Справа № 314/2326/22
Провадження № 1-кс/314/1009/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16.11.2022 м. Вільнянськ
Слідчий суддя Вільнянського районного суду Запорізької області ОСОБА_1 , секретар ОСОБА_2 , розглянувши у дистанційному судовому засіданні матеріали за клопотанням дізнавача Сектору дізнання Відділення поліції № 2 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізької області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погодженим прокурором Запорізької окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні № 0000220, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.09.2022, про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_4 ,
дізнавача ОСОБА_3 ,
захисника підозрюваного-адвоката ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_5 ,
ВСТАНОВИВ:
15.11.2022 до Вільнянського районного суду Запорізької області надійшло клопотання дізнавача Сектору дізнання Відділення поліції № 2 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізької області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Запорізької окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язаннявідносно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України, ОСОБА_5 .

Згідно з матеріалами клопотання ОСОБА_5 повідомлено про підозру у тому, що він 07.09.2022 приблизно о 07 годині 30 хвилин з невстановленою в ході досудового розслідування особою, маючи умисел на незаконне зайняття рибним добувним промислом, діючи умисно, знаходячись на Дніпровському водосховищі, поблизу с. Тернівка Запорізького району Запорізької області, де в порушення ст. 63 Закону України "Про тваринний світ" та п.п. 3.15 Правил любительського та спортивного рибальства, затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України від 15.02.1999, перебуваючи на човні "Южанка" з підвісним двигуном "Suzuki 15", за допомогою забороненого знаряддя рибного лову сітки ліскової займалися незаконним рибним добувним промислом, внаслідок чого незаконно виловили: товстолоб 4 екз., амур білий 2 екз., сазан 1 екз., сом 1 екз., судак 1 екз., карась 3 екз., плітка 164 екз., вартістю згідно розрахунку матеріальної шкоди згідно такс, затверджених Кабінетом Міністрів України від 21.11.2011 № 1209 "Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів" (зі змінами, внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 06.10.2021 № 1039), на загальну суму 295307 грн.

Всього ОСОБА_5 та невстановлена особа виловили рибу на загальну суму 295307 грн., що підтверджено висновком експерта від 14.10.2022 № СЕ-19/108-22/11342-ЕЛ, чим, згідно висновку завідуючого відділом вивчення біоресурсів водосховищ Інституту рибного господарства НААН України, завдав істотної шкоди рибному господарству України.

14.11.2022 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України.

Підставою до внесення клопотання стало те, що під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість переховуватися від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих, перешкодити кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення.

У судовому засіданні дізнавач та прокурор підтримали вказане клопотання, просили його задовольнити, обґрунтовуючи наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тим обставинами, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального проступку проти довкілля, яке карається штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеженням волі на строк до трьох років, проживає в населеному пункті, розташованому за межами Запорізької області, тобто може ухилятися від явки до дізнавача, прокурора чи суду.

Підозрюваний та його захисник заперечували проти задоволення клопотання, вказали на необґрунтованість підозри, порушення вимог кримінально-процесуального законодавства при проведенні окремих слідчих та процесуальних дій, а також недоведеність жодним доказом та необґрунтованість ризиків, на які посилається дізнавач та прокурор, у зв`язку з чим просили відмовити у задоволенні клопотання.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, вислухавши думку дізнавача, прокурора, захисника та підозрюваного, слідчий суддя вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до положень ст. 132 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду. Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно з ч. 1 ст. 184 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжного заходу подається до місцевого загального суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, і повинно містити:

1) короткий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, в якому підозрюється або обвинувачується особа;

2) правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність;

3) виклад обставин, що дають підстави підозрювати, обвинувачувати особу у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини;

4) посилання на один або кілька ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу;

5) виклад обставин, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у його клопотанні, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини;

6) обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів;

7) обґрунтування необхідності покладення на підозрюваного, обвинуваченого конкретних обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу.

Як встановлено ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином ;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Заперечуючи проти клопотання підозрюваний та його захисник посилались на необґрунтованість підозри, повідомленої ОСОБА_5 , а також порушення вимог кримінально-процесуального законодавства при проведенні окремих слідчих та процесуальних дій.

З даного приводу слідчий суддя вважає доводи сторони захисту щодо необґрунтованості висунутої підозри, а також порушення вимог кримінально-процесуального законодавства при проведенні окремих слідчих та процесуальних дій безпідставними та наголошує, що на даній стадії кримінального провадження, слідчим суддею лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність ризиків для обрання або продовження відповідного запобіжного заходу, а тому слідчий суддя не може давати оцінку допустимості та належності доказів, оскільки справа не розглядається судом по суті пред`явленого обвинувачення.

Слідчий суддя враховує те, що чинний Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що за визначенням Європейського суду з прав людини "є необхідною умовою законності тримання під вартою" ("Нечипорук і Йонкало проти України", no. 42310/04, §219, 21.042011).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини "обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 §1(с) Конвенції". За визначенням Європейського суду з прав людини "обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 §1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин" ("K.-F. проти Німеччини", 27.11.1997, §57).

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Слідчий суддя констатує, що відповідно до положень ч. 2 ст. 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі доказі в даному кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці з наступною їх оцінкою відповідно до положень ч. 1 ст. 94 КПК України.

Відповідно до ст.ст. 89, 94 КПК України, оцінка допустимості та належності доказів буде надана судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті.

За таких обставин, слідчий суддя констатує, що зібрані органом досудового розслідування докази, які були досліджені під час розгляду клопотання, свідчать про те, що наразі ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення проти довкілля.

Разом з тим, подане слідчим клопотання неповною мірою відповідає вищевказаним вимогам. Так, слідчий посилається на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, проте клопотання не містить викладу обставин, на підставі яких дізнавача, прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам.

Зокрема, як у клопотанні, так і під час судового засідання дізнавачем та прокурором не доведено те, що ОСОБА_5 намагався ухилитися від органів досудового розслідування, будь-яким чином впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Твердження сторони обвинувачення про тяжкість вчиненого кримінального проступку не є достатнім для обрання будь-якого запобіжного заходу. Ризики переховування підозрюваного від правосуддя, перешкоджання кримінальному провадженню та вчинення інших кримінальних правопорушень не можуть оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування таких ризиків, або свідчити про такий їх незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

З матеріалів клопотання слідчий суддя вбачає, що підозрюваний хоча раніше і притягувався до кримінальної відповідальності, однак в силу ст. 89 КК України вважається таким, що не має судимості, має постійне місце проживання, займається підприємницькою діяльністю, крім того, досліджені у судовому засіданні матеріали свідчать, що ОСОБА_5 не переховувався від дізнання, надав пояснення на суті інкримінованого йому кримінального правопорушення, що у своїй сукупності дає підстави стверджувати про недоведеність стороною обвинувачення наявності хоча б одного з ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.

Оскільки дізнавачем і прокурором не доведено, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу слідчий суддя не вбачає.

Разом з тим, зважаючи, що при розгляді клопотання встановлено, що

ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність покладення на підозрюваного обов`язку прибувати за кожною вимогою до суду, прокурора або дізнавача залежно від стадії кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 131-132, 177-179, 193-194, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання дізнавача Сектору дізнання Відділення поліції № 2 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізької області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погодженого прокурором Запорізької окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні № 0000220, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.09.2022, про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України, відмовити.
Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибувати за кожною вимогою до суду, прокурора або дізнавача залежно від стадії кримінального провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення на ухвалу можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
Слідчий суддя ОСОБА_1
16.11.2022