ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/542/23 Справа № 203/4565/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Дніпровської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 02 лютого 2023 року про часткове задоволення клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000114, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, -

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

власника майна ОСОБА_9

В С Т А Н О В И Л А:

За ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 02 лютого 2023 року частково задоволено клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_10 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000114.

Накладено арешт на майно, вилучене під час проведення 14 січня 2023 року обшуку автомобіля марки «BMW X3» (реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 ), а саме: довіреність ТОВ «Архімагір» на ім`я ОСОБА_11 від 21.12.2022 №13. В решті клопотання залишено без задоволення.

Слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заявленого слідчою клопотання в частині накладення арешту на вилучену довіреність, оскільки вона може мати безпосередній зв`язок з предметом кримінального провадження і відповідає ознакам, зазначеним у статті 167 КПК.

В той же час, слідчий суддя вважав, що не підлягає задоволенню клопотання в частині накладення арешту на автомобіль, ключі від нього та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, оскільки нею не надано відповідних доказів на підтвердження того, що зазначене майно має відношення до кримінального провадження.

Слідчий суддя також не вбачав підстав для обтяження зазначеного майна на забезпечення майбутньої конфіскації майна, оскільки його власниці дотепер не повідомлено про підозру у рамках цього кримінального провадження.

В апеляції:

- прокурор просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, ухвалу слідчого судді в частині відмови накладення арешту на автомобіль марки «BMW X3» (реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 ), довіреність ТОВ «Архімагір» на ім`я ОСОБА_11 від 21.12.2022 № 13 та накласти арешт на вказане майно.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження посилається на те, що апеляційну скаргу було подано без порушення строку на апеляційне оскарження, а саме 07 лютого 2023 року о 17.03 годині. У зв`язку з наведеним, на даний час, прокурор просить поновити строк на апеляційне оскарження.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги по суті, прокурор зазначає, що у кримінальному провадженні планується проведення ряду експертиз, попередні збитки складають 900 000 гривень, а тому наразі гостро стоїть питання забезпечення майбутніх позовів в інтересах держави, у тому числі за рахунок майна, придбаного в результаті збагачення зі злочинної діяльності.

Вирішуючи питання про дотримання прокурором строку на апеляційне оскарження, колегія суддів виходить з того, що оскільки апеляційна скарга поверталася прокурору, а тому на даний час строки апеляційного оскарження пропущені, а також враховуючи обставини, на які посилається прокурор в своєму клопотанні, колегія суддів вважає за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді.

Заслухавши учасників судового провадження, перевіривши матеріали за апеляційною скаргою, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає їх не прийнятними з огляду на таке.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Зазначені вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчим суддею дотримані належним чином.

Так, за наявними матеріалами, долученими до клопотання про арешт майна встановлено, що в провадженні ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000114 за ознаками складів кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191 КК України.

На підставі ухвали слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 січня 2023 року, було проведений обшук автомобіля «BMW X3» (реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 ), в результаті проведення якого, в тому числі, сам автомобіль, ключі від даного автомобіля, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та довіреність ТОВ Архімагір на ім`я ОСОБА_11 № 13 від 21 грудня 2022 року.

Постановою старшого слідчого ВРОТЗ СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_10 від 15 січня 2023 року, вилучені під час вищезазначеного обшуку речі були визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

За вимогами ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Однак, прокурором не було надано доказів на підтвердження того, що автомобіль «BMW X3», ключі від даного автомобіля та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу мають відношення до кримінального провадження, оскільки це майно належить на праві власності ОСОБА_9 , яка згідно матеріалів справи не має відношення до розглядуваного кримінального провадження, та не перебуває з ОСОБА_11 , в якого в користуванні перебував даний автомобіль, у будь-яких тісних сімейних відносинах.

Окрім цього, слідчим не доведено, що вилучений автомобіль, ключі від даного автомобіля та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, відповідають критеріям речового доказу, які зазначені у ст. 98 КПК України, а саме є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі були об`єктом кримінально протиправних дій, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Крім того, ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 січня 2023 року був наданий дозвіл на проведення обшуку автомобіля «BMW X3» (реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 ), яким користується ОСОБА_11 , з метою виявлення та вилучення: привласнених продуктів харчування, мобільних телефонів, сім-карток мобільних операторів, карт пам`яті, флеш накопичувачів, комп`ютерної техніки, відеореєстраторів, чорнових записів, товарно-транспортних накладних, маршрутних листів, банківських карток, а тому вилучення автомобіля, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та ключів від нього у вищевказаної особи виходить за регламентовані межі ухвали про обшук, у зв`язку з чим підлягає поверненню його власнику.

Колегія суддів також зважає на усталену практику Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява № 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A № 98).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

З огляду на вищенаведене, оскільки доводи прокурора не знайшли свого підтвердження, його апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Поновити прокурору Дніпровської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_5 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу прокурора Дніпровської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_5 , - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 02 лютого 2023 року про часткове задоволення клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000114, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4