Справа № 309/1457/20
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

28.03.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,

та учасників судового провадження : прокурорки ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 11-кп/4806/90/23, за апеляційною скаргою, яку подав прокурор ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ :

Ухвалою Хустського районного суду Закарпатської області від 29 листопада 2022 року, повернуто прокурору обвинувальний акт у кримінальному провадженні за №0001398, відомості про кримінальне правопорушення в якому 30.11.2020, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Липча Хустського району, Закарпатської області, який був зареєстрований та проживав у АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта загальна середня.

В ухвалі суду вказується на те, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001398, внесеному 30.11.2020 до ЄРДР відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України - підлягає поверненню прокурору через невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України. Так, відповідно до обвинувального акту, 30.11.2018, приблизно о 17 год 30 хв, водій ОСОБА_7 , керуючи технічно справним автомобілем марки «Cheri Amylet», чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 та рухаючись по об`їзній дорозі м. Хуст у напрямку с. Іза Хустського району, грубо порушив вимоги п.10.1 та п.11.3 Правил дорожнього руху України, а саме: не оцінив дорожні умови та дорожню обстановку, що призвело до виїзду на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з автомобілем марки «Audі A6» номерний знак НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_8 , що рухався у зустрічному напрямку. Внаслідок ДТП водій ОСОБА_7 , пасажири керованого ним автомобіля ОСОБА_9 та ОСОБА_10 померли. В ухвалі суду зазначено, що реабілітація померлого це можливість доведення невинуватості померлого у скоєнні кримінального правопорушення шляхом продовження кримінального провадження щодо нього після його смерті, що здійснюється за ініціативи інших осіб. Проте, як убачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки містить відомості про смерть обвинуваченого, натомість не містить відомостей відносно ініціативи законних представників, щодо продовження кримінального провадження відносно померлого ОСОБА_7 для його реабілітації. Крім того, обвинувальний акт не містить відомостей про залучення в якості законного представника померлого обвинуваченого, належних осіб та не визначено процесуальний статус ОСОБА_11 , який відповідно до розписки до обвинувального акту, отримав обвинувальний акт та копію реєстру матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001398 та подавав до суду заяви про те, що не заперечує проти закриття кримінального провадження у зв`язку зі смертю обвинуваченого ОСОБА_7 . За наведених обставин суд дійшов висновку про невідповідність обвинувального акту вимогам КПК України та вважав за необхідне повернути обвинувальний акт прокурору.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_6 вказує на те, що місцевим судом ухвала постановлена безпідставно, оскільки обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України. Так, єдиною підставою для повернення обвинувального акту в підготовчому судовому засіданні суддею оголошено той факт, що законним представником померлого обвинуваченого ОСОБА_7 , безпідставно визнано його племінника ОСОБА_11 , який у ході досудового розслідування заперечив щодо закриття провадження за п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України та наполягав на реабілітації померлого, а у підготовче засідання подав клопотання про закриття провадження на цій підставі та проведення судового розгляду без його участі. Звертає увагу на те, що аналогічно у підготовчому судовому засіданні ставилось питання щодо розгляду заявленого цивільного позову ОСОБА_12 до обвинуваченого ОСОБА_7 та страхової компанії, хоча під час досудового розслідування ОСОБА_12 клопотання про визнання її потерпілою чи цивільним позивачем не заявляла, такою не визнана і процесуального статусу у кримінальному провадженні ні ОСОБА_12 , ні страхова компанія не мають, а тому в обвинувальному акті як учасники процесу не відображені. Також у підготовчому судовому засіданні суддя звернув увагу на відсутність у обвинувальному акті повних анкетних даних законного представника обвинуваченого ОСОБА_11 , хоча у ст. 291 КПК України жодної вимоги щодо відображення законного представника обвинуваченого чи його анкетних даних, не передбачено. Водночас, у обвинувальному акті від 23.06.2020 вказано відомості про повне прізвище, ім`я по-батькові законного представника, повна дата його народження та місце проживання. Тому, враховуючи вищевказане, апелянт вважає, що повернення обвинувального акту прокуророві є незаконним та необґрунтованим. Просить ухвалу суду скасувати, обвинувальний акт повернути до місцевого суду на стадію підготовчого судового засідання на новий розгляд.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, про основні доводи апеляційної скарги, пояснення прокурорки ОСОБА_5 , яка підтримала апеляційну скаргу, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.

Апеляційна скарга розглядається за відсутності сторони захисту та потерпілої сторони, неявка яких, з огляду на положення ч. 4 ст. 405 КПК України, не перешкоджає її розгляду. Приймаючи рішення про розгляд апеляційної скарги за відсутності сторони захисту та потерпілої сторони, береться до уваги те, що вони належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, клопотань чи заяв про відкладення її розгляду не подавали, при цьому прокурорка, яка брала участь під час апеляційного розгляду, не заперечувала щодо розгляду апеляційної скарги без участі вказаних вище сторін.

Апеляційний суд вважає, що, приймаючи рішення про повернення прокурору обвинувального акта щодо ОСОБА_7 суд першої інстанції діяв відповідно до положень ст. ст. 291, 314 КПК України та передбачених п. п. 1, 2, 13 ч. 1 ст. 7 КПК України загальних засад кримінального провадження, зміст яких розкрито в ст. ст. 8, 9, 20 КПК України.

Так, згідно із ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити відомості про: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); розмір пропонованої винагороди викривачу; дату та місце його складення та затвердження.

Дослідивши та проаналізувавши зміст обвинувального акту, колегія суддів дійшла переконання, що висновок суду першої інстанції про те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, є таким, що підтверджується матеріалами кримінального провадження, зокрема змістом обвинувального акту, та відповідно узгоджується з вимогами законодавства.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 містить відомості про смерть обвинуваченого, однак відомостей про ініціативи законних представників щодо продовження кримінального провадження відносно померлого ОСОБА_7 для його реабілітації обвинувальний акт не містить. Між тим в обвинувальному акті не міститься посилання набудь-які докази у підтвердження факту того що ОСОБА_11 , який визнаний законним представником померлого обвинуваченого ОСОБА_7 , є його племінником.

Породжує обґрунтовані сумніви і позиція законного представника померлого обвинуваченого ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , який у ході досудового розслідування заперечив щодо закриття провадження за п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України та наполягав на реабілітації померлого, а у підготовчому засіданні подав клопотання про закриття провадження на цій підставі. Вказане не свідчить про те, що ОСОБА_11 мав реабілітувати померлого.

Разом із тим, судом першої інстанції вірно встановлено, що обвинувальний акт не містить відомостей про залучення в якості законного представника померлого обвинуваченого належних осіб.

Тому, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

Із цих підстав, ухвалу суду першої інстанції про повернення прокурору обвинувального акта щодо ОСОБА_7 колегія суддів вважає законною, обґрунтованою й належним чином вмотивованою.

Враховуючи наведене, доводи апеляційної скарги прокурора про те, що у підготовчому судовому засіданні ставилось питання щодо розгляду заявленого цивільного позову ОСОБА_12 до обвинуваченого ОСОБА_7 та страхової компанії, хоча під час досудового розслідування ОСОБА_12 клопотання про визнання її потерпілою чи цивільним позивачем не заявляла, такою не визнана і процесуального статусу у кримінальному провадженні ні ОСОБА_12 , ні страхова компанія не мають, а тому в обвинувальному акті як учасники процесу не відображені, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не свідчать про відповідність обвинувального акту щодо ОСОБА_7 вимогам ст. 291 КПК України. При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до положень п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України суд має право, у тому числі і з власної ініціативи, повернути обвинувальний акт прокурору, якщо такий не відповідає вимогам цього Кодексу.

Із цих підстав, доводи апеляційної скарги про те, що у ст. 291 КПК України жодної вимоги щодо відображення законного представника обвинуваченого чи його анкетних даних, не передбачено, водночас, у обвинувальному акті від 23.06.2020 вказано відомості про повне прізвище, ім`я по-батькові законного представника, повна дата його народження та місце проживання, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не спростовують висновків суду першої інстанції про те, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

Тому, доводи апеляційної скарги про те, що повернення обвинувального акту прокуророві є незаконним та необґрунтованим, - апеляційний суд визнає такими, що не знаходять свого підтвердження.

На інші доводи, які би давали підстави для скасування судового рішення, в апеляційній скарзі не вказується, і на такі прокурор не посилався й під час розгляду апеляційної скарги.

Разом із тим, апеляційний суд також зазначає, що неухильне дотримання передбаченої законом процесуальної форми є неодмінною умовою повного, всебічного й об`єктивного дослідження обставин справи, встановлення істини в справі й прийняття законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення. При цьому конкретне порушення кримінального процесуального закону може бути визнано апеляційною інстанцією істотним чи неістотним залежно від обставин кримінального провадження.

Тому, наведені вище порушення при складанні щодо ОСОБА_7 обвинувального акту, апеляційний суд вважає такими, що нівелюють вимоги про дотримання законності в кримінальному процесі й призводить до порушення права особи на захист своїх інтересів, яке унеможливлює призначення обвинувального акта до судового розгляду та, в свою чергу, являється підставою для повернення обвинувального акту прокурору для усунення вищезазначених недоліків.

За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ухвала суду як законна та обґрунтована підлягає залишенню без зміни.

Приймаючи рішення колегія суддів, окрім вищенаведеного, бере до уваги: вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що апеляційним судом не встановлено обставин та підстав, які б спростовували висновки суду першої інстанції і на такі сторона обвинувачення не посилалася у ході апеляційного розгляду.

Керуючись ст. ст. 291, 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу, яку подав прокурор ОСОБА_13 , залишити без задоволення.

Ухвалу Хустського районного суду Закарпатської області від 29 листопада 2022 року, якою повернуто прокурору обвинувальний акт у кримінальному провадженні за №0001398, відомості про кримінальне правопорушення в якому 30.11.2020, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України відносно ОСОБА_7 , - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: