Провадження № 1-кс/537/158/2023
Справа № 537/3958/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.03.2023 слідчий суддя Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кременчука клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна,

установив:

На адресу суду надійшло клопотання ОСОБА_3 відповідно до якого, остання просить скасувати арешт з майна, накладений ухвалою слідчого судді Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 11.11.2020 (справа №537/3958/20), на автомобіль «Daewoo Nubira», державний номерний знак НОМЕР_1 .

В обґрунтування клопотання зазначено, що автомобіль «Daewoo Nubira», державний номерний знак НОМЕР_1 , належить ОСОБА_3 на підставі технічного паспорту № НОМЕР_2 (17/09/2013). Для користування своїм майном без обмежень на власний розсуд згідно законодавства України заявник просить скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 11.11.2020.

В судове засідання заявник ОСОБА_3 не з`явилися про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлена належним чином.

Прокурор Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлений належним чином, надав заяву, згідно якої просить розгляд клопотання проводити без його участі, проти задоволення клопотання не заперечує.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду клопотання слідчим суддею не здійснювалась.

Дослідивши клопотання та матеріали подані в його обґрунтування, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Слідчим суддею встановлено, що ВП №1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області здійснювало досудове розслідування кримінального провадження №0000217 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України.

Ухвалою слідчого судді Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 11.11.2020 клопотання прокурора Кременчуцької місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_4 про арешт майна задоволено. Накладено арешт на речові докази, а саме: автомобіль «Daewoo Nubira», державний номерний знак НОМЕР_1 , чорного кольору, реєстраційний номер під капотом НОМЕР_3 , ключі від запалювання та технічний паспорт НОМЕР_4 в якому власником зазначена ОСОБА_3 , які вилучено під час проведення огляду місця події 06.11.2020.

27.01.2021 ухвалою слідчого судді Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області в клопотанні ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 про скасування арешту майна відмовлено. Передано автомобіль «Daewoo Nubira», державний номерний знак НОМЕР_1 , чорного кольору, реєстраційний номер під капотом НОМЕР_3 , ключі від запалювання та технічний паспорт НОМЕР_4 , власнику ОСОБА_3 на відповідальне зберігання.

Постановою дізнавача СД ВП №1 КРУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_7 від 26.07.2021 кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000217 від 20.08.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України, закрите у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, долю речових доказів, а саме: автомобіля «Daewoo Nubira», державний номерний знак НОМЕР_1 , чорного кольору, реєстраційний номер під капотом НОМЕР_3 , ключі від запалювання та технічний паспорт НОМЕР_4 не вирішено.

Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

У відповідності до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях в тому числі щодо України констатував, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Основною метою ст. 1 Першого протоколу до конвенції є запобігання свавільному захопленню власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому ЄСПЛ постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (рішення у справах Sperrong and Lonnroth v Sweden» від 23.09.82, «Новоселецький проти України» від 11.03.2003, «Федоренко проти України» від 1.06.2006).

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги те, що в накладені арешту відпала потреба, оскільки кримінальне провадження в рамках якого накладався арешт закрите, вважаю, що клопотання про скасування арешту майна підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 9, 174, 371, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна задовольнити.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 11.011.2020 на речові докази у кримінальному провадженні №0000217 від 20.08.2020, а саме на: автомобіль «Daewoo Nubira», державний номерний знак НОМЕР_1 , чорного кольору, реєстраційний номер під капотом НОМЕР_3 , ключі від запалювання та технічний паспорт НОМЕР_4 в якому власником зазначена ОСОБА_3 , скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1