Єдиний державний реєстр судових рішень
Доступ до Реєстру здійснюється в тестовому (обмеженому) режимі. Для запобігання загрозам життю і здоров'ю суддів та учасників судового процесу, а також у разі виявлення ознак кіберзагрози, доступ до Реєстру або окремих рішень у ньому може бути обмежено.
Змінені назви судів
Категорія справи №
755/1137/23: Кримінальні справи (з 01.01.2019); Кримінальні правопорушення проти громадського порядку та моральності; Хуліганство.
Надіслано судом: 15.02.2023. Зареєстровано: 16.02.2023. Забезпечено надання загального доступу: 17.02.2023.
Дата набрання законної сили: 08.08.2023
Номер судового провадження: 1-кп/755/718/23
Справа № 755/1137/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" лютого 2023 р. м.Київ

Дніпровський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Дніпровського районного суду м.Києва, кримінальне провадження №0003949 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Макарівка Іванківського району Київської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, учасника бойових дій, військовослужбовця за мобілізацією військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.263, ч.4 ст.296 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

24 лютого 2022 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 №39, солдата ОСОБА_3 призначено на посаду стрільця стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 та поставлено на всі види забезпечення.

Солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , відповідно до вимог ст.ст.9, 11, 16, 28, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.1-4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати службовий обов`язок, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватись вимог статутів Збройних Сил України.

Відповідно до вимог ст.ст. 1 - 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів, а також зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів та накази командирів.

Відповідно до Додатку №1 п.1 Постанови Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» від 17.06.1992 року №2471-XII, встановлено, що до майна яке не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України належить: зброя, боєприпаси (крім мисливської і пневматичної зброї, зазначеної в додатку №2, і боєприпасів до неї, а також спортивної зброї і боєприпасів до неї, що придбаються громадськими об`єднаннями з дозволу органів внутрішніх справ), бойова і спеціальна військова техніка, ракетно-космічні комплекси.

Згідно п.2 Положення про дозвільну систему, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №576 від 12.10.1992 року визначено, що до предметів, матеріалів і речовин, підприємств, майстерень і лабораторій, на які поширюється дозвільна система, належать: вогнепальна зброя (нарізна воєнних зразків, несучасна стрілецька, спортивна, навчальна, охолощена, мисливська нарізна і гладкоствольна), бойові припаси до неї, холодна зброя, (арбалети, мисливські ножі тощо) та інше.

Відповідно до п.2.1 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №622 від 21.08.1998 року визначено, що здійснюючи дозвільну систему, органи внутрішніх справ відповідно до законодавства України видають громадянам дозволи на придбання, зберігання та носіння вогнепальної мисливської зброї, холодної, охолодженої, пневматичної зброї, пристроїв.

При цьому, згідно п.21 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція здійснює контроль за дотриманням фізичними та юридичними особами спеціальних правил та порядку зберігання і використання зброї, спеціальних засобів індивідуального захисту та активної оборони, боєприпасів, вибухових речовин і матеріалів, інших предметів, матеріалів та речовин, на які поширюється дозвільна система органів внутрішніх справ.

Однак, ОСОБА_3 , всупереч обов`язку їх неухильного дотримання, діючи в порушення вказаних вимог законодавства, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, став на шлях злочинної діяльності та умисно вчинив злочин проти громадської безпеки за наступних обставин.

11 грудня 2022 року, близько 16 години 00 хвилин (більш точний час під час досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_3 перебував за адресою свого проживання: АДРЕСА_2 , де вживав спиртні напої.

В подальшому, ОСОБА_3 , перебуваючи за вказаної адресою, діючи умисно, з хуліганських спонукань, з мотивів явної неповаги до суспільства, проявляючи особливу зухвалість, нехтуючи загально прийнятими правилами і і нормами поведінки в суспільстві, прагнучи показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, дістав з ніші в дивані бойову гранату РГН та взяв її до рук.

У подальшому, цього ж дня, перебуваючи у квартирі за місцем проживання, близько 16 годині 50 хвилин, ОСОБА_3 , діючи умисно, з хуліганських спонукань, з мотивів явної неповаги до суспільства, проявляючи особливу зухвалість, нехтуючи загально прийнятими правилами і нормами поведінки в суспільстві, прагнучи показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві вийшов до парадного багатоквартирного будинку, що за адресою: АДРЕСА_3 , де висмикнув чеку з гранати РГН. Надалі, тримаючи при собі гранату РГН в правій руці, спустився до входу у парадний, після чого вийшов з багатоквартирного будинку до прибудинкової території.

В цей же час та місці, ОСОБА_3 , усвідомлюючи, що він перебуває у громадському місці, а саме у дворі житлового багатоквартирного будинку, та його дії носять суспільно небезпечний характер, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом та з особливою зухвалістю, з хуліганських мотивів та з метою грубого порушення громадського порядку, ігноруючи норми моралі та етики, умисно кинув вищевказану бойову гранату РГН в напрямку смітника, після чого вона вибухнула на вулиці, пошкодивши при цьому припаркований в дворі легковий автомобіль марки «CHEVROLET AVEO» державний номерний знак НОМЕР_2 , чим потерпілій ОСОБА_5 завдано матеріального збитку в розмірі 1700 гривень.

Внаслідок вчинених протиправних дій ОСОБА_3 , які виразились у застосуванні бойової гранати РГН у громадському місці, виникла реальна загроза безпеці громадян.

Крім того, ОСОБА_3 перебуваючи на території Зміївського району Харківської області, у невстановленому органом досудового розслідування місці та час, але не пізніше початку серпня 2022 року, в порушення вимог додатку №1, затвердженого п.1 Постанови Верховної Ради України від 17.06.1992 року №2471-XII «Про право власності на окремі види майна», п.п.1-4, 9, 15 Положення по дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 року №576, п.п.2.8, 8.1, 8.9 та глави 12 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України від 21.08.1998 №622, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, придбав корпус ручної гранати РГН, спорядженої вибуховою речовиною, уніфікований важель запалу УДЗ з маркуванням «УДЗ С-57-89», після чого почав зберігати та носити без передбаченого законом дозволу.

У подальшому, ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне носіння, придбання та зберігання бойових боєприпасів, почав зберігати за адресою: АДРЕСА_3 , корпус ручної гранати РГН, спорядженої вибуховою речовиною, уніфікований важель запалу УДЗ з маркуванням «УДЗ С-57-89».

Надалі, 11 грудня 2022 року ОСОБА_3 було затримано в порядку ст.208 КПК України за підозрою у вчинені злочину, передбаченого ч.4 ст.296 КК України. В період часу з 18 год. 30 хв. по 19 год. 00 хв., за місцем проживання ОСОБА_3 , а саме за адресою: АДРЕСА_3 , в присутності двох понятих проведено огляд місця події в ході якого вилучено осколки гранати РГН (без запалу), чеку від гранати РГН та важель запалу УДЗ з маркуванням «УДЗ С-57- 89».

Згідно висновку експерта №КСЕ-19/111-22/54148 від 18.01.2023 року:

- на наданих на дослідження предметах - вибухових речовин та продуктів вибуху не виявлено, в межах чутливості використаних методів дослідження.

Надані на дослідження предмети, є:

- важелем накольно-запобіжного механізму ударно-дистанційного запалу УДЗ;

- шплінтом (чекою) з кільцем накольно-запобіжного механізму ударно- дистанційного запалу УДЗ;

- осколками гранати РГН без запалу.

Надані на дослідження предмети є частинами бойового припасу, а саме пошкодженими внаслідок вибуху частинами наступальної осколкової ручної гранати РГН.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєнні злочинів, передбачених ч.4 ст.296, ч.1 ст.263 КК України, визнав повністю та пояснив суду, що йому зрозуміло обвинувачення, права, передбачені КПК України, він погоджується з обставинами, встановленими під час досудового розслідування, із зібраними у кримінальному провадженні доказами, як достовірними і допустимими, знає про міру та вид покарання, передбачені КК України за вказаний злочин, і його заява про винуватість не є результатом якихось погроз або обіцянок. Дійсно, будучи військовослужбовцем та перебуваючи у зоні бойових дій в Харківській області він, здійснюючи розмінування, взяв бойову гранату, поклав до кишені, а в подальшому привіз до свого помешкання та зберігав у дивані і забув утилізувати. Оскільки він добре розуміється на зброї, під час чергового звільнення він вирішив позбутися гранати, взяв її з дивану, вийшов до парадного багатоквартирного будинку, де мешкає, та висмикнув чеку з гранати. Надалі, тримаючи при собі гранату, спустився до входу у парадний, вийшов з будинку до прибудинкової території, переконався, що поруч немає сторонніх осіб, кинув бойову гранату до смітника, після чого вона вибухнула та пошкодила при цьому припаркований в дворі легковий автомобіль, який належить потерпілій ОСОБА_5 . Протиправні діяння, відносно усіх злочинів, які ставляться йому у провину, він не оспорює, в скоєному щиросердно розкаюється. В той день він вживав спиртне до та після вчиненого. На даний час проживає з дружиною. Завдану потерпілій майнову шкоду відшкодував в повному обсязі.

У судовому засіданні досліджені документи, що характеризують особу ОСОБА_3 .

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст.349 КПК України, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч.3 ст.349 КПК України, обмеживши дослідження доказів допитом обвинуваченого та матеріалів кримінальних проваджень, які характеризують особу обвинуваченого.

При ухваленні вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_3 суд вважає за необхідне відповідно до положень ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Так, у рішеннях «Коробов проти України» від 21.10.2011 року, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованих йому злочинів при обставинах, викладених в обвинувальних актах, доведена повністю та кваліфікує дії останнього за ч.1 ст.263 КК України як незаконне носіння, зберігання та придбання бойових припасів, та ч.4 ст.296 КК України - як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, із застосуванням іншого предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень.

Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

Згідно ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях вказував, що при призначенні покарання для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи»; досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним (справа «Ізмайлов проти росії», «Бакланов проти росії», «Фрізен проти росії»)

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує відповідно до ст.ст.65-67 КК України, ступінь тяжкості вчинених злочинів, їх підвищену суспільну небезпеку, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь тяжкості цього злочину, суд повинен виходити із усіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву та мети, способу і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали, тощо.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття у скоєному, активне сприяння розкриттю злочину, про що свідчить поведінка обвинуваченого на досудовому розслідуванні і в суді, добровільне відшкодування завданої шкоди.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст.67 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

Суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_3 на обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває, характеризується негативно, а саме згідно службової характеристики виданої командиром військової частини НОМЕР_1 від 13.12.2022 року за період проходження служби зарекомендував себе посередньо, належним чином не виконує поставлені командиром завдання, змістом статутів ЗС України не володіє, не здатний приймати виважені рішення, схильний до зловживання алкогольними напоями, на критику та зауваження реагує не адекватно, не здатний робити правильні висновки та належним чином оцінювати свою діяльність; стан здоров`я, спосіб життя (раніше не судимий, одружений); ступінь тяжкості вчинених злочинів, а саме класифікацію за ст.12 КК України, яка визначається не тільки положеннями ст.12 КК України, виходячи з формального критерію та виду і розміру покарання, а і фактичними обставинами, при яких було вчинено злочини; кількість вчинених злочинів, підвищену суспільну небезпеку останніх, що становлять загрозу заподіяння шкоди та могли заподіяти фактичну шкоду здоров`ю невизначеного кола осіб; можливих наслідків від вчинення даних злочинів, обставини вчинення кримінального правопорушення, відношення обвинуваченого до вчиненого (зберігання бойового припасу відбувалось в домоволодінні, безвідповідальне ставлення обвинуваченого, який є військовослужбовцем та має розуміти наслідки неналежного та незаконного зберігання бойових припасів, до вчиненого); особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку до, під час та після вчинення злочинних дій, думку потерпілої.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання в межах санцій ч.4 ст.296, ч.1 ст.263 КК України за сукупністю злочинів, тобто за ч.1 ст.70 КК України, у вигляді позбавлення волі.

Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст.75 КК України, або ж застосування ст.69 КК України, чи норм ст.69-1 КК України до обвинуваченого ОСОБА_3 , суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов, за яких дані правові норми можуть бути застосовані, та оскільки суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України, визначена даним вироком міра покарання, а саме у виді позбавлення волі, є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину, так як категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину.

Процесуальні витрати згідно матеріалів кримінального провадження складають 4530 (чотири тисячі п`ятсот тридцять) гривень 72 копійки за проведення комплексної експертизи матеріалів, речовин і виробів та вибухотехнічної експертизи у кримінальному провадженні №0003949 (висновок експерта №КСЕ-19/111-22/54148 від 18.01.2023 року). Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Цивільний позов у справі не заявлявся.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, керуючись положеннями Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст.ст.100, 349, 368-371, 373-374, 376, 395 КПК України

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчинені злочинів, передбачених ч.1 ст.263, ч.4 ст.296 КК України, на підставі яких призначити йому покарання:

- за ч.1 ст.263 КК України у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі;

- за ч.4 ст.296 КК України у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань у вигляді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Зарахувати в строк відбуття покарання ОСОБА_3 час його фактичного затримання - з 11.12.2022 року по 13.12.2022 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_3 не обирати.

Матеріали кримінального провадження №0003949 залишити при обвинувальному акті з подальшим зберіганням зі справою №755/1137/23.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати за проведення судової експертизи в сумі 4530 (чотири тисячі п`ятсот тридцять) гривень 72 копійки.

Речові докази: фрагменти гранати РГН після вибуху, які передано на зберігання до камери схову речових доказів Дніпровського УП ГУ НП у м.Києві, - знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору, потерпілій, обвинуваченому та його захиснику. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м.Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя Дніпровського районного суду

м.Києва ОСОБА_1

Логін:

Для помилки:

Пароль:

Для помилки:

З метою упередження перешкоджанню стабільній роботі Реєстру шляхом здійснення автоматичних або автоматизованих запитів на пошук та копіювання ("викачування") бази даних, запроваджено інтерактивний елемент захисту системи

Введіть cуму цифр, зображених на малюнку:

Перевірити
Закрити

Ваше ім'я:

Для помилки:

Ваш e-mail:

Для помилки:

Повідомлення:

Для помилки:

Введіть в поле результат арифметичного виразу:

Для помилки:

Зачекайте, будь ласка...