У Х В А Л А

Іменем України

08 листопада 2022 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_2, при секретарі ОСОБА_3, за участю прокурора ОСОБА_4, заявника ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_5, який діє в інтересах ТОВ «ЕГЗАГОН» про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №000005 від 27.06.2022 року, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 26.07.2022 року по справі № 761/13249/22,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва перебуває вищевказане клопотання.

В своєму клопотанні заявник зазначає, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 26.07.2022 року по справі № 761/13249/22, в межах кримінального провадження № 000005 від 27.06.2022 року, було накладено арешт на грошові кошти ТОВ «ЕГЗАГОН» (код за ЄРДПОУ 23738441, які знаходяться на наступних банківських рахунках: № НОМЕР_1 , відкритий у АТ «УКРСИББАНК» (МФО 351005); № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , відкриті у АТ «АЛЬФА-БАНК» (МФО 300346); № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 , відкриті у АТ «ОТП БАНК» (МФО 300528).

На думку заявника арешт на майно накладено необґрунтовано, а відтак просить слідчого суддю його скасувати.

Заявник в судовому засіданні вимоги клопотання підтримав, просив слідчого суддю його задовольнити, також надав суду доповнення до клопотання про скасування арешту майна.

Прокурор в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечив, вказуючи на законність та вмотивованість ухвали слідчого судді про накладення арешту.

Заслухавши пояснення заявника та прокурора, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

Як встановлено з матеріалів клопотання, арешт на майно накладено з метою збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 132 КПК України, клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого загального суду, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Відповідно до ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю або частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Доводи заявника, викладені в клопотанні, стосовно того, що арешт накладено необгрунтовано, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Приймаючи до уваги вищевикладене, виходячи із завдань кримінального провадження, беручи до уваги ознаки складу кримінального правопорушення, який розслідується в межах даного кримінального провадження, а також факт не доведення необґрунтованості застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження, як і не надання доказів того, що відпали підстави для накладення зазначеного арешту, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання є необґрунтованим.

Також слідчим суддею не встановлено будь-яких нових обставин та доводів, яких не існувало на час накладення арешту на майно вказане в клопотанні, за яких би на даний час відпала потреба у застосуванні вказаного виду заходу забезпечення кримінального провадження або арешт накладено необґрунтовано.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 174, 376, 532 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_5, який діє в інтересах ТОВ «Брокард-Україна» про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №000005 від 27.06.2022 року, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 26.07.2022 року по справі № 761/13249/22- відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_2