунок коштів Державного бюджету України в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з ч.4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Питання речових доказів суд вирішує відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 100, 119, 174, 349, 368-371, 373- 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді п`яти років позбавлення волі.

На підставі ст. ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді п`яти років позбавлення волі з іспитовим строком один рік шість місяців.

На підставі ч.1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки:

-періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Звільнити повністю ОСОБА_4 від оплати процесуальних витрат за проведення експертиз в сумі 4517,29 грн (чотири тисячі п`ятсот сімнадцять гривень 29 копійок).

Процесуальні витрати за проведення експертиз в сумі 4517,29 грн (чотири тисячі п`ятсот сімнадцять гривень 29 копійок) компенсувати за рахунок коштів Державного бюджету України в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Тростянецького районного суду Вінницької області від 31 серпня 2022 року на велосипед марки «Ardis» та бензопилу «Дружба-4».

Речові докази: велосипед марки «Ardis» моделі «Santana 24», бензопилу «Дружба-4», навісний замок повернути ОСОБА_14 ; зразок запаху знищити.

Вирок суду може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Відповідно до ч.2 ст. 394 КПК України вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_15 ОСОБА_16