Справа № 138/905/22
Провадження №11-кп/801/89/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

судді-доповідача: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000111 від 17.03.2022 за апеляційними скаргами прокурора та представника потерпілої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на вирок Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 28.10.2022, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, не працюючого, не одруженого, освіта середня, не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та призначено покарання у виді 7 років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 вирішено рахувати з дня вступу вироку в законну силу, зарахувавши в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з моменту його затримання 17.03.2022 до дня вступу вироку в законну силу з розрахунку день за день.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 задоволено частково, стягнувши з обвинуваченого ОСОБА_8 на її користь 50000 гривень моральної шкоди.

Вирішено питання з накладеним арештом та речовими доказами.

За участю прокурора ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_10 , в режимі відеоконференції обвинуваченого ОСОБА_8 , потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_6 , представника потерпілої ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

Згідно вироку суду, ОСОБА_8 з 26.02.2022 проживав у будинку АДРЕСА_1 , який належить його тітці ОСОБА_11 . 16.03.2022 о 23 годині 30 хвилин, перебуваючи за вказаною адресою, на ґрунті тривалих, неприязних відносин, маючи злочинний умисел на вбивство свого дядька ОСОБА_12 , з мотивів помсти та неповаги до охоронюваних законом цінностей життя та здоров`я людини, реалізуючи свій злочинний умисел та розуміючи, що об`єктом посягання є життя та здоров`я особи, знаходячись з ОСОБА_12 на вулиці біля будинку, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння шкоди життю та здоров`ю особи, свідомо бажаючи настання смерті останнього, наніс йому численні (не менше 6-ти разів) удари молотком по голові, спричинивши тілесні ушкодження, не сумісні з життям, після чого зник з місця вчинення злочину.

Згідно висновків судово-медичних експертиз №31, №38/8 від 15.04.2022 на основі судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_12 , судово-медичного вивчення записів медичної карти, даних судово-токсилогічного дослідження крові та сечі трупа, даних медико-криміналістичного дослідження у ОСОБА_12 мали місце такі тілесні ушкодження: рана по центру лобної ділянки голови, дном рани є зламані кістки черепу, які продавлені в середину та розчавлена речовина головного мозку; зліва від описаної рани подібна рана, дном рани є тріснуті кістки склепіння черепа; рана в правій тім`яній ділянці голови, дном рани є зламані кістки правої тім`яної кістки, які вдавлені в середину; рана в правій тімяно-скроневій ділянці голови, дном рани є зламані кістки черепу, які вдавлені в середину; на верхній повіці правого ока рана, дном рани є м`які тканини очниці; перелом кісток носа; синці на верхній повіці правого ока; 3 садни на лівій боковій поверхні шиї та одна садна на передній поверхні шиї у поперековому напрямку з переломом щитоподібного хряща; травматичне ушкодження правого ока з його витіканням. Дані тілесні ушкодження могли утворитися 16.03.2022 при обставинах, які вказані у постанові про призначення судово-медичної експертизи. Беручи до уваги опис молотка, наданого на експертизу, дані медико-криміналістичного дослідження кісток черепа та м`яких тканин волосяної частини голови ОСОБА_12 , враховуючи розмір ударної частини голівки молотка та приймаючи до уваги той факт, що ударна частина металева (важка), можна припустити, що тілесні ушкодження в дільниці голови ОСОБА_12 утворилися від дії твердого тупого предмету, маючого характеристики, подібні поданому на експертизу молотку. Смерть ОСОБА_12 настала від набряку речовини головного мозку, який розвинувся внаслідок відкритої черепно-мозкової травми у вигляді вдавленого перелому кісток склепіння черепу з пошкодженням речовини головного мозку, твердих та м`яких мозкових оболонок з масивним дифузним крововиливом у м`які мозкові оболонки. Дані тілесні ушкодження кожне окремо та всі у сукупності носять ознаку тяжких тілесних ушкоджень, між ними та смертю ОСОБА_12 є причинний зв`язок. Всі тілесні ушкодження, які є в дільниці склепіння голови ОСОБА_12 та на обличчі, утворилися від неодноразової дії (не менше 6 раз) на голову з напрямком дії травмуючої сили зверху донизу, обличчі - справа на ліво, тупого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею та з прикладанням значної сили, а перелом щитоподібного хряща від дії тупого предмету з продовгуватою травмуючою поверхнею, який діяв на шию спереду назад, носять ознаку ушкоджень середньої ступені тяжкості, які спричиняють тривалий розлад здоров`я більше 21 доби. Травматичне ушкодження правого ока з його витіканням та перелом кісток носа носять ознаку ушкоджень середньої ступені тяжкості, які спричиняють тривалий розлад здоров`я більше 21 доби, відповідно по критерію стійкої втрати працездатності від 10 до 33%.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок щодо ОСОБА_8 в частині призначеного покарання, через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що потягло невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, та ухвалити новий вирок, яким засудити ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді 12 років позбавлення волі.

В решті вирок залишити без змін.

Свої вимоги прокурор мотивує тим, що суд призначаючи найменшу міру покарання, визначену санкцією ч. 1 ст. 115 КК України, не врахував, що ОСОБА_8 не визнав повністю свою вину та не розкаявся, оскільки вказував, що вчинив злочин не умисно під час самозахисту, однак всі обставини вказують про умисний характер його дій на спричинення вбивства.

Також безпідставно визнано судом пом`якшуючі обставини добровільне відшкодування заподіяних збитків, так як із заявлених 500000 грн судом стягнуто на користь потерпілої 50000 грн, та наявність у обвинуваченого психічного розладу, не наводячи жодних доводів на обґрунтування прийнятого рішення, оскільки така обставина визначена законом як ознака складу кримінального правопорушення.

Представник потерпілої ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить змінити вирок та визнати ОСОБА_8 винним у пред`явленому обвинувачені і призначити покарання за ч. 1 ст. 115 КК України у виді 12 років позбавлення волі.

Також представник потерпілої просить визначити початок строку відбування покарання ОСОБА_8 , зарахувати йому в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення, вирішити питання з накладеним арештом та речовими доказами.

Крім того, просить цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 задовільнити частково, стягнувши з ОСОБА_8 на її користь 500000 грн моральної шкоди та витрати на правову допомогу в розмірі 15000 грн.

Свої вимоги адвокат ОСОБА_7 мотивує тим, що потерпіла ОСОБА_6 перенесла душевні страждання за втрату рідного брата, який був для неї єдиною рідною людиною, оскільки їхні батьки померли, а тому вважає мінімально можливою компенсацією за моральну шкоду має стати 500000 грн, які також в подальшому зможе передати своєму племіннику для навчання чи інших потреб, як пам`ять про свого покійного батька.

Разом з тим, ОСОБА_8 слід призначити покарання у виді 12 років позбавлення волі, оскільки він намагався ввести суд в оману, щоб уникнути відповідальності, а тому слід критично ставитись до його показів, так як він міг не вчиняти даний злочин, однак свідомо спланував жорстоке вбивство.

Також ОСОБА_8 не розкаявся у вчиненому та не попросив вибачення у потерпілої, що свідчить про його суспільну небезпеку.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу з мотивів, наведених в ній та просить скасувати вирок із-за м`якості призначеного покарання, оскільки вважає не доведеними пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 щодо неправомірної поведінки потерпілого, щире каяття є формальним, бо визнав лише наслідки, а не спрямованість умислу на вбивство, не відшкодована повністю шкода потерпілій ОСОБА_6 , безпідставно взято до уваги дані про психічний стан обвинуваченого, а тому просить ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 12 років позбавлення волі, представник потерпілої, адвокат ОСОБА_7 також підтримала апеляційну скаргу разом з потерпілою ОСОБА_6 та просить про призначення більш суворого покарання у виді 12 років позбавлення волі, оскільки пояснення обвинуваченого щодо нанесення йому тілесних ушкоджень, його психічний стан не підтверджені, обвинувачений не кликав на допомогу, крім того потерпіла спілкувалася з братом телефоном, говорила про розлучення чи окреме проживання в разі сімейних скандалів, тому просять про задоволення позову в частині відшкодування моральної шкоди в повному обсязі та стягнення витрат на правничу допомогу, потерпіла ОСОБА_11 заперечила проти задоволення апеляційних скарг, оскільки погоджується з висновками суду, просить врахувати, що апеляційні вимоги потерпілої ОСОБА_6 пов`язані зі спадщиною, остання зверталась до неї щодо відмови від спадщини на яку має право син покійного, обвинувачений ОСОБА_8 заперечив проти апеляційних скарг, просить залишити вирок без змін та пояснив, що він визнав вину і розповів всі обставини, про юридичну оцінку його дій надавали консультації його попередні захисники, про що він і говорив, просить врахувати, що не готувався заздалегідь до вбивства, а саме протиправна поведінка потерпілого викликала у нього такий стан, що він вчинив злочин, про що дуже шкодує, також просить врахувати, що на погіршення його психічного стану також вплинули воєнні дії, через які його плани щодо професійного росту були зруйновані, так як перед цим він пройшов конкурс і мав займатися діяльністю в області програмування, до якого готувався тривалий час, через це у нього почалася депресія, йому також прийшлося покинути місто Одесу і проживати в сім`ї потерпілого, де психічна напруга не зменшилась, він бажає відбути покарання і продовжити навчання, в програмній сфері, вже в місцях позбавлення волі він не залишає намірів продовжувати свої здібності, бажає пройти адаптацію і покращити свій психічний стан, продовжити звичне життя, не допускати більше таких ситуацій, а також просить врахувати, що у нього немає коштів, щоб сплатити моральну шкоду в такому великому розмірі, як зазначає потерпіла ОСОБА_6 , захисник обвинуваченого ОСОБА_10 також заперечила проти задоволення апеляційних скарг і просив врахувати, що суд вірно надав оцінку діям обвинуваченого, встановив щире каяття на підставі його пояснень і доказів цьому, суд врахував психічний розлад у обвинуваченого, який розвинувся ще й на фоні поведінки покійного, тому доводи, що ОСОБА_8 заздалегідь готувався до вбивства не знайшли підтвердження, щодо позовних вимог потерпілої ОСОБА_6 , то суд вірно взяв до уваги, що остання не цікавилась життям брата, а цивільний позов з`явився вже після того, як не вдалося отримати відмову від спадщини, оскільки така належить неповнолітньому і нотаріус не прийняв такої відмови, з метою вирішення долі спадкового майна, мати обвинуваченого відшкодувала витрати на поховання і ритуальні послуги в сумі 50000 грн, а тому така сума є достатньою для відшкодування моральної шкоди потерпілій ОСОБА_6 , ознайомившись з доводами апеляційної скарги, матеріалами кримінального провадження, апеляційний суд не знаходить підстав для скасування вироку із-за м`ягкості призначеного покарання, проте підлягає частковому задоволенню апеляційна скарга в інтересах потерпілої ОСОБА_6 щодо збільшення розміру грошових коштів на відшкодування моральної шкоди.

Загальні засади призначення покарання (стаття 65 КК) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Крім того, ВС у постанові від 09.10.2018 (справа № 756/4830/17-к) звернув увагу на те, що відповідно до статей 50 і 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Визначені у статті 65 КК загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини.

Ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, як зауважив ВС, означає з`ясування судом, насамперед, питання про те, до злочинів якої категорії тяжкості відносить закон (стаття 12 КК) вчинене у конкретному випадку злочинне діяння. Беручи до уваги те, що у статті 12 КК дається лише видова характеристика ступеня тяжкості злочину, що знаходить своє відображення у санкції статті, встановленій за злочин цього виду, суд при призначенні покарання на основі всебічного, повного та неупередженого врахування обставин кримінального провадження в їх сукупності визначає тяжкість конкретного кримінального правопорушення, враховуючи його характер, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, спосіб посягання, форму і ступінь вини, мотивацію кримінального правопорушення, наявність або відсутність кваліфікуючих ознак тощо.

Під особою обвинуваченого розуміється сукупність фізичних, соціально-демографічних, психологічних, правових, морально-етичних та інших ознак індивіда, щодо якого ухвалено обвинувальний вирок, які існують на момент прийняття такого рішення та мають важливе значення для вибору покарання з огляду мети та засад його призначення. Тобто поняття «особа обвинуваченого» вживається у тому ж значенні, що й у пункті 3 частини першої статті 65 КК поняття «особа винного».

Термін «явно несправедливе покарання» згідно з висновком ВС означає відмінність в оцінці виду та розміру покарання принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини КК, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Аналогічний висновок зроблений ВС у постанові від 13.08.2020 (справа № 716/1224/19).

Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 3 постанови Пленуму ВСУ № 12 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

Щире каяття це певний психічний стан винної особи, коли вона засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, що об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям всіх відомих їй обставин вчиненого діяння, вчиненням інших дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину, або відшкодування заданих збитків чи усунення заподіяної шкоди.

Основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину. Якщо особа приховує суттєві обставини вчиненого злочину, що значно ускладнює його розкриття, визнає свою вину лише частково для того, щоб уникнути справедливого покарання, її каяття не можна визнати щирим, справжнім.

Отже, щире каяття повинно ґрунтуватися на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалась, та нести кримінальну відповідальність за вчинене, а також зазначена обставина має знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

При цьому, суд також враховує, що у постанові від 18.09.2019 (справа № 166/1065/18) ВС зазначив, що розкаяння передбачає, крім визнання факту скоєння злочину, ще й дійсне визнання власної провини, щирий жаль та осуд своєї поведінки.

Аналогічна правова позиція сформована у постанові ВС від 27.11.2019 (справа № 629/847/15-к) та від 20.08.2020 (справа № 750/1503/19).

У постанові від 20.08.2020 (справа № 750/1503/19) ВС зауважив, що щире каяття це не формальна вказівка на визнання своєї вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями.

Апеляційний суд приходить до висновку, що судом обґрунтовано взято до уваги, як обставину, що пом`якшує покарання щире каяття, зокрема, не оспорюючи обставин за яких була заподіяна смерть ОСОБА_12 , обвинувачений ОСОБА_8 пояснив, що у нього були інші захисники, які надавали йому консультації, що в його діях є інший, більш м`який злочин, пов`язаний із станом його сильного душевного хвилювання і необхідною обороною від дій потерпілого, тому він і просив це врахувати, а доводи про готування до злочину заздалегідь є лише припущенням органу обвинувачення і спростовано судом.

Разом з тим ОСОБА_8 дійсно не перешкоджав встановленню істини, бо дав доступ до своїх засобів зв`язку, повідомивши паролі, надавав всю наявну в нього інформацію, щоб пояснити свої дії, а також засудив свою поведінку і в ході апеляційного розгляду, зауваживши, що хоче якнайшвидше відбути покарання щоб продовжити навчання, звернути увагу на свій психічний стан, за допомогою спеціалістів і вести нормальне життя, бо зробив для себе належні висновки, а майже максимальне покарання про яке просить прокурор і представник потерпілої, не буде сприяти цьому, оскільки не потрібно такий великий термін для його виправлення.

Тому наведені доводи прокурором в апеляційній скарзі щодо безпідставного і немотивованого визнання щирого каяття в діях обвинуваченого ОСОБА_8 є безпідставними.

Прокурор також не погоджується з тим, що судом визнано обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_8 добровільне відшкодування заподіяних збитків, оскільки було подано цивільний позов потерпілою ОСОБА_6 .

Проте у даному кримінальному провадженні потерпілими визнані дві особи, стороною захисту було прийнято міри до відшкодування нагальних потреб, пов`язаних з похованням та ритуальними послугами, тому і судом обґрунтовано взято до уваги як обставину, що пом`якшує покарання, часткове відшкодування шкоди.

При цьому Закон не вимагає для врахування такої обставини лише повне відшкодування шкоди.

Стороною обвинувачення і потерпілою ОСОБА_6 не надано доказів, що обвинувачений ОСОБА_8 мав можливість на відшкодування моральної шкоди в такому розмірі, проте не захотів це робити.

Апеляційний суд не погоджується з доводами прокурора про безпідставне врахування психічного стану обвинуваченого, як обставини, що пом`якшує покарання, оскільки дана ознака не є складовою злочину за якою засуджений ОСОБА_8 і не може пов`язуватися лише з наявністю питання про застосування примусових заходів медичного характеру.

Суд вірно взяв дану обставину при призначенні покарання, оскільки зазначений стан визначено висновком судово-психіатричної експертизи, що є допустимим доказом і підтверджується поясненнями обвинуваченого щодо підстав, які сприяли вчиненню ним злочину.

Апеляційний суд також вважає, що призначене мінімальне покарання за вчинене є достатнім, зважаючи на щире каяття, осуд своєї поведінки та бажання якнайскоріше долучитися до життя де обвинувачений ОСОБА_8 міг би продовжувати вдосконалення своєї професійної діяльності і займатися суспільно-корисною працею, прийняти міри до покращення свого психічного стану, необхідність чого розуміє сам обвинувачений.

Також при цьому враховано те, що обвинувачений ОСОБА_8 вперше притягується до кримінальної відповідальності, його молодий вік та обставини в яких він опинився поза своєю волею, переїзд через воєнні дії з місця проживання.

Обвинувачений ОСОБА_8 через воєнні дії з матір`ю був змушений залишити місто Одеса де проживав, де на початку військової агресії було неспокійно, що також, поза всяким сумнівом, вплинуло на його психічний стан.

Перебування в умовах ізоляції, на визначений судом термін, є достатнім, на переконання апеляційного суду, для виправлення ОСОБА_8 і попередження вчинення ним нових злочинів, а тому, немає підстав призначати йому покарання у виді 12 років позбавлення волі.

Щодо апеляційної скарги представника потерпілої адвоката ОСОБА_7 , то вимоги щодо зміни вироку шляхом призначення більш суворого покарання не передбачені нормами КПК, посилення покарання можливе лише шляхом скасування вироку і ухвалення нового.

Разом з тим, апеляційний суд приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги в частині стягнення моральної шкоди.

Апеляційний суд не знаходить підстав для стягнення моральної шкоди в розмірі 500000 грн на користь потерпілої ОСОБА_6 , окрім наведених у вироку суду мотивів, ще й зважаючи на матеріальний стан обвинуваченого і відсутність даних, які би свідчили про майно чи можливість компенсувати такі кошти, але зважаючи на можливість працевлаштування в установі відбування покарання, обвинувачений ОСОБА_8 буде мати можливість відшкодовувати шкоду, а тому на користь потерпілої ОСОБА_6 має бути стягнуто 100000 грн на відшкодування моральної шкоди.

Апеляційний суд не вбачає підстав для стягнення витрат на правову допомогу потерпілій ОСОБА_6 , оскільки до апеляційної скарги не було долучено документів, які би засвідчували такі витрати, про що також зазначав суд у вироку, а також їх не було надано до початку апеляційного розгляду.

Проте за наявності підтверджених витрат ОСОБА_6 може просити про їх стягнення в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного та керуючись ст. 407, 409, 419 КПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах потерпілої ОСОБА_6 задовільнити частково.

Вирок Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 28.10.2022 щодо ОСОБА_8 змінити в частині цивільного позову.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 задовільнити частково.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 100000 гривень на відшкодування моральної шкоди.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду на протязі трьох місяців.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4