Справа № 133/3907/21
УХВАЛА
Іменем України

23 листопада 2022 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретар ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3 , представника потерпілої ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції між Вінницьким районним судом Вінницької області та ДУ «Вінницька установа виконання покарань (№1)» в залі суду м. Вінниця кримінальне провадження №0000414, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.11.2021, за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

УСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького районного суду Вінницької області перебуває вищевказане кримінальне провадження.

Прокурор в судовому засіданні на підставі ст. 331 КПК України заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб, мотивуючи своє клопотання тим, що строк дії запобіжного заходу, обраного ОСОБА_6 , спливає 11.12.2022 та судовий розгляд не може бути завершений до вказаної дати, при цьому ризики, які стали підставою для встановлення міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою продовжують існувати, враховуючи неодноразові судимості обвинуваченого, можливість впливати на потерпілу та свідків, відсутність стійких соціальних зв`язків, тому зміна запобіжного заходу на більш м`який не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого.
Представник потерпілої особи ОСОБА_7 , ОСОБА_4 щодо клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою підтримала позицію прокурора. Також подала суду позовну заяву ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, яку просила прийняти до спільного розгляду з даним кримінальним провадженням.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник, адвокат ОСОБА_5 щодо продовження дії запобіжного заходу заперечили, просили відмовити в задоволенні клопотання прокурора та застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у виді домашнього арешту, оскільки жодні ризики прокурором не доведені. Щодо прийняття поданого цивільного позову до розгляду заперечили, оскільки залучена до участі в справі потерпіла не є особою, яка може бути потерпілою за даним кримінальним провадженням, підстав залучення її до участі в справі немає.

Прокурор проти прийняття поданого цивільного позову до розгляду не заперечував.

Вислухавши думку учасників судового засідання,оглянувши надані суду матеріали, суд приходить до наступного висновку.
Положеннями ч. 1 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Згідно з ч. 3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

В судовому засіданні встановлено, що обвинуваченому обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк якого закінчується 11.12.2022 та до вказаного часу судовий розгляд кримінального провадження не може бути завершено.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати розгляду кримінального провадження іншим чином.
При вирішенні питання про продовження строку обраного обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд враховує вимоги ст. 178 КПК України.
Ухвалою слідчого судді Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 06.11.2021 щодо обвинуваченого ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 02.01.2022. Надалі ухвалами Вінницького районного суду Вінницької області продовжено обраний раніше запобіжний захід у виді тримання під вартою до 11.12.2022.

Вищевказаними ухвалами судом було враховано як тяжкість інкримінованого ОСОБА_6 злочину, що спричинило смерть потерпілого, тяжкість покарання, що загрожувала на час розгляду питання про продовження строку тримання під вартою, так і те, що обвинувачений перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування чи суду з метою уникнення безальтернативного покарання у виді позбавлення волі, незаконно впливати на свідків та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також враховано дані, що характеризують особу обвинуваченого, зокрема те, що він не одружений, не працює і не має законних джерел доходів для забезпечення свого існування, не має соціальних зв`язків, раніше неодноразово судимий.

Згідно усталеної позиції Європейського суду з прав людини, вирішуючи питання щодо наявності підстав для залишення обвинуваченого під вартою, слід оцінювати обставини в кожній справі з врахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (рішення у справі «Єчюс проти Литви»). Подібний висновок також викладено у справі «Лабіта проти Італії».

Суд враховує, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом.
Так, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

На даному етапі судового розгляду судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що необхідність у раніше обраному обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжному заході у виді тримання під вартою відпала, доцільності змінювати запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 не вбачається, встановлені під час обрання запобіжного заходу ризики не зменшились та продовжують існувати. Так, наведені стороною захисту аргументи не є достатніми, на думку суду, обставинами, які переважують інші ризики, встановлені судом при вирішенні питання про обрання та продовження запобіжного заходу. Обсяг обвинувачення ОСОБА_6 у сукупності з даними про особу обвинуваченого вказують на обґрунтованість застосування саме запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обставин, які вказують на зменшення раніше встановлених ризиків, судом на даному етапі судового розгляду не встановлено. Жодного доказу на доведення достатніх підстав вважати можливим застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу для виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків до суду стороною захисту не надано.

Таким чином, для запобігання встановленим під час обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою ризикам, та враховуючи суспільний інтерес, що полягає у виконанні завдань, які передбачені ст. 2 КПК України, зокрема, у захисті інтересів суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охороні прав, свобод та інтересів інших учасників кримінального провадження, а також забезпеченні швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, і який, незважаючи на презумпцію невинуватості обвинувачених, превалює над принципом поваги до свободи особистості, про що зазначено у п. 79 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011, суд вважає виправданим тримання ОСОБА_6 під вартою та недостатнім застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою. Тому необхідно продовжити щодо обвинуваченого ОСОБА_6 дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб без встановлення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, зважаючи також на відсутність даних про наявність перешкод для застосування обраного запобіжного заходу.

Вирішуючи питання про можливість прийняття заявленого цивільного позову до розгляду в даному кримінальному провадженні суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Враховуючи, що потерпілою особою ОСОБА_7 заявлено позов до обвинуваченого у даному кримінальному провадженні ОСОБА_6 та позов подано представником до початку судового розгляду, згідно ч. 2 ст. 347 КПК України, суд вважає за необхідне прийняти заявлений цивільний позов до розгляду в даному кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 27, 128, 177, 181, 183, 199, 314 - 317, 331 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді тримання під вартою продовжити на строк 60 діб, тобто до 22.01.2023 включно.

Позовну заяву ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, прийняти до спільного розгляду з даним кримінальним провадженням.

Визнати ОСОБА_7 цивільним позивачем за даним кримінальним провадженням та визнати ОСОБА_6 цивільним відповідачем за даним кримінальним провадженням.

Копії позовної заяви з додатками вручити обвинуваченому та його захиснику.

Наступне судове засідання призначити на 20.12.2022 о 11:30 год.
Копію ухвали вручити учасникам судового провадження.

Копію ухвали направити начальнику Державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№ 1)» для виконання в частині продовження запобіжного заходу.
Ухвала суду в частині продовження строку тримання під вартою може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд Вінницької області протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим ОСОБА_6 в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Суддя: