Справа №357/7030/21 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/4262/2022 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ст.ст.177, 188 КПК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2022 року. Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю

захисника ОСОБА_6 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03 листопада 2022 року, якою продовжено запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - у вигляді тримання під вартою в Ізоляторі тимчасового тримання № 1 Головного управління Національної поліції в Київській області строком на 30 днів, тобто до 02 грудня 2022 року включно.

Зазначене рішення обґрунтоване тим, що менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення ризиків та належну процесуальну поведінку обвинуваченого, у зв`язку з чим є достатні підстави для продовження дії такого виду запобіжного заходу, як тримання під вартою.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції захисником обвинуваченого ОСОБА_7 адвокатом ОСОБА_6 подано апеляційну скаргу, в якій вона просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03 листопада 2022 року. Постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з цілодобовим перебуванням за домашньою адресою: АДРЕСА_1 з покладенням на обвинуваченого обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, а саме: не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду; повідомляти суд у випадку зміни свого місця проживання.

В обґрунтування своїх вимог щодо поновлення строку захисник вказала, що апеляційну скаргу подала в поштове відділення Укрпошти у встановлений строк, однак у зв`язку з масовими відключеннями електроенергії в м. Києві та Київській області конверт з апеляційною скаргою до апеляційного суду був направлений невчасно, тобто з порушенням строку. З огляду на вказане захисник вважає, що строк пропущено з поважних причин.
Захисник вказує, що ухвалами Білоцерківського міськрайонного суду Київської області до обвинуваченого ОСОБА_7 декілька разів був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Обвинувачений вже майже 1 рік і 3 місяці утримується під вартою, що порушує його права та інтереси, так як вчинення замаху на вбивство не доведено, оголошення в розшук не було, а заявлені прокурором ризики, передбачені ст.177 КПК України нічим не підтверджені.
Щодо ризику незаконного впливу обвинуваченим на свідків, то такий ризик взагалі нічим не підтверджується, оскільки в даному кримінальному провадженні стороною обвинувачення жодного свідка не заявлено.
Стороною обвинувачення зібрані всі документи та речі, які мають важливе значення для кримінального провадження, тому ризик знищити, сховати або спотворити обвинуваченим будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин інкримінованих останньому злочинів - є неможливим.
Судом не була врахована практика ЄСПЛ, згідно з якою утримання заявників під вартою тільки з підстав вчинення тяжкого злочину є порушенням підпункту с) пункту 1ст.5 Конвенції.
Водночас, не взято до уваги, зокрема такі приписи ЄСПЛ: «При розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших запобіжних заходів.»
Захисник наголошує, що будь-яких законних та доведених у законний спосіб підстав для задоволення клопотання сторони обвинувачення про продовження запобіжного заходу ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою у суду не було.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи захисника ОСОБА_6 , на підтримку поданої апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п.11 ч.2 ст.395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, - протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Частиною 1 ст. 117 КПК України встановлено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду. Під поважними причинами слід розуміти обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали чи ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Поважність причин визначається слідчим суддею, судом у разі неможливості своєчасного подання скарги або іншого документа через стихійне лихо, катастрофу, хворобу, відрядження, трагічні та інші непередбачувані події в житті людини, а також будь-які інші обставини, що не дозволили учасникові процесу завчасно подати відповідний документ.
Перевіривши наведені доводи захисника обвинуваченогоОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 , а також враховуючи що строк, який нею пропущено на апеляційне оскарження є незначним, та з метою належного забезпечення права на апеляційне оскарження та права на захист, апеляційний суд визнає зазначені причини пропуску строку поважними та вважає за необхідне поновити їй строк апеляційного оскарження ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03 листопада 2022 року.

Згідно з положеннями ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

В свою чергу, апеляційний суд позбавлений можливості дослідити матеріали кримінального провадження, оскільки воно знаходиться на розгляді по суті в суді першої інстанції.

Правовими приписами ст.370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На думку колегії суддів, зазначених вимог закону судом першої інстанції було дотримано в повному обсязі.

Відповідно до ч.2 ст.331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Згідно зі ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Ухвалюючи рішення про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, районний суд повинен врахувати наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити всі обставини, у тому числі, передбачені ст.178 КПК України.

Правовими приписами ст.331 КПК України встановлено, що за наслідками розгляду питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Як убачається з матеріалів провадження, ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.286, ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, які відносяться до тяжких та особливо тяжких злочинів та за вчинення яких передбачено покарання у виді позбавлення волі. Обвинувачений має постійне місце проживання, не одружений, має на утриманні малолітню дитину.

Враховуючи тяжкість злочинів, та покарання, яке загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим, характер інкримінованих йому діянь, дані про особу обвинуваченого, а також відсутність даних про неможливість подальшого перебування під вартою, належних гарантій, які б переважали ризики, передбачені ст.177 КПК України, колегія суддів вважає належними висновки суду першої інстанції про наявність ризиків того, що обвинувачений може переховуватися від суду.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції щодо необхідності продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 та не дозволяють зробити висновок про те, що можливість уникнення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, може бути досягнута на даний час шляхом застосування до нього іншого, більш м`якого запобіжного заходу.

Доводи апеляційної скарги про відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також твердження сторони захисту, що стороною обвинувачення не доведено, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки при розгляді клопотання прокурором доведено об`єктивне існування обставин, які на даний час виправдовують подальше тримання під вартою обвинуваченого.

Отже, на думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу, не буде достатнім для запобігання ризикам, зазначеним в ч.1 ст.177 КПК України, та на даний час не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого. Таке судове рішення не суперечить вимогам ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка вказує на те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які були б підставами для скасування чи зміни судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Обґрунтованих доводів на спростування висновків суду першої інстанції апелянтом не наведено, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги і залишає ухвалу суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.176-178, 183, 331, 404, 405, 407, 418, 419, 4221 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА :

Поновити захиснику обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03 листопада 2022 року.

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03 листопада 2022 року, якою продовжено запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - у вигляді тримання під вартою в Ізоляторі тимчасового тримання № 1 Головного управління Національної поліції в Київській області строком на 30 днів, тобто до 02 грудня 222 року включно без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий :

Судді :