ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа: № 953/5741/22 Головуючий І інстанції: ОСОБА_1
Провадження: № 11-сс/818/498/23 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: арешт майна
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , з участю захисників підозрюваного ОСОБА_7 адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , без участі всіх інших учасників по даній справі, а саме підозрюваного ОСОБА_7 , належним чином повідомленого про розгляд справи, за умови, що заяв про відкладення розгляду справи ні від кого не надходило, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові справу за клопотанням про поновлення строку на оскарження та апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 23 03 2023 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Вказаною ухвалою слідчого судді клопотання слідчого у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000383 від 21 липня 2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 191 КК України про арешт майна задоволено.

Накладено арешт на грошові кошти на загальну суму 208664 доларів США, 616400 гривень, 35 Євро, 5 діхрам, 45 тайських бат, 250 російських рублів, що належать підозрюваному ОСОБА_7 та знаходяться на зберіганні в АТ КБ «ПриватБанк», з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, захисник підозрюваного ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невмотивованість і необґрунтованість вказаного рішення, просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог вказує, що у клопотанні слідчого про накладення арешту на майно відсутні відомості про те, що квартира АДРЕСА_1 була місцем фактичного проживання ОСОБА_7 , наявні є лише посилання на зазначену адресу, як на місце реєстрації останнього.

Вказує, що оскільки сторона обвинувачення у своєму клопотанні посилається на необхідність накладення арешту на грошові кошти саме з метою конфіскації, як виду покарання, то вона була зобов`язана, перш за все, встановити факт належності цих коштів підозрюваному ОСОБА_7 .

Зазначає, що вилучені в рамках кримінального провадження № 000145 від 26 08 2020 року грошові кошти належать, у тому числі дружині ОСОБА_7 ОСОБА_10 та його матері - ОСОБА_11 , проте в оскаржуваній ухвалі слідчий суддя, надаючи оцінку цим доводам, зазначила, що на підтвердження вказаної обставини, жодних доказів не надано.

В той же час, вважає, що як слідчим у клопотанні про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження № 0000383 від 21 07 2022 року так і прокурором в судовому засіданні не наведено жодних доводів на користь належності арештованих ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 01 03 2021 року грошових коштів саме ОСОБА_7 .

Крім іншого, апелянт вказує на необхідність додати до апеляційної скарги копію ухвали Київського районного суду м. Харкова від 26 02 2022 року, якою підтверджується відмова слідчого судді у рамках кримінального провадження № 0000145 від 26 08 2020 року у продовженні строків досудового розслідування.

Вказує, що оскільки кримінальне провадження № 0000145 від 26 08 2020 року є ідентичним кримінальному провадженню №0000383 від 21 07 2022 року, то грошові кошти на які ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 01 03 2021 року накладено арешт, повинні були повернуті їх власниками ще 26 02 2022 року через закриття кримінального провадження у зв`язку з закінченням строків досудового розслідування, проте через зловживання органом досудового розслідування своїми процесуальними правами, цього не відбулося.

Крім того, апелянт просить поновити їй пропущений строк на подачу апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 23 03 2023 року, подану нею 30 березня 2023 року, тобто з пропуском строку.

Твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження матеріалами справи не спростовуються, а тому, дотримуючись конституційних гарантій забезпечення кожній особі доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення (ст.129 ч.1 п. 8 Конституції України), строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню.

Позиції учасників апеляційного провадження.

В судовому засіданні апеляційного суду захисники ОСОБА_8 та ОСОБА_9 підтримали доводи поданої апеляційної скарги, просили задовольнити її вимоги у повному обсязі.

Прокурор не вбачав підстав для задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 , вважаючи рішення слідчого судді законним і обґрунтованим.

Власник майна про дату та час розгляду апеляційної скарги був повідомлений належним чином. Жодних заяв або клопотань, які б перешкоджали розгляду справи, від останнього не надходило.

Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 405, ч.2 ст. 422 КПК України, колегія суддів вважає за можливе проведення апеляційного перегляду ухвали слідчого судді за відсутності власника майна, оскільки неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю доповідача, доводи захисників власника майна, думку прокурора, дослідивши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000383 від 21 07 2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 191, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в період часу з грудня 2018 року по грудень 2019 селищний голова Малоданилівської селищної ради Харківської області ОСОБА_7 , діючи умисно та у складі організованої групи із ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , зловживаючи своїм службовим становищем, заволоділи бюджетними коштами, у ході виконання робіт по капітальному ремонту нежитлової будівлі в АДРЕСА_2 за договорами про закупівлю № 533 від 09 11 2018 та № 274 від 14 06 2019, шляхом завищення об`ємів та вартості виконаних робіт, чим спричинили матеріальну шкоду у особливо великому розмірі на загальну суму 580244,40 гривень.

Крім цього, в період липня - жовтня 2020 року селищний голова Малоданилівської селищної ради ОСОБА_7 , діючи за попередньою

змовою із директором ТОВ «СКІ Груп» () ОСОБА_14 , зловживаючи своїм службовим становищем, заволоділи бюджетними коштами під час виконання будівельних робіт за договорами № 287 від 16 06 2020 року на виконання капітального ремонту будівлі КЗ "Черкаськолозівський ліцей" Малоданилівської селищної ради Харківської області, шляхом завищення обсягів та вартості виконаних робіт на суму 109 295,60 гривень.

Крім цього, в період грудня 2018 року грудня 2019 року селищний голова Малоданилівської селищної ради Харківської області ОСОБА_7 , діючи умисно та у складі організованої групи із ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , з метою заволодіння бюджетними коштами, у ході виконання робіт по капітальному ремонту нежитлової будівлі в АДРЕСА_2 , скоїли службове підроблення офіційних документів - Актів приймання будівельних робіт № 1,2,4,5 до договору про закупівлю №533 від 09 11 2018 та Актів приймання будівельних робіт № 9, 10, 11 до договору про закупівлю №274 від 14 06 2019, до яких внесли завідомо неправдиві відомості щодо вартості та об`ємів виконаних робіт.

Крім цього, у грудні 2019 року селищний голова Малоданилівської селищної ради Харківської області ОСОБА_7 , діючи умисно та у складі організованої групи із службовими особами ТОВ "СКІ ГРУП" та ОСОБА_12 , з метою заволодіння бюджетними коштами, у ході виконання робіт по капітальному ремонту нежитлової будівлі в АДРЕСА_2 , скоїли службове підроблення офіційного документу - Акту приймання будівельних робіт № 11 за грудень 2019 року до договору про закупівлю № 274 від 14 06 2019 року, до якого внесли завідомо неправдиві відомості щодо вартості та об`ємів виконаних робіт.

13 12 2022 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України.

15 02 2023 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст.191, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України.

Згідно висновків судової будівельно-технічної експертизи №СЕ-19/121-22/12279-БТ від 28 11 2022 року, судової економічної експертизи № СЕ-19/121-22/16474-ЕК від 09 12 2022 року та судової будівельно-технічної експертизи №СЕ-19/121-22/12278-БТ від 09 12 2022 року розмір спричиненої матеріальної шкоди, завданої вищевказаними протиправними діями підозрюваного ОСОБА_7 склав 689540 гривень, що є особливо великим розміром.

Крім цього, в провадженні СУ ГУ Національної поліції в Харківській області знаходяться матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000145 від 26 08 2020 року за ч. 3 ст. 191, ч. 5 ст. 191, ст. 368-5 КК України за фактами заволодіння службовими особами селищної ради Дергачівського району грошовими коштами шляхом зловживання своїм службовим становищем.

У ході досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000145 проведено обшук за місцем реєстрації селищного голови Малоданилівської селищної ради Харківської області ОСОБА_7 . Під час обшуку виявлені на вилучені належні ОСОБА_7 грошові кошти на загальну суму 208 664 доларів США, 1 616 400 гривень, 35 євро, 5 діхрам, 45 тайських бат, 250 російських рублів.

01 03 2021 року згідно ухвали слідчого судді Дергачівського районного суду Харківської області на вилучені за місцем реєстрації ОСОБА_7 грошові кошти накладений арешт, грошові кошти передані на зберігання до АТ КБ «ПриватБанк» відповідно до акту приймання-передачі майна на зберігання від 18 03 2021 року.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя дійшов висновку, що з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання арешт майна, яке зазначене у клопотанні та відповідає вимогам ч.1 ст. 170 КПК України є необхідним, розумним обмеженням права власності та співрозмірним завданням кримінального провадження.

Крім того, зазначив, що виходячи з положень ч.3 ст.170 КПК України та завдань кримінального провадження, передбачених ст.2 КПК України, враховуючи, що арешт майна є тимчасовим заходом та не позбавляє особу права власності, накладення арешту на зазначені грошові кошти у іншому кримінальному провадженні (№0000145 від 26.08.2020) не перешкоджають накладенню арешту в даному кримінальному провадженні.

Колегія суддів погоджується з таким висновком слідчого судді, з огляду на наступне.

Так, відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані, лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Так, положеннями ч.5 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених КК України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно до вимог п.3 ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.п. 3, 4 ч.2 ст. 170 цього Кодексу).

Отже, для перевірки судом апеляційної інстанції доцільності застосування такої правової підстави для арешту майна, як його можлива конфіскація, обов`язковими умовами є обґрунтованість підозри, а також можливість застосування конфіскації майна, як додаткового покарання за інкриміноване йому кримінальне правопорушення.

Так, ОСОБА_7 , крім інших, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 191 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді конфіскації майна.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, у ході досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000145 було проведено обшук за місцем реєстрації селищного голови Малоданилівської селищної ради Харківської області ОСОБА_7 . Під час обшуку виявлені та вилучені належні ОСОБА_7 грошові кошти на загальну суму 208 664 доларів США, 1 616 400 гривень, 35 євро, 5 діхрам, 45 тайських бат, 250 російських рублів.

Ухвалою слідчого судді Дергачівського районного суду Харківської області від 01 03 2021 року на вилучені за місцем реєстрації ОСОБА_7 грошові кошти накладений арешт та грошові кошти передані на зберігання до АТ КБ «ПриватБанк», відповідно до акту приймання передачі майна на зберігання від 18 03 2021 року.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді щодо необхідності з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання, задоволення клопотання слідчого про накладення арешту на майно, яке відповідає вимогам ч.1 ст. 170 КПК України.

Крім того, вважає обґрунтованим і твердження слідчого судді про те, що накладення арешту на грошові кошти у кримінальному провадженні №0000145 від 26 08 2020 року, не перешкоджає накладенню арешту у кримінальному провадженні, що розглядається.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод регламентовано, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Колегія суддів вважає, що у даному кримінальному провадженні потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна для забезпечення можливої конфіскації майна.

Колегія суддів також враховує, що обраний судом захід забезпечення кримінального провадження є тимчасовим, обумовлений метою проведення досудового розслідування, його межі у часі окреслені строками, які в свою чергу чітко регламентуються нормами ст. 219 КПК України.

Разом з цим, у подальшому власник майна має право звернутися із клопотанням про скасування цього арешту і вилучене майно йому буде повернуто згідно положень ст.174 КПК України.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги щодо безпідставного вилучення в помешканні за місцем реєстрації ОСОБА_7 грошових коштів у розмірі 208664 доларів США, 616400 гривень, 35 Євро, 5 діхрам, 45 тайських бат, 250 російських рублів, з посиланням на їх належність матері та дружині останнього, колегія суддів вважає їх безпідставними з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

За таких обставин, виходячи з положень ст. 60 СК України, оскільки частина майна, на яке просить накласти арешт слідчий є спільною сумісною власністю підозрюваного та його дружини, колегія суддів приходить до висновку, що в матеріалах кримінального провадження наявна справжня потреба в накладенні арешту на вказане майно.

Що стосується посилання апелянта на те, що грошові кошти у сумі 204 000 доларів США та 1 464 000 гривень належать матері підозрюваного ОСОБА_11 , колегія суддів констатує, що додані до апеляційної скарги документи, не містять беззаперечних доказів того, що вилучені під час обшуку грошові кошти належать саме ОСОБА_11 та не підлягають арешту.

Вказані кошти, були вилучені за місцем проживання ОСОБА_7 , законність їх походження та причетність чи непричетність до обставин кримінального правопорушення підлягають з`ясуванню в ході подальших слідчих дій.

Крім того, твердження апелянта про те, що ОСОБА_7 не проживав за адресою вилучення майна та про належність вилученого майна його дружині та матері, колегія суддів вважає голослівними.

Так, матеріали кримінального провадження містять протокол огляду предметів від 19 травня 2021 року, предметом огляду якого є оптичний носій інформації з аудіофайлом телефонної розмови ОСОБА_7 здійсненої ним 27 01 2021 року о 10-01 годині зі свого телефону на телефон своєї матері.

З вказаної телефонної розмови вбачається, що ОСОБА_7 запитував у своєї матері чи заходили вже працівники правоохоронних органів, які проводили обшук, до його кімнати. Крім того, повідомив, що вдома окрім фінансів нічого немає, при цьому наказував матері, стверджувати, що це є її особистими заощадженнями (т. 1 а.с. 282-283).

З огляду на викладене, колегія суддів констатує, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не спростовують висновків слідчого судді щодо необхідності накладення арешту на грошові кошти у розмірі 208664 доларів США, 616400 гривень, 35 Євро, 5 діхрам, 45 тайських бат, 250 російських рублів, оскільки вониґрунтуються лише на суб`єктивних оціночних судженнях, з ігноруванням об`єктивних відомостей.

Підстав сумніватися в співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження колегія суддів не вбачає.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна власником майна не надано та колегією суддів не встановлено.

При цьому колегія суддів наголошує, що вказаний захід є тимчасовим, а тому у подальшому його власник має право звернутися із клопотанням про скасування даного арешту і вилучене майно йому буде повернуто згідно положень ст. 174 КПК України.

Враховуючи викладене колегія суддів дійшла висновку, що слідчий суддя, задовольняючи клопотання слідчого про арешт майна, діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи апеляційної скарги захисника власника майна стосовно незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді є безпідставними і не можуть бути підставою для скасування ухвали слідчого судді.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.ст.7, 170-175, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання захисника підозрюваного про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити, поновити апелянту вказаний процесуальний строк як пропущений з поважних причин.

Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 23 03 2023 року у кримінальному провадженні № 0000383 від 21 07 2022 року за ч.3 ст. 191, ч.5 ст. 191, ч.3 ст. 28 і ч.1 ст. 366 КК України в частині задоволення клопотання слідчого та в частині накладення арешту на майно, а саме на грошові кошти, що належать підозрюваному ОСОБА_7 (сума та перелік яких докладно зазначені у клопотанні слідчого та в ухвалі суду першої інстанції), - залишити без змін.

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного, - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Оскарження даної ухвали, у відповідності до ч.2 ст.424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді:

____________ ____________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4