Справа № 524/6595/21
Провадження № 1-кп/524/111/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2023 року Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області у складі:головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

захисника: ОСОБА_4

обвинуваченого: ОСОБА_5

потерпілого: ОСОБА_6

представника потерпілого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м.Кременчука Полтавської області кримінальне провадження , внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001004 від 30.06.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кременчука Полтавської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, військовозобов`язаного, є учасником бойових дій, одруженого, маючого на утриманні трьох малолітніх дітей, працюючого ФОП , раніше не судимого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

28.06.2021 року приблизно о 14 год. 10 хв. ОСОБА_5 рухався на своєму автомобілі по проспекту Свободи м.Кременчука Полтавської області,під`їжджаючи до перехрестя проспекту Свободи і вулиці Вадима Пугачова м.Кременчука Полтавської області,побачив, як потерпілий ОСОБА_6 керуючи своїм автомобілем створив аварійну ситуацію на дорозі і коли останній під`їхав до перехрестя доріг і став поруч з автомобілем ОСОБА_5 , то він відпустив скло в автомобілі і спитав у потерпілого ОСОБА_6 навіщо він порушує Правила дорожнього руху України , на що потерпілий ОСОБА_6 на його адресу висловився нецензурною лайкою та показав жест «середній палець», після чого поїхав на автомобілі далі , а за ним поїхав на своєму автомобілі обвинувачений ОСОБА_5 , який наздогнавши потерпілого, зупинив свій автомобіль і автомобіль потерпілого ОСОБА_6 по АДРЕСА_2 , де підійшовши до потерпілого ОСОБА_5 , маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, на грунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, із-за непристойного жесту ,який перед цим потерпілий ОСОБА_6 показав обвинуваченому ОСОБА_5 , наніс потерпілому ОСОБА_6 один удар правою рукою стиснутою в кулак по голові в область лівого ока, потім наніс ще один удар лівою рукою стиснутою в кулак по голові в область правого ока,чим згідно висновку експерта №651 від 02.07.2021 року спричинив потерпілому ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді: синців на нижніх повіках правого та лівого ока, які утворились від дії тупих, твердих предметів, індивідуальні властивості яких в ушкодженнях не відтворились, і за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні вину у скоєному кримінальному правопорушенні не визнав і пояснив, що 28.06.2021 року о 14 год. 00 хв. рухаючись в напрямку свого місця проживання, їдучі по вул. 60 років Жовтня , на теперішній час проспект Свободи м. Кременчука , в другій смузі , побачив, через 2 машини , як рухався автомобіль під керуванням потерпілого ОСОБА_6 у крайній лівій смузі проїзної частини . Під`їжджаючи до перехрестя вулиць Московська та 60 років Жовтня м.Кременчука, даний автомобіль почав різко гальмувати та змінювати напрямок руху в його смугу та зупинився поруч з ним , на червоний сигнал світлофору. Поки був червоний сигнал на світлофорі, він опустив вікно і запитав у ОСОБА_6 , навіщо він створює аварійну ситуацію та порушує Правила дорожнього руху України , на що потерпілий на його адресу висловився нецензурною лайкою та показав непристойний жест «середній палець». Після цього вони почали рух від світлофору в одному напрямку, оскільки проживають обидва неподалік. Їдучи по проспекту Полтавському м. Кременчука та під`їжджаючи до заправки «БРСМ» він помітив як позаду нього автомобіль ОСОБА_6 почав блимати йому фарами і прийнявши крайнє праве положення почав зупинятися. Він вийшов з автомобіля, ОСОБА_6 також вийшов з автомобіля та підійшов до нього на відстань приблизно 1-го метру і схопив його за футболку та почав махати руками. Він відходив від потерпілого і вперся у власний автомобіль, оскільки не було можливості кудись відійти. Він також почав відмахуватись руками від потерпілого . Їх побачили перехожі люди, які почали їм кричати і вони відійшли один від одного. Він почав підходити до свого автомобіля, а ОСОБА_6 продовжував висловлюватись нецензурною лайкою в його бік. Він сів в свій автомобіль і поїхав до свого дому. Першим з місця події поїхав потерпілий ОСОБА_6 . Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди він не визнає , так як він захищався від дій потерпілого і перший йому ніяких ударів не наносив .

Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_5 своєї вини у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ст.125 ч.1 КК України , про винуватість останнього у скоєнні даного кримінального правопорушення, передбаченого ст.125 ч.1 КК України , свідчать наступні докази, що ретельно перевірені та оцінені з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності кожен окремо та взаємозв`язку для ухвалення даного процесуального рішення, які суд враховує та бере до уваги.

- показання потерпілого ОСОБА_6 , який у судовому засіданні пояснив, що 28.06.2021 року він із сім`єю, дружиною та дитиною повертались додому від батьків , на своєму автомобілі марки «Лінкольн» білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , його дружина сиділа на задньому сидінні праворуч , а дитина ліворуч . На зупинці «Гвардійська» м. Кременчука він помітив, що за ними їде автомобіль білого кольору, марки «Мерседес Спринтер». Він зупинився на світлофорі на червоний сигнал по вул. Московська м.Кременчука , його об`їхав автомобіль "Мерседес" з лівого боку, відкрив вікно, і він побачив, що це обвинувачений ОСОБА_5 , який сидів за кермом даного автомобіля з лівої сторони і сказав йому , що він його підрізав, хоча він цього не робив , і він відповів обвинуваченому , щоб він від нього відчепився. Після чого обвинувачений плюнув йому в обличчя дотягнувшись до бокового вікна свого автомобіля з правого боку, при цьому він сидів за кермом свого автомобіля з лівого боку. У відповідь він висловився на адресу обвинуваченого нецензурною лайкою і поїхав вперед. Далі він спустився з автомобільного мосту і повернув на проспект Полтавський м. Кременчука , де обвинувачений ОСОБА_5 почав його обганяти і притискати до узбіччя дороги, після чого проїхавши заправку «БРСМ», обвинувачений ОСОБА_5 перекрив своїм автомобілем рух його автомобіля, у зв`язку з чим він вийшов з автомобіля і пішов в бік обвинуваченого ОСОБА_5 , щоб спитати у нього що трапилось, при цьому попросив дружину не виходити з машини, оскільки вже не перший раз виникає схожа ситуація із погрозами від ОСОБА_5 в його бік. Підійшовши до обвинуваченого він запитав у нього , що трапилось, на що обвинувачений ОСОБА_5 йому відповів, що він його обізвав та наніс йому 2 удари кулаками по обличчю в область ока та по носу. Від ударів він впав на зустрічну смугу проїзної частини і його ледь не збила жінка, яка була за кермом автомобіля марки «БМВ»,чорного кольору та яка побачивши ці події почала кричати в їх сторону, при цьому, зі свого автомобіля вона не виходила. Від ударів він втратив свідомість на 3-5 секунд . Після того , що сталося обвинувачений ОСОБА_5 відразу пішов до свого автомобіля і поїхав,а він розвернувся та почав витирати кров, яка пішла з носа, його дружина викликала поліцію з її особистого телефону . Патрульні поліцейські приїхали до нього додому, приблизно о 15 год., щось записували, цікавились чи не пошкоджено автомобіль, оскільки думали, що трапилась ДТП, та повідомили йому, щоб він звертався до відділу поліції із відповідною заявою. Службу швидкої медичної допомоги в день події він не викликав, оскільки думав, що все пройде і все буде гаразд. Кров із носа він зупиняв самостійно, прикладаючи серветку. Вдома він прикладав до обличчя лід, а під вечір у нього сильно набрякло око, яким він майже нічого не бачив і почався головний біль. На наступний день після даної події, 29.06.2021 року приблизно об 11 годині він звернувся за медичною допомогою, а саме до 3-ої міської лікарні , до лікаря травматолога, де розповів про виниклу подію. В лікарні йому зробили знімок та поставили діагноз - струс головного мозку, і сказали, що необхідно лягати до лікарні на стаціонарне лікування, однак звертатись необхідно до лікарні за місцем його проживання. Він поїхав до Центральної районної лікарні, але там йому повідомили, що наразі запроваджено карантин і порадили лікування проводити вдома, на листочку лікар з відділення неврології написав які ліки необхідно купити. Він придбав ліки і до нього додому приходив медичний працівник, ставив крапельниці. Після лікування, до лікарів він не звертався. Впродовж тижня після події його оглядав судово-медичний експерт і встановив у нього тілесні ушкодження у виді синців під очима, однак струс головного мозку експертом не був встановлений . Раніше, в 2020 році , він вже звертався до національної поліції із заявою, через погрози в його бік від обвинуваченого ОСОБА_5 , однак результат розгляду заяви був як вважає він відпискою . Цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди у розмірі 100000 грн. він підтримує , наполягає на його задоволенні . Моральна шкода виявилась в тому , що від завданих обвинувачених тілесних ушкоджень утворились синці , він відчував біль , також боліла голова . Через отримані травми, він не міг працювати впродовж трьох тижнів, оскільки працював неофіційно у батька на станції технічного обслуговування автомобілів і не міг в побитому вигляді спілкуватися з клієнтами. До того ж він мав сильні головні болі, переніс сильні хвилювання, оскільки йому повідомили лікарі, що у нього струс головного мозку і не відомо, які можуть бути наслідки від цього. Просить суд призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у вигляді 200 годин громадських робіт.

-показання свідка ОСОБА_5 , яка у судовому засіданні пояснила, що раніше була знайома з обвинуваченим ОСОБА_5 , вона зі своїм чоловіком ОСОБА_6 дружили сім`ями з обвинуваченим . Її чоловік допоміг обвинуваченому замінити запчастини на автомобілі, а через рік він приїхав до її чоловіка та почав вимагати повернення коштів, оскільки щось зламалось в його автомобілі. Після того минуло вже 4 роки, ОСОБА_5 неодноразово погрожував їх сім`ї. 28.06.2021 року, вона зі своїм чоловіком та дитиною повертались додому від її батьків, на своєму автомобілі марки «Лінкольн», білого кольору. Вона сиділа на задньому сидінні автомобіля праворуч , а дитина сиділа поруч з нею, ліворуч . Їдучі вздовж зупинки «Московська`м. Кременчука у другій смузі, за ними почав їхати автомобіль білого кольору марки «Мерседес Спринтер». Зупинившись на світлофорі, по ліву сторону від їх автомобіля, водій автомобіля марки «Мерседес Спринтер» почав щось кричати, вони відкрили вікно і обвинувачений спитав її , чому її чоловік його підрізав, на що її чоловік відповів, що не підрізав його, тоді обвинувачений почав кричати і плюнув в її чоловіка через відчинене праве скло свого автомобіля, з свого водійського місця з лівої сторони, її чоловік відповів йому, а саме , показав непристойний жест (середній палець), сидячи за кермом свого автомобіля з лівого боку. Вони поїхали в напрямку свого будинку, переїхавши міст в районі пивного заводу і повертаючи з мосту праворуч, ОСОБА_5 також їхав за ними, почав їх підрізати, її чоловік пригальмовував, щоб не пошкодити автомобіль, а обвинувачений своїм автомобілем перекрив 2 смуги дорожнього руху, таким чином закривши дорогу їх автомобілю, оскільки його автомобіль має досить велику довжину. Першим з автомобіля вийшов обвинувачений, після чого і її чоловік вийшов з автомобіля, при цьому вона знаходилась всередині автомобіля та не виходила на вулицю, оскільки була налякана, так як схожа ситуація з обвинуваченим трапляється вже не вперше. Він наніс її чоловікові 2 удари кулаком правої руки в ліву сторону носа, а лівою рукою в око, внаслідок чого її чоловік впав на дорогу, на коліна і інший автомобіль, який рухався по проїзній частині зустрічної смуги , в останній момент встиг зупинитись, і не збити її чоловіка. Жінка, яка була за кермом даного автомобіля, не виходила зі свого автомобіля. Обвинувачений ОСОБА_5 побачивши це, розвернувся і пішов до свого автомобіля. Вона з дитиною сиділи в машині і в цей момент вона викликала поліцію, повідомила, що побили її чоловіка. З приводу того, чи вчиняв якісь дії її чоловік відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , вона не бачила. Також вона пояснила, що її чоловік на якусь мить втратив свідомість, оскільки впав на бік на коліна і якусь мить не рухався. Вона це помітила сидячи в автомобілі, в якому середньо затоновані вікна, а подія відбулась приблизно на відстані 4 -х метрів від їх автомобіля. На момент події, обвинувачений ОСОБА_5 був одягнутий в джинсові шорти синього кольору, футболку і чорні мокасини. У її чоловіка йшла кров із носу, однак на той момент не було чим зупинити кров.Після того , що трапилося з чоловіком , вона сіла за кермо автомобіля, так як не дозволила своєму чоловікові в такому стані їхати за кермом, чоловік сів на переднє пасажирське сидіння. Приїхавши додому, до них приїхали патрульні поліцейські та розпитували щодо обставин події та чи не пошкоджено їх автомобіль, на місце події поліцейські не приїздили, оскільки вони як і обвинувачений поїхали з місця події . Після даної події у її чоловіка була гематома,йшла кров з носа. Вдома вони самостійно намагались надати першу допомогу чоловіку , прикладали лід. За професійною медичною допомогою звернулись на наступний день, оскільки думали, що все минеться. 28.06.2021 року в її чоловіка дуже паморочилась голова, він не міг самостійно встати. Вони поїхали до травмпункту 3-ої міської лікарні, 29.06.2021 року в першій половині дня, до обіду, де її чоловікові зробили рентгензнімок і лікар поставив діагноз " струс головного мозку". На час звернення до травмпункту у її чоловіка були видимі наслідки ударів, а саме: велика гематома під правим оком та невелика гематома під лівим оком і зчесані коліна від падіння. Вони звернулись за лікуванням до Центральної районної лікарні , за місцем проживання, але оскільки в зв`язку із запровадженням карантину не було місць, тому лікування чоловік проходив вдома. Лікарем були назначені йому пігулки, мазі, уколів і крапельниць не було. У її чоовіка був порушений звичайний уклад життя , він не міг із-за травм працювати . Хотів один раз сісти за кермо, однак вона йому не дозволила, оскільки він погано орієнтувався, у нього боліла голова і було запаморочення . На автомобілі її чоловіка на момент події не було відеореєстратора, однак були камери відеоспостереження на заправці «БРСМ», яка знаходилась неподалік, але камери звідти не дістають до місця події, щоб можливо було щось зафіксувати.

- показаннями експерта ОСОБА_8 , який у судовому засіданні пояснив, що ним був складений висновок № 651 від 02.07.2021 року щодо огляду підекспертного ОСОБА_6 , 1987 року народження, який прописаний та проживає за адресою: АДРЕСА_3 . Зі слів підекспертного, 28.06.2021 року приблизно о 14 год. 00 хв., знайомий йому чоловік їхав за ним на автомобілі, погрожував, потім підрізав, вийшов з автомобілю. Коли він вийшов зі свого автомобіля, то він наніс йому два удари кулаком по обличчю. Після чого він впав і короткочасно втратив свідомість. Коли прийшов до тями, то він втік. Обставини отриманої травми пам`ятає. За медичною допомогою звертався наступного дня, 29.06.2021 року, самостійно, до травмпункту КНМП ЛІЛ «Кременчуцька», де був оглянутий, зроблені рентген-знімки, дана рекомендація. При судово-медичному огляді 01.07.2021 року у потерпілого ОСОБА_6 було виявлено на нижній повіці правого ока синець, невизначеної форми, темно-синюшного кольору, з зеленим відтінком по периферії, розміром 5,0х2,0 см. , схожий синець розташований на нижній повіці лівого ока, розміром 2,5 х 1,3 см. Інших ушкоджень не виявлено . Також потерпілим при проведенні експертизи йому надана медична документація, а саме , медична довідка № 4438, що ОСОБА_6 звертався 29.06.2021 року о 14 год. 50 хв. до травмпункту КНМП «ЛІЛ Кременчуцька» з хуліганською травмою. Встановлений діагноз: Струс головного мозку. Правостороння параорбітальна гематома, садна обличчя, правого колінного суглобу. Надана допомога: огляд рентгенографія, рекомендація. Рекомендовано стаціонарне лікування від якого ОСОБА_6 відмовився. Рентген знімок черепа в 2-х проекціях та кісток носа, на ім`я ОСОБА_6 від 29.06.2021 року, виконаного в рентген-кабінеті КНМП ЛІЛ «Кременчуцька» з його описом, з якого вбачається : на цифрових краніограмах в прямій і бічній проекціях та кісток носа - порушення цілісності кісток черепу та спинки носа не візуалізується, структура видимих кісток незмінена. Турецьке сідло звичайної форми. Рекомендації: при наявності скарг консультація невролога. Згідно висновку зазначено, що у громадянина ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: синців на нижніх повіках правого та лівого ока, які утворились від дії тупих, твердих предметів, індивідуальні властивості яких в ушкодженнях не відтворились, можливо в указаний термін, і за ступенем тяжкості, відносно живої людини, можуть відповідати легким тілесним ушкодженням (п.2.3 Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995 року). Розташування ОСОБА_6 могло бути любим у просторі при умовах доступності ушкодженої частини тіла до травмуючого предмету. Тілесні ушкодження виявлені у ОСОБА_6 не характерні для утворення при падінні потерпілого з положення стоячи на площині, як з раніше приданим прискоренням, так і без такого. Питання «Чи характерні виявлені тілесні ушкодження у ОСОБА_6 для самозахисту?» не входить до компетенції судово-медичного експерта, так як має юридичне поняття. Також він підтверджує результати експертних висновків № 684 від 09.07.2021 року та № 685 від 09.07.2021 року. Тупими твердими предметами , якими були завдані тілесні ушкодження ОСОБА_6 можуть бути кисті рук зжаті в кулак. Враховуючи характер тілесних ушкоджень, які встановлені у потерпілого , то вони можуть відповідати даті утворення, а саме 28.06.2021 року. Анатомічна ділянка обличчя людини доступна для нанесення травм власноруч і особа може самостійно завдати собі дані тілесні ушкодження. Тілесні ушкодження встановлені у ОСОБА_6 не характерні при падінні людини з положення стоячи, оскільки тоді було б характерним наявність ушкоджень в ділянці лобу, кінчика носу, лобних бугрів. При проведенні слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_5 він присутнім не був. Даний слідчий експеримент проводився в будівлі відділу поліції, а не за місцем вчинення злочину, однак висновок експертизи не змінився б, оскільки потерпілим та свідком були вказані кількість та локалізацію ушкоджень, що є найважливішим при складенні висновку експерта. Відносно втрати свідомості потерпілим ОСОБА_6 , то ніяких медичних документів щодо підтвердження даного факту чи його спростування, потерпілий йому не надав. Також потерпілому було запропоновано при зверненні в травмпункт стаціонарне лікування, від якого він відмовився. Наданою йому на експертизу медичною документацією на ім`я ОСОБА_6 не підтверджується діагноз струс головного мозку у потерпілого ОСОБА_6 , оскільки останній не оглядався лікарем невропатологом, неврологом, а діагноз встановлений черговим лікарем в травмпункті. Також при огляді потерпілого, ним не було виявлено вказані лікарем ушкодження: садна обличчя та правого колінного суглобу. Садно обличчя приблизно загоюється тиждень, він оглядав потерпілого на 3-4 добу, однак ознак садна обличчя та колінного суглоба не було виявлено. Щодо проведення слідчого експерименту від 06.02.2023 року, та щодо відповідності показань обвинуваченого ОСОБА_5 під час проведення слідчого експерименту він був присутнім при проведенні даної процесуальної дії, однак судова експертиза за даним слідчим експериментом не проводилась. Після дослідження відеозапису слідчого експерименту від 06.02.2023 року , він приходить до висновку , що обвинувачений ОСОБА_5 не показав механізм та локалізацію нанесення тілесних ушкоджень потерпілому , оскільки він поставив йому запитання під час проведення слідчого експерименту , а обвинувачений відповів, що не бив потерпілого. Також при проведенні судово-медичної експертизи у ОСОБА_6 , виявлені тілесні ушкодження у вигляді синців на нижніх повіках правого та лівого ока, також при проведенні слідчого експерименту за участю ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_5 , вони чітко вказали , що обвинувачений завдав потерпілому 2 удари в область обличчя. Відносно того чи міг обвинувачений ОСОБА_5 нанести вищезазначені тілесні ушкодження потерпілому відмахуючись руками , то обвинувачений ОСОБА_5 не показав під час проведення слідчого експерименту 06.02.2023 року, яким чином він відмахувався. Якщо обвинувачений навіть і відмахувався руками відносно обличчя потерпілого, то встановити характер нанесення подібних тілесних ушкоджень неможливо, так як обвинувачений сказав, що не бив потерпілого при проведенні слідчого експерименту 06.02.2023 року і обвинуваченим не було зазначено механізм нанесення тілесних ушкоджень.

Крім того вина обвинуваченого ОСОБА_5 у скоєному кримінальному правопорушенні підтверджується матеріалами кримінального провадження, дослідженого у судовому засіданні, а саме :

- протоколом про прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 29.06.2021 року, згідно якого, потерпілий ОСОБА_6 заявив, що 28.06.2021 року, приблизно о 14 год. 00 хв., за адресою: АДРЕСА_2 , малознайомий чоловік на ім`я ОСОБА_9 , наніс тілесні ушкодження заявнику. (а.с. 59);

- протоколом огляду місця події від 29.06.2021 року, та фотознімками до нього, згідно якого дізнавачем СД Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області, ОСОБА_10 встановлено, що місцем проведення огляду є ділянка місцевості, яка розташована у м.Кременчук, поряд із заправкою «БРСМ», по просп.Полтавському, 2В. Ділянка має асфальтне покриття з бордюром вздовж неї, за бордюром знаходиться ділянка з трав`яним покриттям, на всю довжину дороги містяться електроопори, сама ділянка являє собою проїзну частину, яка розділена дорожніми лініями. (а.с.60-61);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 08.07.2021 року, згідно якого дізнавач Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області, майор поліції ОСОБА_11 , у службовому кабінеті № 56, Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області, м.Кременчук, вул. 29 Вересня, б.6, за участю потерпілого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у присутності понятих: ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , із застосуванням технічних засобів фіксації: фотоапарату Canon А3100 IS, провів слідчий експеримент, з метою перевірки і уточнення відомостей: показів потерпілого ОСОБА_6 , яким встановлено, що перед початком, потерпілий розповів про всі фактичні обставини події, а саме, 28.06.2021 року приблизно о 14 год. 10 хв., він, разом із своєю дружиною ОСОБА_5 рухалися на власному автомобілі по проспекту Свободи в напрямку мікрорайону «Молодіжний». Наблизившись до перехрестя доріг проспекту Свободи і вулиці Вадима Пугачова, він зупинився на червоний сигнал світлофора, при цьому перемістився із крайньої лівої смуги руху на середню. Коли його автомобіль зупинився, з лівої сторони, з крайньої лівої смуги руху зупинився мікроавтобус «Спрінтер» білого кольору, за кермом якого був знайомий хлопець на ім`я ОСОБА_9 , якого він раніше знав та спілкувався, на даний час з ним не спілкується. Зупинившись, ОСОБА_9 з вікна свого автомобіля почав висловлюватись на його адресу нецензурною лайкою, за те, що він його підрізав. Потім під час словесної перепалки з ОСОБА_9 він показав йому жест середнього пальця лівої руки. Потім загорівся дозволений сигнал світлофору і він почав рух, ОСОБА_9 також розпочав рух за ним. ОСОБА_9 обігнав його за шляхопроводом та почав підрізати його та з вікна кричав щоб він зупинився і поговорив з ним. Рухаючись по проспекту Полтавському 2В, біля автомобільної заправки «БРСМ», ОСОБА_9 підрізав його та зупинився перед ним попереду, він також зупинив автомобіль на дорозі. Вийшовши з автомобіля, дружина залишилась в автомобілі, він направився до ОСОБА_9 . В цей час ОСОБА_9 ішов в його напрямку, коли ОСОБА_9 підійшов до нього на відстань приблизно 0,7 метри, обличчям до обличчя, то відразу наніс один удар кулаком правої руки по обличчю з лівої сторони в область ока та відразу наніс ще один удар кулаком лівої руки по обличчю з правої сторони в область ока. Від даних ударів у нього з носу пішла кров. Після нанесених ударів, ОСОБА_9 розвернувся та направився до свого автомобіля. Він намагався його зупинити, схопив за футболку, але він вирвався, сів до автомобіля та поїхав. Після нанесених ударів, він прикрив руками обличчя та присів на коліна, але не падав. Після чого, потерпілому ОСОБА_6 було запропоновано вказати механізм нанесення йому тілесних ушкоджень чоловіком на ім`я ОСОБА_9 , 28.06.2021 року. Останній на дану пропозицію погодився та вказав наступне: потерпілий виставив манекен перед собою на відстані приблизно 0,7 метри, передньою частиною манекена до свого обличчя та вказав, що до нього так наблизився ОСОБА_9 . Потім потерпілий ОСОБА_6 вказав на манекені, як спочатку ОСОБА_9 наніс один удар кулаком правої руки по обличчю з лівої сторони в область ока, при цьому потерпілий приставив праву руку зігнуту в кулак до манекена в голову в область лівого ока. Після чого потерпілий ОСОБА_6 вказав як відразу ОСОБА_9 наніс ще один удар кулаком лівої руки по обличчю з правої сторони в область ока, при цьому потерпілий приставив ліву руку зігнуту в кулак до манекена в голову в область правого ока. Потім потерпілий повідомив, що від даних ударів у нього з носу пішла кров. Також потерпілий ОСОБА_6 вказав пальцем руки на голову манекена, а саме в області правого та лівого ока, куди саме прийшлися йому удари. Під час слідчого експерименту було виготовлено графічні знімки, які додаються до протоколу.(а.с.62-66);

- висновком експерта № 651 від 02.07.2021 року, згідно якого у потерпілого ОСОБА_6 встановлені тілесні ушкодження у вигляді: синців на нижніх повіках правого та лівого ока, які утворились від дії тупих, твердих предметів, індивідуальні властивості яких в ушкодженнях не відтворились, можливо в указаний термін і за ступенем тяжкості, відносно живої людини, можуть відповідати легким тілесним ушкодженням (п.2.3 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995 року). Розташування ОСОБА_6 могло бути любим у просторі при умовах доступності ушкодженої частини тіла до травмуючого предмету. Тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_6 не характерні для утворення при падінні потерпілого з положення стоячи на площині, як з раніше приданим прискоренням, так і без такого. Питання, «Чи характерні виявлені тілесні ушкодження у ОСОБА_6 для самозахисту?», не входить до компетенції судово-медичного експерта, так як має юридичне поняття. (а.с. 67-68);

- висновком експерта № 684 від 09.07.2021 року, згідно якого покази потерпілого ОСОБА_6 , дані ним під час проведення слідчого експерименту по факту спричинення йому тілесних ушкоджень, не суперечать об`єктивним даним, отриманих при судово-медичній експертизі (а.с.69);

- висновком експерта № 685 від 09.07.2021 року, згідно якого встановлено, що покази свідка ОСОБА_5 дані нею під час проведення слідчого експерименту по факту спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 не суперечать суб`єктивним даним, отриманих при проведенні судово-медичної експертизи ОСОБА_6 (а.с.73);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 08.07.2021 року, згідно якого дізнавач Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області, майор поліції ОСОБА_11 , у службовому кабінеті № 56, Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області, м.Кременчук, вул. 29 Вересня, б.6, за участю свідка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у присутності понятих: ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , із застосуванням технічних засобів фіксації: фотоапарату Canon А3100 IS, провів слідчий експеримент, з метою перевірки і уточнення відомостей: показів свідка ОСОБА_5 , яким встановлено, що перед початком свідок розповіла про всі фактичні обставини події, а саме, що 28.06.2021 року, приблизно о 14 год. 10 хв., вона, разом із своїм чоловіком ОСОБА_6 рухалися на власному автомобілі по просп. Свободи в напрямку мікрорайону «Молодіжний». Наблизившись до перехрестя доріг проспекту Свободи і вулиці Вадима Пугачова, зупинився на червоний сигнал світлофора, при цьому її чоловік перемістився на автомобілі із крайньої лівої смуги руху на середню. ОСОБА_14 був за кермом, а вона сиділа на передньому пасажирському сидінні. Коли їх автомобіль зупинився, з лівої сторони, від них, з крайньої лівої смуги руху зупинився мікроавтобус «Спрінтер» білого кольору, за кермом якого був знайомий хлопець на ім`я ОСОБА_9 , якого вона раніше знала, бо він спілкувався з її чоловіком, на даний час з ним не спілкується. Зупинившись, ОСОБА_9 з вікна свого автомобіля почав висловлюватись на адресу її чоловіка нецензурною лайкою, за те, що начебто ОСОБА_14 його підрізав. Потім під час словесної перепалки з ОСОБА_9 чоловік показав йому жест середнього пальця лівої руки. Потім загорівся дозволений сигнал світлофору і вони почали рух, ОСОБА_9 також розпочав рух за ними. ОСОБА_9 обігнав їх за шляхопроводом та почав підрізати їх та з вікна кричав щоб ОСОБА_14 зупинився і поговорив з ним. Рухаючись по проспекту Полтавському 2В, біля автомобільної заправки «БРСМ», ОСОБА_9 підрізав їх автомобіль та зупинився перед ними попереду, ОСОБА_14 також зупинив автомобіль на дорозі. ОСОБА_14 вийшов з автомобіля, вона залишилась в автомобілі. В цей час ОСОБА_9 їшов в напрямку ОСОБА_14 , коли ОСОБА_9 підійшов до ОСОБА_14 на відстань приблизно 0,7 метри, обличчям до обличчя, то відразу наніс один удар кулаком правої руки по обличчю з лівої сторони в область ока та відразу наніс ще один удар кулаком лівої руки по обличчю з правої сторони в область ока. Від даних ударів у ОСОБА_14 з носу пішла кров. Після нанесених ударів, ОСОБА_9 розвернувся та направився до свого автомобіля. ОСОБА_14 намагався його зупинити, схопив за футболку, але він вирвався, сів до автомобіля та поїхав. Після нанесених ударів, ОСОБА_14 прикрив руками обличчя та присів на коліна, але не падав. Після чого, свідок ОСОБА_5 показала механізм нанесення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень чоловіком на ім`я ОСОБА_9 , 28.06.2021 року, а саме:вона виставила манекен перед собою на відстані приблизно 0,7 метри, передньою частиною манекена до свого обличчя та вказала, що до потерпілого так наблизився ОСОБА_9 . Потім свідок ОСОБА_5 вказала на манекені, як спочатку ОСОБА_9 наніс один удар кулаком правої руки по обличчю потерпілого ОСОБА_6 з лівої сторони в область ока, при цьому свідок приставила праву руку зігнуту в кулак до голови манекена , в область лівого ока. Після чого свідок вказала, як відразу ОСОБА_9 наніс ще один удар кулаком лівої руки по обличчю потерпілого ОСОБА_6 з правої сторони в область ока, при цьому свідок приставила ліву руку зігнуту в кулак до голови манекена , в область правого ока та повідомила, що від даних ударів у потерпілого ОСОБА_6 з носу пішла кров. Потім свідок вказала пальцем руки на голову манекена, а саме , в області правого та лівого ока, куди саме прийшлися удари потерпілому ОСОБА_6 .. Під час слідчого експерименту було виготовлено графічні знімки, які додаються до протоколу.(а.с.75-78);

-протоколом проведення слідчого експерименту від 06.02.2023 року із якого вбачається , що потерпілий ОСОБА_6 показав механізм йому спричинення тілесних ушкоджень обвинуваченим ОСОБА_5 , а обвинувачений ОСОБА_5 не показав механізм завдання тілесних ушкоджень , так як на питання судово- медичного експерта ОСОБА_8 пояснив , що ударів потерпілому не завдавав ( а.с. 161-175)

- відтвореним у судовому засіданні відеозаписом слідчого експерименту від 06.02.2023 року із якого вбачається , що в проміжок часу з 11:15 год . до 11:44 год.потерпілий ОСОБА_6 показує та розповідає , як йому обвинувачений ОСОБА_5 наніс два удари в область обличчя , потерпілий о 11:38 год. показує як обвинувачений наніс йому два удари куди і чим , обвинувачений ОСОБА_5 в проміжок часу з 11:55 год. до 12:31 год. розповідає як потерпілий наносив йому удари , а він як від них захищався, на питання судово - медичного експерта ОСОБА_8 о 12:47 год. «бив він потерпілого ?» відповідає «я його не бив».

Аналізуючи вищевказані докази в їх сукупності, які суд відповідно до вимог ст.. 94 КПК України вважає є належними , допустимими і достовірними , та достатними для прийнятя процесуального рішення по справі , приходить до висновку , що винуватість ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.125 ч.1 КК України доказана. Не визнання обвинуваченим ОСОБА_5 своєї вини суд оцінює критично, як його бажання уникнути відповідальності за скоєне кримінальне правопорушення та тактику захисту, оскільки у судовому засіданні було встановлено , що обвинувачений ОСОБА_5 28.06.2021 року приблизно о 14 год. 10 хвилин із-за конфлікту із потерпілим ОСОБА_6 із-за того , що останній показав йому непристойний жест « середній палець» наніс йому два удари по голові в область правого та лівого ока рукою зжатою в кулак , від чого у потерпілого ОСОБА_6 згідно висновку експерта №651 від 02.07.2021 року встановлені тілесні ушкодження у вигляді: синців на нижніх повіках правого та лівого ока, які утворились від дії тупих, твердих предметів, індивідуальні властивості яких в ушкодженнях не відтворились, і за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень , що підтверджується як показаннями потерпілого ОСОБА_6 , свідка ОСОБА_5 так і показаннями експерта ОСОБА_8 , не вірити показанням потерпілого та свідка суд не находить підстав , так як у суду не виникає сумнівів щодо об`єктивності та правдивості показань потерпілого та свідка , оскільки ці показання підтверджені дослідженими безпосередньо в судовому засіданні іншими доказами, а саме : висновком експерта №651 від 02.07.2021 р.( а.с.67-68), протоколом слідчого експерименту та фототаблицею до нього від 08.07.2021 року за участю потерпілого ОСОБА_6 ( а .с. 62-66), протоколом слідчого експерименту та фототаблицею до нього від 08.07.2021 року за участю свідка ОСОБА_5 ( а.с. 74-78 ) , які суд вважає є допустимими доказами по справі , так як в ст.. 240 ч.1 КПК України зазначено , що з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань, а право на проведення вищезазначеної слідчої дії дізнавачем передбачено ст.. 40 -1 ч.2 п. 2КПК України , відносно клопотання захисника ОСОБА_4 , що слідчий експеримент за участю потерпілого ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_5 проведені не за місцем вчинення кримінального правопорушення і що їх показання відрізняються від показань наданих безпосередньо ними в судовому засіданні , тому дані докази є недопустимими суд вважає необґрунтованим , так як ст.. 240 КПК України не передбачено , що слідчий експеримент повинен проводитись за місцем вчинення кримінального правопорушення , метою слідчого експерименту є перевірка і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення ,що вважає суд і було виконане дізнавачем , також допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_8 пояснив , що в даному випадку на висновки експертизи не впливає місце проведення слідчого експерименту , оскільки як потерпілий так і свідок відтворили саме як наносились тілесні ушкодження потерпілому , тобто їх механізм .Також показання потерпілого ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_5 відносно нанесення тілесних ушкоджень обвинуваченим ОСОБА_5 потерпілому дані під час проведення слідчого експерименту і під час судового засідання не відрізняються , а саме , як потерпілий так і свідок і під час проведення слідчого експерименту і під час судового розгляду надавали показання, що обвинувачений наніс два удари кулаком в область обличчя потерпілого , в область правого та лівого ока. Показання потерпілого ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_5 також підтверджується наступними дослідженими судом доказами: протоколом про прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 29.06.2021 року, де потерпілий ОСОБА_6 зазначив , що чоловік на ім`я ОСОБА_9 28.06.2021 року по АДРЕСА_2 наніс йому тілесні ушкодження (а.с. 59) , висновком експерта № 684 від 09.07.2021 року ( а.с. 69), висновком експерта № 685 від 09.07.2021 року ( а.с. 73) , згідно яких показання потерпілого ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_5 дані ними під час проведення слідчого експерименту по факту спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 не суперечать суб`єктивним даним, отриманих при проведенні судово-медичної експертизи ОСОБА_6 , протоколом проведення слідчого експерименту від 06.02.2023 року ( а.с. 161-175) , відтвореним у судовому засіданні відеозаписом слідчого експерименту від 06.02.2023 року із якого вбачається , що о 11:38 год . потерпілий ОСОБА_6 чітко показує механізм нанесення йому обвинуваченим ОСОБА_5 тілесних ушкоджень , а саме показує як обвинувачений наніс йому два удари в область обличчя рукою зжатою в кулак і згідно показань експерта ОСОБА_8 цей механізм відповідає суб`єктивним даним, отриманих при проведенні судово-медичної експертизи ОСОБА_6 , тобто встановленим у потерпілого ОСОБА_6 тілесним ушкодженням. Відносно пояснень обвинуваченого ОСОБА_5 , що він діяв в межах необхідної оборони , так як начебто потерпілий ОСОБА_6 першим наніс йому тілесні ушкодження , а він від ударів потерпілого захищався , то суд вважає їх неспроможними , так як згідно з ч. 1 ст. 36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Згідно сталої судової практики та роз`яснень, які містяться в Постанові № 1 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про необхідну оборону» від 26.04.2002 року , суди при з`ясуванні наявності створення реальної загрози заподіяння шкоди особі, мають враховувати поведінку нападника, зокрема спрямованість умислу, інтенсивність і характер його дій, що дають особі, яка захищається, підстави сприймати загрозу як реальну.

Право на необхідну оборону виникає лише за наявності для цього певної підстави. Така підстава характеризується двома елементами: 1) вчинення особою суспільно небезпечного посягання; 2) необхідністю його негайного відвернення або припинення.

Стан необхідної оборони утворює лише таке посягання, яке заподіює (здатне заподіювати) істотну шкоду фізичній чи юридичній особі, суспільству або державі. Достатньо, щоб подібні посягання за об`єктивними своїми ознаками відповідали суспільній небезпечності відповідного злочину. Суспільно небезпечне посягання може виражатися лише в активній поведінці людини, тобто в діях особи, яка посягає.

Під час судового розгляду не встановлено жодних об`єктивних доказів, що потерпілий ОСОБА_6 намагався заподіяти будь-яку шкоду (вдарити обвинуваченого, схопити його за тіло чи одяг, тощо)або становив реальну загрозу для обвинуваченого ОСОБА_5 .

В судовому засіданні не знайшла свого підтвердження і версія обвинуваченого ОСОБА_5 , що потерпілий ОСОБА_6 йому наносив перший удари в область обличчя , так як потерпілий ОСОБА_6 , свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні категорично заперечували той факт , що перший наніс удари обвинуваченому потерпілий і їх показання суд вважає є достовірними і такими , що не суперечать дослідженим судом письмовим доказам , на різницю від показань обвинуваченого ОСОБА_5 , також у обвинуваченого ОСОБА_5 ніяких тілесних ушкоджень не було встановлено , до лікарні він не звертався.

Захисником ОСОБА_4 в судовому засіданні було заявлено клопотання про визнання недопустимим доказів, а саме: висновку експерта № 684 від 09.07.2021 року, оскільки експертом при проведенні експертизи лише частково зазначено Методику Правил судово-медичного визначення тяжкості тілесних ушкоджень , суд вважає , що дане клопотання не підлягає задоволенню , так як вищевказана експертиза була проведена за результатами слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_6 і судово - медичний експерт ОСОБА_8 підтвердив , що покази потерпілого ОСОБА_6 , дані ним під час проведення слідчого експерименту по факту спричинення йому тілесних ушкоджень, не суперечать об`єктивним даним, отриманих при судово-медичній експертизі №651 від 02.07.2021 року, де експертом у висновку зазначено , що ним ступень тяжкості тілесних ушкоджень була встановлена на підставі п. 2.3. Правил судово- медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень , затверджених Наказом МОЗ №6 від 17.01.1995 року , тому згідно вимог ст.. 86 ч.1КПК України та ст.. 87 КПК України у суду немає підстав для визначення даного доказу недопустимим. Також захисником ОСОБА_4 було заявлено клопотання про визнання неналежним доказом висновку експерта № 685 від 09.07.2021 року, на підставі того, що слідчий експеримент за участю свідка ОСОБА_5 проводився не за місцем де трапилась подія, але дане клопотання згідно вимог ст.85 КПК України не підлягає задоволенню , так як суд вважає даний доказ по справі є належним та допустимим , оскільки підтверджує існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та достовірність , можливість використання інших доказів, а саме протоколу проведення слідчого експерименту від 08.07.2021 року за участю свідка ОСОБА_5 . Відносно того , що слідчий експеримент проводився не за місцем вчинення кримінального правопорушення судом вже була надана оцінка вище даному факту .

Відносно клопотання захисника ОСОБА_4 про визнання недопустимими доказами : протоколу пред`явлення особи до впізнання за фотознімками від 08.07.2021 року, згідно якого потерпілий ОСОБА_6 на фото №2 впізнав обвинуваченого ОСОБА_5 , який 28.06.2021 року наніс йому тілесні ушкодження (а.с.56-57); протоколу пред`явлення особи до впізнання за фотознімками від 08.07.2021 року, згідно якого свідок ОСОБА_5 , впізнала особу на ім`я ОСОБА_9 , який 28.06.2021 року наніс тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_6 , заявила, що на фото № 1 зображена дана особа, тобто обвинувачений ОСОБА_5 (а.с.70-71) про визнання недопустимими доказами , так як згідно рішення Верховного Суду проведення впізнання за фотознімками суперечить вимогам ст..228 ч.6 КПК України , оскільки ні слідчому, ні дізнавачу нічого не перешкоджало забезпечити реальну явку на той момент підозрюваного ОСОБА_5 для впізнання , оскільки потерпілий з ним вже раніше був знайомим , вважає суд підлягає задоволенню , так як вище зазначені докази були отримані з порушенням порядку, встановленого КПК України , а саме ст.. 228 ч.6 КПК України , оскільки КПК України допускає впізнання за фотознімками лише за реальної неможливості забезпечення присутності цієї особи,але матеріали кримінального провадження не містять доказів того, що станом на 08.07.2021 року неможливо було забезпечити присутність обвинуваченого ОСОБА_5 та інших осіб фотознімки , яких були пред`явленні для впізнання потерпілому ОСОБА_6 та свідку ОСОБА_5 , аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного суду від 03.08.2021 року у справі № 761/6970/14-к. Тому , з урахуванням викладеного вище зазначені докази , а саме протокол пред`явлення особи до впізнання за фотознімками від 08.07.2021 року потерпілому ОСОБА_6 та протокол пред`явлення особи до впізнання за фотознімками від 08.07.2021 року свідку ОСОБА_5 є недопустимими доказами по справі.

Приймаючи до уваги вищевикладене ,оцінивши досліджені докази по справі суд вважає необхідним дії обвинуваченого ОСОБА_5 кваліфікувати за ст.. 125 ч.1 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження , так як така юридична оцінка відповідає фактичним обставинам встановленим у ході судового розгляду .

При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особистість обвинуваченого, який раніше не притягався до кримінальної відповідальності, стан здоров`я обвинуваченого, який на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, думку потерпілого ОСОБА_6 , обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання.

При призначенні обвинуваченому покарання враховується судом і те, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення , і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

У п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено про те, що досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого у відповідності зі ст. 66 КК України, є те , що ОСОБА_5 раніше до кримінальної відповідальності не притягався , має на утриманні трьох неповнолітніх дітей : ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 ,є батьком багатодітної сім`ї згідно посвідчення НОМЕР_2 , є учасником бойових дій згідно посвідчення серії НОМЕР_3 .

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого у відповідності до ст.. 67 КК України судом не встановлені

Беручи до уваги те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, одночасно враховуючи зазначені обставини, з урахуванням особи винного, суд прийшов до висновку про доцільність призначення обвинуваченому ОСОБА_5 покарання в межах санкції статті, по якій кваліфіковані дії обвинуваченого у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. , так як обвинуваченим скоєний кримінальний проступок, раніше він до кримінальної відповідальності не притягався , є учасником бойових дій згідно посвідчення серії НОМЕР_3 . Також відповідно до п.2 ч.4 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року зі змінами , де зазначено , що призначаючи покарання у виді штрафу або виправних робіт і визначаючи розмір та строки відповідного покарання, суди мають враховувати майновий стан підсудного, наявність на його утриманні неповнолітніх дітей, батьків похилого віку тощо, а як встановлено у судовому засіданні обвинувачений працює ФОП , його середньомісячний дохід складає 15000 грн.. на утриманні батьків похилого віку він не має.

Призначення такого покарання суд вважає відповідає принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням вважає суд підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного:

Згідно з положеннями частини 2 статті 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до частини 1 статті 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до частини першої, другої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

За змістом п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", обов"язковому з"ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв"язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в її заподіянні. Зокрема, суд повинен з"ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин та якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він виходив при цьому.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

Згідно із ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Розмір відшкодування моральної шкоди визначає суд залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Як вбачається з встановлених судом обставин справи, потерпілому ОСОБА_6 обвинуваченим ОСОБА_5 були завдані тілесні ушкодження , які згідно висновку експерта № 651від 02.07.2021 року були віднесені за тяжкістю до легких ,від удара обвинуваченого у нього була кровотеча із носового проходу , у зв`язку із завданими йому обвинуваченим тілесними ушкодженнями змінився уклад життя потерпілого , він не працював , так як знаходився на лікуванні , у нього дуже сильно боліла голова та обличчя , були синці на нижніх повіках правого та лівого ока , від того , що сильно боліла голова він не міг спати, було порушено його життєві плани, він переживав, нервував, не міг допомогати батькові по роботі на СТО , що фактично призвело до змін у звичному укладі та ритмі його життя.

З огляду на обставини справи, беручи до уваги принципи, які повинні враховуватись при відшкодуванні моральної шкоди, суд вважає, що розмір моральної шкоди, який вказаний позивачем у розмірі 100000 гривень є завищеним. Розмір відшкодування має бути адекватним нанесеній моральній шкоді, при цьому, відшкодування моральної шкоди не може бути засобом отримання доходу.

Враховуючи викладене, а також виходячи із засад розумності та справедливості, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди та вважає, що грошова сума у розмірі 3000 грн. є відповідною і достатньою грошовою компенсацією, а також належною сатисфакцією за завдану обвинуваченим потерпілому ОСОБА_6 моральну шкоду.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Речові докази по справі відсутні ..

Керуючись ст.ст. 368,370,374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч.1 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян ,що складає 850 грн.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням задовольнити частково.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_6 у рахунок відшкодування моральної шкоди , завданої кримінальним правопорушенням 3000 грн.

Вирок може бути оскаржений в Полтавський апеляційний суд, через Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим у той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Головуючий суддя: ОСОБА_17