Справа №613/420/21 Провадження № 1-кс/613/223/23
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою
27 квітня 2023 року м. Богодухів
Слідчий суддя Богодухівського районного суду Харківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_4 , розглянувши клопотання старшого слідчого відділення №2 СВ Богодухівського районного відділу поліції ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_5 , що надійшло до суду 27 квітня 2023 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у відношенні:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Козіївка Краснокутського району Харківської області, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, має двох малолітніх дітей, раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
підозрюваного в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.156, ч.3 ст.153, ч.2 ст.153, ч.3 ст.152 КК України,-
До суду надійшло клопотання старшого слідчого відділення №2 СВ Богодухівського районного відділу поліції ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_5 , погоджене начальником Краснокутського відділу Богодухівської окружної прокуратури Харківської області про застосування у відношенні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що встановлено, що у 2013 році малолітню ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , матір ОСОБА_8 забрала із дитячого будинку, де вона перебувала з 2009 року. Після чого малолітня ОСОБА_7 стала проживати однією сім`єю разом із матір`ю ОСОБА_8 , неповнолітніми братами ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , та ОСОБА_11 , співмешканцем матері ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , його братом ОСОБА_12 , їх матір`ю ОСОБА_13 в домоволодінні, яке належить останній та розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .
Під час проживання малолітньої ОСОБА_7 за вищевказаною адресою у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, направлений на її розбещення, тобто на вчинення розпусних дій щодо малолітньої ОСОБА_7 , і він став проявляти до неї нібито батьківську турботу та добре ставлення, з метою викликати прихильність до себе та увійти до неї у довіру.
У подальшому, на початку червня 2013 року в денний час (точну дату та час в ході досудового слідства встановити не виявилося можливим) ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення розпусних дій відносно малолітньої ОСОБА_7 , перебуваючи наодинці з останньою в одній з кімнат будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , скориставшись відсутністю інших членів сім`ї, які могли б завадити вчиненню ним злочинних дій, діючи умисно, протиправно, з метою задоволення власної статевої пристрасті, усвідомлюючи значення і суспільно-небезпечний характер своїх дій, направлених на порушення фізичного, психічного та соціального розвитку малолітньої ОСОБА_7 , розуміючи, що вона є особою, яка не досягла чотирнадцяти років, достовірно знаючи про її малолітній вік, та використовуючи безпорадний стан потерпілої, яка не могла правильно розуміти характер та значення вчинюваних з нею дій та чинити опір через свій малолітній вік, вчинив розпусні дії відносно малолітньої ОСОБА_7 , які виразились у демонстрації їй відеофільмів порнографічного характеру на його мобільному телефоні, та при цьому у непристойних дотиках та погладжуваннях рукою оголених статевих органів малолітньої ОСОБА_7 , посягаючи таким чином на статеву недоторканість, нормальний моральний, психологічний та соціальний розвиток малолітньої. Після закінчення своїх умисних протиправних дій ОСОБА_6 наказав малолітній ОСОБА_7 нікому не розповідати про те, що сталося.
Таким чином, ОСОБА_6 своїми умисними протиправними діями вчинив кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч.2 ст.156 КК України, тобто вчинення розпусних дій щодо особи, яка не досягла шістнадцятирічного віку, вчинених щодо малолітньої особи (розбещення неповнолітніх).
Крім того, встановлено, що під час проживання малолітньої ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, направлений на задоволення статевої пристрасті неприродним способом щодо малолітньої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
У подальшому, в період часу з червня 2013 року по лютий 2015 року (точні дати та час в ході досудового слідства встановити не виявилося можливим) ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на задоволення статевої пристрасті неприродним способом щодо малолітньої ОСОБА_7 , перебуваючи наодинці з останньою в будинку за вищевказаною адресою, скориставшись відсутністю інших членів сім`ї, які могли б завадити вчиненню ним злочинних дій, діючи умисно, протиправно, з метою задоволення власної статевої пристрасті, усвідомлюючи значення і суспільно-небезпечний характер своїх дій, направлених на порушення фізичного, психічного та соціального розвитку малолітньої ОСОБА_7 , розуміючи, що вона є особою, яка не досягла чотирнадцяти років, достовірно знаючи про її малолітній вік, та використовуючи безпорадний стан потерпілої, яка не могла правильно розуміти характер та значення вчинюваних з нею дій та чинити опір через свій малолітній вік, посягаючи на її статеву недоторканість, ліг на ліжко поряд з малолітньою ОСОБА_7 , задовольнив свою статеву пристрасть неприродним способом, що виразилось у непристойних дотиках та проникненні пальцем його руки до статевого органу малолітньої ОСОБА_7 . Вказані дії ОСОБА_6 тривали близько 1-2 хвилин. Після закінчення своїх умисних протиправних дій ОСОБА_6 наказав малолітній ОСОБА_7 нікому не розповідати про те, що сталося.
Вказані умисні протиправні дії ОСОБА_6 вчиняв систематично з частотою один-два рази на тиждень, починаючи з червня 2013 по лютий 2015 року за їхнім спільним місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 .
Таким чином, ОСОБА_6 своїми умисними протиправними діями вчинив кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч.3 ст.153 КК України, тобто у вчиненні насильницького задоволення статевої пристрасті неприродним способом з використанням безпорадного стану потерпілої особи, вчиненого повторно, щодо малолітньої.
Крім того, встановлено, що під час проживання малолітньої ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, направлений на задоволення статевої пристрасті неприродним способом щодо малолітньої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
У подальшому, в період часу з лютого 2015 року по квітень 2015 року (точні дати та час в ході досудового слідства встановити не виявилося можливим) ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на задоволення статевої пристрасті неприродним способом щодо малолітньої ОСОБА_7 , перебуваючи наодинці з останньою в будинку за вищевказаною адресою, скориставшись відсутністю інших членів сім`ї, які могли б завадити вчиненню ним злочинних дій, діючи умисно, протиправно, повторно, з метою задоволення власної статевої пристрасті, усвідомлюючи значення і суспільно-небезпечний характер своїх дій, направлених на порушення фізичного, психічного та соціального розвитку малолітньої ОСОБА_7 , розуміючи, що вона є особою, яка не досягла чотирнадцяти років, достовірно знаючи про її малолітній вік, та використовуючи безпорадний стан потерпілої, яка не могла правильно розуміти характер та значення вчинюваних з нею дій та чинити опір через свій малолітній вік, посягаючи на її статеву недоторканість, ліг на ліжко поряд з малолітньою ОСОБА_7 та задовольнив свою статеву пристрасть неприродним способом, що виразилось у непристойних дотиках пальцем його руки до статевого органу малолітньої ОСОБА_7 , оголенні свого статевого члену та здійсненні акту мастурбації, утримуючи на ньому руку малолітньої ОСОБА_7 . Ці дії тривали близько 2-3 хвилин.
Вказані умисні протиправні дії ОСОБА_6 вчиняв систематично з частотою один-два рази на тиждень, починаючи з лютого 2015 по квітень 2015 року за їхнім спільним місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 . В подальшому малолітня ОСОБА_7 , на вимогу ОСОБА_6 , здійснювала йому акт мастурбації без його допомоги. Після чого ОСОБА_6 наказував малолітній ОСОБА_7 нікому не повідомляти про те, що сталося.
Таким чином, ОСОБА_6 своїми умисними протиправними діями вчинив кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч.3 ст.153 КК України, тобто у вчиненні насильницького задоволення статевої пристрасті неприродним способом з використанням безпорадного стану потерпілої особи, вчиненого щодо малолітньої, повторно.
Крім того, встановлено, що під час проживання малолітньої ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, направлений на задоволення статевої пристрасті неприродним способом щодо малолітньої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
У подальшому, в період часу з квітня 2015 року по 18.03.2018 (точні дати та час в ході досудового слідства встановити не виявилося можливим) ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на задоволення статевої пристрасті неприродним способом щодо малолітньої ОСОБА_7 , перебуваючи наодинці з останньою в будинку за вищевказаною адресою, скориставшись відсутністю інших членів сім`ї, які могли б завадити вчиненню ним злочинних дій, діючи умисно, протиправно, повторно, з метою задоволення власної статевої пристрасті, усвідомлюючи значення і суспільно-небезпечний характер своїх дій, направлених на порушення фізичного, психічного та соціального розвитку малолітньої ОСОБА_7 , розуміючи, що вона є особою, яка не досягла чотирнадцяти років, достовірно знаючи про її малолітній вік, та використовуючи безпорадний стан потерпілої, яка не могла правильно розуміти характер та значення вчинюваних з нею дій та чинити опір через свій малолітній вік, посягаючи на її статеву недоторканість, під час того як малолітня ОСОБА_7 , на його вимогу, здійснювала йому акт мастурбації, схопив її за голову своїми руками, та, із застосуванням фізичного насильства, долаючи опір малолітньої, всупереч її волі, задовольнив свою статеву пристрасть неприродним способом шляхом орального проникнення в тіло малолітньої ОСОБА_7 з використанням власних геніталій. Ці дії тривали близько 2-3 хвилин. Після чого наказав малолітній ОСОБА_7 нікому не повідомляти про те, що сталося.
Вказані умисні протиправні дії ОСОБА_6 вчиняв систематично з частотою один-два рази на тиждень, починаючи з квітня 2015 по 18.03.2018 за їхнім спільним місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 .
Таким чином, ОСОБА_6 своїми умисними протиправними діями вчинив кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч.3 ст.153 КК України, тобто у вчиненні насильницького задоволення статевої пристрасті неприродним способом із застосуванням фізичного насильства та з використанням безпорадного стану потерпілої особи, вчиненого щодо малолітньої, повторно.
Крім того, встановлено, що під час проживання неповнолітньої ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, направлений на задоволення статевої пристрасті неприродним способом щодо неповнолітньої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
У подальшому, в період часу з 18.03.2018 по жовтень 2018 року (точні дати та час в ході досудового слідства встановити не виявилося можливим) ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний умисел, перебуваючи на території домоволодіння за вищевказаною адресою, обираючи час коли члени сім`ї знаходяться в інших місцях і не можуть завадити вчиненню ним злочинних дій, діючи умисно, протиправно, повторно, з метою задоволення власної статевої пристрасті, усвідомлюючи значення і суспільно-небезпечний характер своїх дій, направлених на порушення фізичного, психічного та соціального розвитку неповнолітньої ОСОБА_7 , достовірно знаючи про її неповнолітній вік, тобто розуміючи, що вона є особою, яка тільки досягла чотирнадцяти років, та використовуючи безпорадний стан потерпілої, яка знаходилась у безпосередній залежності від ОСОБА_6 та обставинах багаторічного системного примушування до задоволення його сексуальних потреб, у зв`язку з чим не могла чинити опір, діючи умисно, протиправно, повторно, систематично, з частотою один-два рази на тиждень, задовольняв свою статеву пристрасть неприродним способом шляхом орального проникнення в тіло неповнолітньої ОСОБА_7 з використанням власних геніталій. Вказані дії тривали близько 2-3 хвилин, після чого ОСОБА_6 наказував неповнолітній ОСОБА_7 нікому не повідомляти про те, що сталося.
Таким чином, ОСОБА_6 своїми умисними протиправними діями вчинив кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч.2 ст.153 КК України, тобто у вчиненні насильницького задоволення статевої пристрасті неприродним способом з використанням безпорадного стану потерпілої особи, вчиненого щодо неповнолітньої, повторно.
Крім того, встановлено, що під час проживання неповнолітньої ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, направлений на задоволення статевої пристрасті неприродним способом щодо неповнолітньої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
У подальшому, в період часу з жовтня 2018 року по 10.01.2019 (точні дати та час в ході досудового слідства встановити не виявилося можливим) ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний умисел, перебуваючи на території домоволодіння за вищевказаною адресою, обираючи час коли члени сім`ї знаходяться в інших місцях і не можуть завадити вчиненню ним злочинних дій, діючи умисно, протиправно, повторно, з метою задоволення власної статевої пристрасті, усвідомлюючи значення і суспільно-небезпечний характер своїх дій, направлених на порушення фізичного, психічного та соціального розвитку неповнолітньої ОСОБА_7 , достовірно знаючи про її неповнолітній вік, тобто розуміючи, що вона є особою, яка тільки досягла чотирнадцяти років, та використовуючи безпорадний стан потерпілої, яка знаходилась у безпосередній залежності від ОСОБА_6 та обставинах багаторічного системного примушування до задоволення його сексуальних потреб, у зв`язку з чим не могла чинити опір, діючи умисно, протиправно, повторно, систематично, з частотою один-два рази на тиждень, задовольняв свою статеву пристрасть неприродним способом шляхом анального проникнення в тіло неповнолітньої ОСОБА_7 з використанням власних геніталій. Вказані дії тривали близько 2-3 хвилин, після чого ОСОБА_6 наказував неповнолітній ОСОБА_7 нікому не повідомляти про те, що сталося.
Таким чином, ОСОБА_6 своїми умисними протиправними діями вчинив кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч.2 ст.153 КК України, тобто у вчиненні насильницького задоволення статевої пристрасті неприродним способом з використанням безпорадного стану потерпілої особи, вчиненого щодо неповнолітньої, повторно.
Крім того, встановлено, що під час проживання неповнолітньої ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, направлений на зґвалтування неповнолітньої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто на вчинення з нею дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним, анальним та оральним проникненням в її тіло з використанням власних геніталій, без її добровільної згоди.
У подальшому, в період часу з 11.01.2019 по 18.03.2021 (точні дати та час в ході досудового слідства встановити не виявилося можливим) ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний умисел, перебуваючи на території домоволодіння за вищевказаною адресою, обираючи час коли члени сім`ї знаходяться в інших місцях і не можуть завадити вчиненню ним злочинних дій, усвідомлюючи значення і суспільно-небезпечний характер своїх дій, направлених на порушення фізичного, психічного та соціального розвитку неповнолітньої ОСОБА_7 , достовірно знаючи про її неповнолітній вік, та розуміючи, що остання не бажає добровільно вступати з ним у статеві зносини, але перебуває у безпорадному стані і не може чинити йому опір, у зв`язку з тим, що знаходиться у безпосередній залежності від нього та обставинах багаторічного системного примушування до задоволення його сексуальних потреб, діючи умисно, протиправно, повторно, систематично, з частотою один-два рази на тиждень, вчиняв дії сексуального характеру, пов`язані із вагінальним, анальним та оральним проникненням в тіло неповнолітньої ОСОБА_7 з використанням власних геніталій, без добровільної згоди потерпілої.
Таким чином, як зазначає слідчий, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.3 ст.152 КК України, тобто у вчиненні дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним, анальним та оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтування), вчинене щодо неповнолітньої особи, повторно.
В діях ОСОБА_6 вбачаються ознаки кримінальних правопорушень, відповідальність за вчинення якого передбачена ч.2 ст.156, ч.2 ст.153, ч.3 ст.153, ч.3 ст.152 КК України.
Слідчий вказує, що відповідно до вимог ст.177 КПК України, по кримінальному провадженню маються наступні ризики, а саме ризики того, що:
1) підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.156, ч.2 ст.153, ч.3 ст.153, ч.3 ст.152 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, та у випадку доведеності вини останнього, за наявності обставини, що обтяжує його покарання міра покарання, що може бути застосована до нього складатиме від 7 до 12 років позбавлення волі. Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від суду. Таке твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, висловленою у справі «Ілійков проти Болгарії» (рішення від 26.07.2001), де Суд зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.
2) підозрюваний ОСОБА_6 у випадку перебування на свободі може незаконно впливати прямо чи опосередковано на потерпілого та свідків у провадженні, враховуючи до уваги той факт, що підозрюваному відомі всі свідки події та потерпіла ОСОБА_7 , так як свідки події є сусідами та односельчанами ОСОБА_6 , а потерпіла ОСОБА_7 на даний час також проживає в с.Козіївка, Богодухівського району, Харківської області, тому перебуваючи під дією іншого запобіжного заходу не пов`язаного з позбавленням волі останній матиме реальну можливість вплинути на них з метою надання свідчень які спростовують його вину, зміни наданих під час досудового розслідування свідчень під час судового розгляду, що свідчить про наявність ризику передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Так, на думку слідчого, наявність ризику переховування ОСОБА_6 від суду у зв`язку з бажанням уникнути покарання за особливо тяжкий злочин унеможливлює застосування до підозрюваного особистого зобов`язання.
Також, перебування в умовах домоволодіння АДРЕСА_1 (чи за іншою адресою) при застосуванні домашнього арешту, надасть можливість підозрюваному покинути дане домоволодіння, у зв`язку з чим даний запобіжний захід не дасть можливості запобігти ризикам, передбаченим п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, наявних в даному кримінальному провадженні.
Крім того, відсутність роботи, тобто джерел постійного доходу, унеможливлює застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави, з причин відсутності у останнього коштів, які б він міг внести в рахунок застави.
Окрім цього, відсутність роботи унеможливлює застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді поруки.
Таким чином, вищевказані обставини свідчать про неможливість запобігання наявним у кримінальному провадженні ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж як винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Вищезазначене, на думку слідчого, свідчить про неможливість запобігання вищезазначених ризиків застосуванням більш м`яких запобіжних заходів
В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив застосувати підозрюваному запобіжний захід в виді тримання під вартою.
Допитаний в судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_6 вину в інкримінованих йому злочинах не визнав повністю, заперечував проти задоволення клопотання, пояснив, що наміру впливати на потерпілу чи переховуватися від слідства та суду він не має.
Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання, пояснив, що підозрюваний, має постійне місце проживання, сім`ю, вагітну дружину, втрату професійної працездатності, пай, з якого утримує себе та родину, займається домашнім господарством, раніше не судимий, не вчиняв іншого злочину чи правопорушень. Вважав непідтвердженими вказані в клопотанні ризики, просив відмовити в задоволенні клопотання, вважав достатнім обрання запобіжного заходу у виді особистого зобо`язання.
Перевіривши надані матеріали клопотання, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, у рамках якого було подано клопотання, вислухавши думку всіх осіб, які беруть участь у справі, та дослідивши докази по даних матеріалах, приходжу до наступного.
26.04.2023 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.156, ч.3 ст.153, ч.2 ст.153, ч.3 ст.152 КК України.
Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка, знищити, сховати або спотворити речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.
Підставою до внесення клопотання стало те, що в діях ОСОБА_6 вбачаються ознаки кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.156, ч.2 ст.153, ч.3 ст.153, ч.3 ст.152 КК України, і під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме: можливість переховування від органів досудового розслідування та суду, можливість незаконно впливати на потерпілого та свідків.
Підозрюваному на виконання вимог ч.2 ст.184 КПК України надані копія клопотання про застосування запобіжного заходу та копії матеріалів, які обґрунтовують клопотання, що підтверджується підписом підозрюваного про отримання зазначених матеріалів.
Таким чином, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.156, ч.3 ст.153, ч.2 ст.153, ч.3 ст.152 КК України, а подане слідчим клопотання відповідає вимогам ст.184 КПК України.
Згідно зі ст.178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, репутацію, майновий стан, наявність судимостей.
Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Слідчий суддя вважає встановленим та доведеним слідчим існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість підозрюваним: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків у цьому ж кримінальному провадженні.
Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій її переслідують та міжнародними контрактами.
Під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_23 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків.
Однак, враховуючи існування зазначених ризиків, та з метою їх запобігання, а також забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та оцінюючи сукупність обставин, а саме: тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 в разі визнання винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він підозрюється, враховуючи, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.156, ч.3 ст.153, ч.2 ст.153, які відповідно до ст.12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів, та за ч.3 ст.152 КК України, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії особливо тяжкого злочину, за який у випадку доведеності вини останнього, передбачено покарання до 12 років позбавлення волі. Крім того, останній офіційно ніде не працює, не одружений не має постійного доходу, а тому маються підстави вважати, що ОСОБА_6 , може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, тим самим намагаючись уникнути кримінальної відповідальності, за злочини у яких обвинувачується.
Отже, суд вважає доведеними ризики переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на потерпілу та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, що підтверджується також тим, що у випадку перебування на свободі підозрюваний може незаконно впливати прямо чи опосередковано на потерпілу та свідків у провадженні, враховуючи, що показання надані на стадії досудового розслідування судом не беруться до уваги при судовому розгляді провадження, а підозрюваному відомі всі свідки події та сама потерпіла, яка є колишнім членом сім`ї підозрюваного та донькою його співмешканки, з якою вони тривалий час проживали однією родиною, перебуваючи під дією іншого запобіжного заходу не пов`язаного з позбавленням волі останній матиме реальну можливість вплинути на них з метою надання свідчень, які спростовують його вину, зміни наданих під час досудового розслідування свідчень під час судового розгляду.
Отже, слідчий суддя приходить до висновку, що застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим, а тому обирає ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Вказані обставини унеможливлюють запобігання зазначеним ризикам, шляхом обрання більш м`яких запобіжних заходів.
Всі інші питання, фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності в скоєні кримінальних правопорушень, а також питання відносності та допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу - судового провадження, під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції. Встановлення того, вчинила чи не вчинила особа кримінальні правопорушення, є завданням подальшого провадження, сприяти якому й покликаний запобіжний захід, що обирається.
Крім того, слідчий суддя відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України, про які зазначено вище, не визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 , при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання його під вартою, оскільки останній підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень із застосуванням насильства.
Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 184, 193, 194, 196, 197, 205 КПК України,-
Клопотання слідчого відділення №2 СВ Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області - задовольнити.
Обрати у відношенні підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в ДУ "Харківський слідчий ізолятор", взявши його під варту в залі суду.
Встановити строк дії ухвали до 22 червня 2023 року включно.
Строк тримання під вартою рахувати з моменту затримання, тобто з 27 квітня 2023 року.
Ухвала щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Зобов`язати орган досудового розслідування, в проводженні якого знаходиться справа, негайно повідомити про його взяття під варту родичів.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголосити 27 квітня 2023 року о 16 год. 45 хв.

Слідчий суддя