Справа 755/3276/18 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження 11-кп/824/2479/2022 Доповідач в 2 інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и

08 грудня 2022 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі суддів:
ОСОБА_2 (головуючий),ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
учасників судового провадження:
прокурораОСОБА_6
захисникаОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_9 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 04 листопада 2020 року,-

в с т а н о в и л а:
Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 04 листопада 2020 року,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого вантажником «Нова пошта», із середньою спеціальною освітою, неодруженого, який має на утриманні двох неповнолітніх дітей 2003 та 2012 років народження, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
засуджено за ч. 4 ст. 296 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років;
на підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю в 3 роки;
на підставі ст.76 КК України на ОСОБА_8 покладено наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

вирішене питання про речові докази та процесуальні витрати.
Відповідно до вироку, ОСОБА_8 , 28 листопада 2017 року, приблизно о 15 годині, перебуваючи неподалік продовольчого кіоску, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Попудренка, 2, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, виражаючи демонстративну зневагу до загально прийнятих норм моралі, безпричинно, використовуючи незначний привід, вчинив сварку з раніше йому незнайомим ОСОБА_10 та наніс останньому один удар ножему поперекову зону справа потерпілого, чим завдав потерпілому ОСОБА_11 легке тілесне ушкодження.
В апеляційній скарзі прокурора указано на незаконність вироку у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого внаслідок його м`якості. В обґрунтування доводів скарги указав на те, що судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_8 покарання з випробуванням не було належним чином враховано дані про підвищену суспільну небезпеку особи ОСОБА_8 , який вчинив злочин із застосуванням насильства, завдав потерпілому тілесних ушкоджень, грубо порушив громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю і винятковим цинізмом. На думку прокурор, лише реальне відбування покарання призведе до наслідків у виді виправлення ОСОБА_8 та попередження вчинення ним нових злочинів. Просив вирок скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч.4 ст.296 КК України у виді 3 років позбавлення волі.
Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:
прокурора, який апеляційну скаргу прокурора підтримав, підтвердив її доводи та просив її задовольнити;
обвинуваченого та його захисника, які апеляційну скаргу прокурора вважали необґрунтованою, просили залишити її без задоволення, а вирок без зміни;
вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення з огляду на таке.
Висновки суду першої інстанції в частині обставин вчинення злочину, доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні злочину та правильності кваліфікації його дій учасниками судового розгляду не оспорюються, підстав для виходу за межі апеляційної скарги в порядку ч.2 ст. 404 КПК України колегія суддів не вбачає.
Щодо доводів апеляційної скарги прокурора в частині невідповідності призначеного судом покарання ОСОБА_8 ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість колегія суддів вважає переконливими та такими, які ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації покарання за своїм видом та розміром повинно бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій.
За змістом положень ч.1 ст. 75 КК України умовами звільнення особи від відбування покарання є:
рішення суду про призначення покарання в виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі та позбавлення волі на строк не більше п`яти років;
переконання суду про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, яке базується на даних про тяжкість вчиненого злочину, особи винного та інших обставинах справи.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_8 покарання із застосуванням ст. 75 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який на підставі ст. 89 КК України не має судимості, на обліку в нарколога та психіатра не перебуває, працює та має постійне місце реєстрації і проживання у місті Києві, а також взяв до уваги відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин. Зважив суд і на те, що останній після звільнення з місць позбавлення волі у 2002 році створив сім`ю, та на його утриманні перебувають двоє неповнолітніх дітей.
Вказана сукупність обставин дали місцевому суду підстави для висновку про можливість виправлення й перевиховання ОСОБА_8 без ізоляції від суспільства.
Натомість, колегія суддів звертає увагу на те, що матеріали кримінального провадження не містять буд-яких даних, які би указували на можливість виправлення обвинуваченого без відбування призначеного покарання. На підтвердження такого висновку, колегія суддів зважає на суспільну небезпеку особи ОСОБА_8 , який вчинив хуліганство, спричинивши потерпілому тілесні ушкодження із застосуванням предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень. Наведене приводить колегію суддів до переконання про відсутність можливість перевиховання ОСОБА_8 без ізоляції від суспільства та досягнення мети покарання, визначеної ч.2 ст.65 КК України
Окрім цього, наведене у своїй сукупності приводить колегію суддів до переконання, що призначене покарання ОСОБА_8 у виді 5 років позбавлення волі не відповідатиме меті покарання, визначеної ч.2 ст.50 та ч.2 ст.65 КК України. За наявності встановлених судом першої інстанції обставин, які у цілому позитивно характеризують особу ОСОБА_8 , колегія суддів вважає, що відповідати вимогам ч.2 ст.65 КК України, тобто бути таким, яке є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, буде покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

При цьому, колегія суддів зважає на те, що покарання, яке належить відбувати реально є більш суворим за покарання, від відбування якого особа звільнена з випробуванням.
У зв`язку із викладеним, вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 04 листопада 2020 року щодо ОСОБА_8 підлягає скасуванню із ухваленням нового вироку, відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.420 КПК України.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 420 КПК України, колегія суддів,-
у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.
Вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 04 листопада 2020 року щодо ОСОБА_8 скасувати в частині призначення покарання.

Ухвалити у цій частині новий вирок. ОСОБА_8 за ч.4 ст.296 КК України призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
В решті вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 04 листопада 2020 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Строк відбування покарання рахувати із моменту взяття ОСОБА_8 під варту у ході звернення вироку до виконання.
Вирок може бути оскаржений до Верховного Суду протягом трьох місяців із моменту проголошення.
СУДДІ
____________________ _________________________ ________________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4