Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________
Справа № 490/5643/16-к
Провадження № 1-кп/490/34/2022
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2022 року

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі : головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

його захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальну справу за обвинуваченням

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Миколаєві, є українцем, громадянином України, здобув середню освіту, не є одруженим, неповнолітніх дітей не має, наразі відбуває покарання у місцях позбавлення волі, раніше засуджувався:

-23 лютого 2016 року Корабельним районним судом міста Миколаєва за частиною 1 статті 185 Кримінального Кодексу України до штрафу у розмірі 850 грн.; ухвалою того ж суду від 21 вересня 2016 року штраф замінений на покарання у вигляді громадських робіт строком на 50 годин;

а також

-29 квітня 2016 року Ленінським районним судом міста Миколаєва за частиною 2 статті 185 Кримінального Кодексу України /в редакції вироку Апеляційного суду Миколаївської області від 14 грудня 2016 року/ - до позбавлення волі строком на 3 роки. Цим же вироком ухвалювалось вирок Корабельного районного суду міста Миколаєва від 23 лютого 2016 року виконувати самостійно

-24 квітня 2017 року - Корабельним районним судом міста Миколаєва - за частиною 2 статті 15 частиною 2 статті 185, частиною 2 статті 185, частиною 2 статті 186 Кримінального Кодексу України - до 04 років позбавлення волі, а за сукупністю цих злочинів та злочинів, за які був засуджений вироком від 29 квітня 2016 року остаточно до позбавлення волі строком на 04 роки. Цим же вироком ухвалювалось вирок Корабельного районного суду міста Миколаєва від 23 лютого 2016 року виконувати самостійно

-19 вересня 2017 року Ленінським районним судом міста Миколаєва за частиною 2 статті 15 частиною 2 статті 185, частиною 2 статті 185 /в редакції вироку апеляційного суду Миколаївської області від 05 грудня 2017 року/ - остаточно за сукупністю цих злочинів та злочинів, за які був засуджений 24 січня 2017 року остаточно до позбавлення волі строком на 04 роки. Цим же вироком ухвалювалось вирок Корабельного районного суду міста Миколаєва від 23 лютого 2016 року виконувати самостійно;

-17 квітня 2018 року Заводським районним судом міста Миколаєва за частиною 2 статті 186 Кримінального Кодексу України до 4 років позбавлення волі, а за сукупністю цього злочину та злочинів, за які засуджений вироком від 19 вересня 2017 року остаточно до позбавлення волі строком на 04 роки 03 місяці. Цим же вироком ухвалювалось вирок Корабельного районного суду міста Миколаєва від 23 лютого 2016 року виконувати самостійно;

-02 липня 2018 року Ленінським районним судом міста Миколаєва за частиною 2 статті 185, частиною 2 статті 186 Кримінального Кодексу України /в редакції вироку Миколаївського апеляційного суду від 20 грудня 2018 року/ - до 04 років позбавлення волі, а за сукупністю цих злочинів та злочинів, за які засуджений вироком від 17 квітня 2018 року остаточно до позбавлення волі строком на 04 роки 06 місяців. Цим же вироком ухвалювалось вирок Корабельного районного суду міста Миколаєва від 23 лютого 2016 року виконувати самостійно; був звільнений 06 березня 2019 року по відбуттю строку покарання

-19 листопада 2019 року Корабельним районним судом міста Миколаєва за частиною 2 статті 185 Кримінального Кодексу України до позбавлення волі строком на 03 роки. Цим же вироком ухвалювалось вирок Корабельного районного суду міста Миколаєва від 23 лютого 2016 року виконувати самостійно;

-10 грудня 2019 року Центральним районним судом міста Миколаєва за частиною 2 статті 185 Кримінального Кодексу України до 02 років 06 місяців позбавлення волі. Цим же вироком ухвалювалось вирок Корабельного районного суду міста Миколаєва від 23 лютого 2016 року виконувати самостійно;

-27 січня 2020 року Корабельним районним судом міста Миколаєва за частиною 2 статті 185 за сукупністю цього злочину та злочинів, за які засуджений вироками від 19 листопада 2019 року та від 10 грудня 2019 року остаточно до позбавлення волі строком на 03 роки 01 місяць. Цим же вироком ухвалювалось вирок Корабельного районного суду міста Миколаєва від 23 лютого 2016 року виконувати самостійно;

-25 серпня 2021 року Заводським районним судом міста Миколаєва за частиною 2 статті 15 частиною 2 статті 185, частиною 2 статті 185 Кримінального Кодексу України за сукупністю цих злочинів та злочинів, за які засуджений вироком від 27 січня 2020 року остаточно до позбавлення волі строком на 03 роки 08 місяців;

-23 вересня 2022 року Ленінським районним судом міста Миколаєва за частиною 2 статті 185 Кримінального Кодексу України до позбавлення волі строком на 03 роки 09 місяців, а за сукупністю цього злочину та злочину, за який засуджений вироком від 25 серпня 2021 року остаточно до 04 років позбавлення волі. Цим же вироком ухвалювалось вирок Корабельного районного суду міста Миколаєва від 23 лютого 2016 року виконувати самостійно;

-11 березня 2020 року Заводським районним судом міста Миколаєва за частиною 2 статті 15 частиною 2 статті 185, частиною 2 статті 185 Кримінального Кодексу України до позбавлення волі строком на 03 роки 02 місяці. Цим же вироком ухвалювалось на підставі частини 4 статті 70 Кримінального Кодексу України за сукупністю цих злочинів та злочинів, за які засуджений вироком від 27 січня 2020 року шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 03 роки 02 місяці; вирок Корабельного районного суду міста Миколаєва від 23 лютого 2016 року виконувати самостійно

у вчиненні злочинів, передбаченого частиною 2 статті 185, частиною 2 статті 15 частиною 2 статті 186 Кримінального Кодексу України, -

В С Т А Н О В И В :

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

ОСОБА_4 :

-будучі засудженим 23 грудня 2016 року за вчинення злочину, передбаченого частиною 1 статті 185 та маючи не зняту та не погашену судимості за її вчинення

-вчинивши

-12 січня 2016 року; 15 січня 2016 року; 16 січня 2016 року; 17 січня 2016 року; 19 січня 2016 року; 20 січня 2016 року; 22 січня 2016 року; 25 січня 2016 року; 26 січня 2016 року; 28 січня 2016 року злочини, передбачені частиною 2 статті 185 Кримінального Кодексу України /за вчинення яких є засудженим вироком Ленінського районного суду міста Миколаєва від 29 квітня 2016 року /в редакції вироку Апеляційного суду Миколаївської області від 14 грудня 2016 року//;

-20 лютого 2016 року злочин, передбачений частиною 2 статті 185 Кримінального Кодексу України /за вчинення якого є засудженим вироком Корабельного районного суду міста Миколаєва від 24 квітня 2017 року/

строк притягнення до відповідальності за які станом на 2016 рік не сплинув,

вчинив ще два злочини проти власності за таких обставин.

1. 15 березня 2016 року біля 17:20 години він, перебуваючи у приміщенні магазину Везунчік, розташованому у будинку АДРЕСА_1 , дістав з розташованої на прилавку сумки належний ОСОБА_7 гаманець, в якому знаходились 100 грн. та картка ПриватБанку, та сховав гаманець у свій пакет.

Під час вчинення цих дій він був поміченим однією з покупців, яка повідомила про його дії ОСОБА_7 .. Тоді та попросила ОСОБА_4 показати пакет, та побачила у пакеті свій гаманець.

Тоді ОСОБА_4 , розуміючи, що його дії є явними для оточуючих, спробував втекти, утримуючи викрадене при собі, але був затриманий ОСОБА_8 та співробітниками роти реагування батальйону поліції охорони в Миколаївській області.

2. Окрім того, він же 18 серпня 2016 року приблизно о 17:00 годині, знаходячись в приміщенні ТЦ МЕТРО, розташованого у будинку 9-д по проспекту Героїв України /на той час Героїв Сталінграду/ в місті Миколаєві, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно вилучив два блоки цигарок Parliament Aqua Blue загальною вартістю 462 грн.

Після цього, утримуючи вилучене при собі, з місця вчинення злочину ОСОБА_4 зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, заподіявши ТОВ "Метро Кеш Енд Кері Україна" майнову шкоду у загальному розмірі 462 грн.

Статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачають відповідальність за кримінальні правопорушення, винним у вчиненні яких визнається обвинувачений.

Дії обвинуваченого слід кваліфікувати:

-по епізоду від 15 березня 2016 року - за частиною 2 статті 15 частиною 2 статті 186 Кримінального Кодексу України як закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно;

-по епізоду від 18 серпня 2016 року за частиною 2 статті 185 Кримінального Кодексу України - як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Позиції сторін.

1. Прокурор під час судового розгляду кримінального провадження вважав вину ОСОБА_4 у вчиненні злочинів за встановлених судом обставин доведеною, його дії - кваліфікованими вірно.

З огляду на таке, просив призначити обвинуваченому покарання в межах санкцій відповідних частин відповідних статей Кримінального Кодексу України, а за сукупністю злочинів - за правилами частин 1 та 4 статті 70 цього Кодексу.

2. Обвинувачений свою вину у вчиненні злочину за вказаних вище обставин визнав повністю та зазначив, що у содіяному кається.

3. Захисник, відповідно до позиції обвинуваченого, вважав вину ОСОБА_4 у вчиненні злочину доведеною, кваліфікацію його дій вірною та погодився із прокурором із приводу порядку призначення покарання обвинуваченому.

4. Потерпіла ОСОБА_7 у судове засідання не з`явилась, потерпілий ТОВ "Метро Кеш Енд Кері Україна" у судове засідання свого представника не надіслав. Вони неодноразово повідомлялись про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку /в останні рази - повісткою, направленою засобами зв`язку/, про причини неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в цьому випадку за відсутності потерпілих можливо з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, суд на підставі статті 325 Кримінального Процесуального Кодексу України розглянув справу за їх відсутності.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин

І……Про вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень 15 березня та 18 серпня 2016 року свідчать наступні досліджені під час судового розгляду кримінального провадження докази.

1. Обвинувачений під час судового розгляду кримінального провадження встановлені вище обставини підтвердив.

Він вказував, що, протягом 2016 року через скрутні сімейні обставини почав вчиняти корисливі злочини, зокрема вчинив й ті, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження.

2. Враховуючи, що покази обвинуваченого повністю узгоджуються з пред`явленим обвинуваченням, суд, з урахуванням думки учасників судового провадження про можливість такого та керуючись частиною 3 статті 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо обставин вчинення ОСОБА_4 вказаних злочинів, оскільки ці обставини ніким не оспорюються.

3. Вартість майна, що є предметом вказаних кримінальних правопорушень, сторонами кримінального провадження не оспорюється.

З урахуванням наведеного суд вважає вину ОСОБА_4 у вчиненні злочинів 15 березня та 18 серпня 2016 року доведеною.

ІІ……Про наявність в діях обвинуваченого такої кваліфікуючої ознаки, як повторність, свідчать такі досліджені судом докази.

1. З залученої до матеріалів кримінального провадження копії вироку Корабельного районного суду міста Миколаєва від 23 лютого 2016 року /том 1, а.с. 89/ вбачається, що 23 лютого 2016 року ОСОБА_4 був засуджений за вчинення крадіжки, станом на 15 березня 2016 року ця судимість не була ані - знятою, ані - погашеною у встановленому законом порядку.

2. З залучений до матеріалів кримінального провадження копій вироків:

-Ленінського районного суду міста Миколаєва від 29 квітня 2016 року /том 1, а.с. 114 - 119/;

-Корабельного районного суду міста Миколаєва від 24 квітня 2017 року /том 1, а.с. 97 - 101/

вбачається, що ОСОБА_4 12 січня 2016 року; 15 січня 2016 року; 16 січня 2016 року; 17 січня 2016 року; 19 січня 2016 року; 20 січня 2016 року; 22 січня 2016 року; 25 січня 2016 року; 26 січня 2016 року; 28 січня 2016 року та 20 лютого 2016 року вчинив злочини, передбачені частиною 2 статті 185 Кримінального Кодексу України, строк притягнення до відповідальності за вчинення яких станом на 15 березня 2016 року не сплинув.

Оцінюючи наведене у сукупності, суд вважає вину ОСОБА_4 у вчиненні злочинів за встановлених судом обставин суд вважає доведеною.

Обставини, які пом`якшують покарання

1. Сторони пропонують визнати за обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого, його щире каяття у вчиненому злочині.

Але з наявністю такої обставини погодитись неможливо.

1.1. Так, Верховний Суд у своїй послідовній практиці сформулював правову позицію, відповідно до якої

щире каяття "передбачає, окрім визнання собою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Щире каяття - це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження"

/див, окрім іншого, постанову від 15 листопада 2021 року у справі № 199/6365/19/

1.2. В цьому ж випадку обвинувачений жодних дій щодо виправлення наслідків вчиненої крадіжки, зокрема - щодо відшкодування шкоди потерпілим або ж - щодо залагодження заподіяної потерпілим шкоди - не вжив.

1.3. До того ж, після вчинення злочину, що є предметом розгляду цього кримінального провадження, обвинувачений продовжив систематично вчиняти злочини проти власності, за що засуджувався 10 разів.

Більше того, матеріали кримінального провадження доводять, що він продовжував вчиняти злочини проти власності навіть після того, як відбув реальне покарання у вигляді позбавлення волі строком на 04 роки 06 місяців.

Таке із каяттям не є сумісним.

1.4. Враховує суд й те, що під час судового розгляду кримінального провадження жалю із приводу вчиненого обвинувачений не висловив.

Отже, щире каяття в діях ОСОБА_4 є відсутнім.

2. Сторони пропонують визнати за обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого, також його сприяння у розслідуванні та судовому розгляді кримінального провадження.

Але з наявністю такої обставини також погодитись неможливо, адже обвинувачений не визнавав своєї винуватості протягом 6 років, визнав свою провину лише з огляду на обставини здійснення цього кримінального провадження.

3. Про наявність інших обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, сторони не посилаються; судом наявність таких обставин також не встановлена.

Отже, обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд вважає відсутніми.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , під час досудового розслідування та судового розгляду цього кримінального провадження встановлено не було.

Мотиви призначення покарання

При визначенні виду та міри покарання, яке слід застосувати відносно ОСОБА_4 , суд, керуючись приписами статті 65 Кримінального Кодексу України, виходе з санкцій відповідних частин відповідних статей Кримінального Кодексу України, враховує приписи Загальної Частини цього Кодексу щодо призначення покарання, а також враховує ступень тяжкості вчинених ним злочинів, та особу винного.

При цьому суд враховує таке.

1. Стосовно ступеню тяжкості вчинених ним злочинів суд відзначає таке.

1.1. Відповідно до статті 12 Кримінального Кодексу України злочин, вчинений обвинуваченим 15 березня 2016 року, є тяжким; злочин, вчинений ним 18 серпня 2016 року нетяжким.

1.2. Суд також відзначає, що вартість майна, що було предметом кожного з цих злочинів, є вкрай незначною, до того ж це майно вочевидь не є суттєвим для його власника.

З огляду на таке, вчинені ОСОБА_4 злочини потягли для потерпілих скоріше незручності, ніж власно матеріальні втрати.

Та таке певною мірою знижує ступінь тяжкості кожного з вчинених обвинуваченим злочинів порівняно з іншими злочинами цієї категорії.

2. Вивченням відомостей про особу ОСОБА_4 встановлено таке.

2.1. На обліках в лікарів психіатра та нарколога він не перебуває.

2.2. Міцних соціальних зв`язків обвинувачений не має; за місцем проживання він характеризується негативно.

2.3. З залучених до матеріалів кримінального провадження довідок ІЦ (том 1, а.с. 81 84; том 2, а.с. 152 156), а також копій вироків:

-від 23 лютого 2016 року Корабельного районного суду міста Миколаєва;

-від 29 квітня 2016 року Ленінського районного суду міста Миколаєва;

-від 24 квітня 2017 року - Корабельного районного суду міста Миколаєва;

-від 17 квітня 2018 року Заводського районного суду міста Миколаєва;

-від 02 липня 2018 року Ленінського районного суду міста Миколаєва;

-від 19 листопада 2019 року Корабельного районного суду міста Миколаєва;

-від 10 грудня 2019 року Центрального районного суду міста Миколаєва;

-від 23 вересня 2022 року Ленінського районного суду міста Миколаєва;

-від 11 березня 2020 року Заводського районного суду міста Миколаєва

вбачається, що свій перший злочин обвинувачений вчинив у лютому 2007 року у віці 18 років; був звільнений від відбуття покарання за його вчинення з випробуванням; випробування пройшов вдало.

Після цього він ще раз засуджувався та звільнявся від відбуття покарання з випробуванням; випробування знов пройшов вдало.

Далі, 08 травня 2015 року (у віці 26 років) він вчинив крадіжку, після цього з початку 2016 року вчиняв викрадення чужого майна регулярно та систематично, в зв`язку із чим 28 жовтня 2016 року був затриманий та перебував у місцях позбавлення волі до 06 березня 2019 року (02 роки 04 місяці 06 днів)

Проте менш, ніж через рік після звільнення, знов почав вчиняти злочини, за вчинення яких засуджувався 6 разів.

2.4. Враховує суд й ту обставину, що суспільно-корисною працею обвинувачений не займається.

Наведене у сукупності доводить, що вчинення ОСОБА_4 злочинів, за які він засуджується цим вироком, є наслідком свідомо обраного ним способу життя.

Призначення покарання за злочини, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження.

1. Санкція частини 2 статті 186 Кримінального Кодексу України передбачає призначення покарання у вигляді позбавлення волі строком від 04 до 06 років.

При цьому відповідно до частини 3 статті 68 Кримінального Кодексу України за вчинення замаху на кримінальне правопорушення строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу. Отже, за вчинення замаху на грабіж обвинуваченому може бути призначене покарання лише у вигляді позбавлення волі строком на 04 роки.

При цьому наведені вище обставини, що мають враховуватись при призначенні обвинуваченому покарання, а також відсутність в цьому випадку обставин, що пом`якшують покарання, не дають підстав для застосування відносно обвинуваченого покарання у розмірі, що є меншим за передбачений законом.

Отже, за вчинення злочину, передбаченого частиною 2 статті 15 частиною 2 статті 186 Кримінального Кодексу України обвинуваченому слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 04 роки.

2. Далі, санкція частини 2 статті 185 Кримінального Кодексу України передбачає призначення покарання у вигляді:

-арешту - на строк від трьох до шести місяців;

-обмеження волі на строк до 05 років;

-позбавлення волі на строк до 05 років.

Оцінюючи обставини, що мають враховуватись при призначенні обвинуваченому покарання, у їх сукупності, зокрема порівняно незначну тяжкість вчиненого ним злочину та підвищену суспільну небезпеку його особи - суд вважає, що за вчинення злочину, передбаченого частиною 2 статті 185 Кримінального Кодексу України йому слід призначити покарання в межах, передбачених законом, в розмірі, що є наближеним до максимального.

Отже, за вчинення злочину, передбаченого частиною 2 статті 185 Кримінального Кодексу України обвинуваченому слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 03 роки.

3. Далі, суду належить призначити покарання за сукупністю цих злочинів за правилами частини 1 статті 70 Кримінального Кодексу України із застосуванням принципів повного або часткового складання призначених покарань або поглинення менш суворого покарання більш суворим.

При вирішенні питання про те, який з цих принципів необхідно застосувати при призначення покарання ОСОБА_4 , суд відповідно до приписів пункту 21 Постанови № 7 Пленуму від 24 жовтня 2003 року Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" враховує дані про його особу, обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, також кількість злочинів, що входять до сукупності, форму вини й мотиви вчинення кожного з них, тяжкість їх наслідків, вид сукупності (реальна чи ідеальна) тощо.

В зв`язку із цим суд враховує, що в цьому випадку вчинені обвинуваченим злочини, що є предметом цього кримінального провадження, є проявом одного й того ж явища свідомо обраного обвинуваченим способу життя, а також що ці злочини істотно не відрізняються один від одного. З огляду на таке, суд вважає, що покарання за більш тяжкий злочин є найбільш адекватним як характеру вчиненого, так й особі винного.

З огляду на таке, суд вважає, що обвинуваченому за вчинення злочинів, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження, слід призначити покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Отже, за вчинення злочинів, що є предметом цього кримінального провадження, ОСОБА_4 слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі на строк 04 роки.

Призначення остаточного покарання

І......Призначаючи ОСОБА_4 остаточне покарання, суд враховує такі обставини.

1. Після вчинення злочинів, за який обвинувачений засуджується цим вироком, він неодноразово засуджувався за вчинення у період з 12 січня до 28 жовтня 2016 року злочинів, передбачених частиною 2 статті 185 та частиною 2 статті 186 Кримінального Кодексу України.

1.1. Остаточне покарання за вчинення цих злочинів йому було призначене вироком Ленінського районного суду міста Миколаєва від 02 липня 2018 року /в редакції вироку Миколаївського апеляційного суду від 20 грудня 2018 року/.

Цим вироком ОСОБА_4 було призначене остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком на 04 роки 06 місяців та штрафу у розмірі 850 грн.

1.2. Відповідно до цього вироку, строк відбуття покарання обчислювався з 02 липня 2018 року; у цей строк зараховувався період з 28 жовтня 2016 року до 01 липня 2018 року.

1.3. Покарання, призначене цим вироком, було повністю відбуте обвинуваченим 06 березня 2019 року.

2. Далі, після вчинення злочинів, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження - 31 липня 2019 року, 26 вересня 2019 року, 05 жовтня 2019 року, 06 жовтня 2019 року, 07 жовтня 2019 року, 09 жовтня 2019 року (двох злочини), ОСОБА_4 був засудженим вироком Заводського районного суду міста Миколаєва від 11 березня 2020 року.

2.1. Цим вироком він був визнаний винуватим у вчиненні злочинів, передбачених частиною 2 статті 15 частиною 2 статті 185 та частиною 2 статті 185 Кримінального Кодексу України, та за вчинення цих злочинів йому було призначене покарання у вигляді позбавлення волі строком на 03 роки 02 місяці.

2.2. Судом також ухвалювалось поглинути цим покаранням покарання, призначені вироками від 19 листопада 2019 року, 10 грудня 2019 року та від 27 січня 2020 року.

2.3. Ухвалювалось також про одночасне самостійне виконання раніше призначеного покарання у вигляді штрафу у сумі 850 грн..

2.4. Також ухвалювалось обраховувати строк відбуття покарання з 10 жовтня 2019 року.

2.5. Наразі покарання за цим вироком також не відбуте.

3. Далі, після вчинення злочинів, за які обвинувачений засуджується цим вироком у період з 06 березня 2019 року до 10 жовтня 2019 року ОСОБА_4 вчинив інші злочини, передбачені частиною 2 статті 185 Кримінального Кодексу України, за вчинення яких був засуджений:

-19 листопада 2019 року Корабельним районним судом міста Миколаєва;

-10 грудня 2019 року Центральним районним судом міста Миколаєва;

-27 січня 2020 року Корабельним районним судом міста Миколаєва;

-25 серпня 2021 року Заводським районним судом міста Миколаєва;

-23 вересня 2022 року Ленінським районним судом міста Миколаєва.

3.1. Вироком Ленінського районного суду міста Миколаєва від 23 вересня 2022 року було призначене остаточне покарання за вчинення цих злочинів у вигляді позбавлення волі строком на 04 роки. До цього покарання також було повністю приєднане раніше не відбуте покарання у вигляді штрафу у розмірі 850 грн.

3.2. Відповідно до цього вироку, строк відбуття покарання ОСОБА_4 обчислюється з 10 жовтня 2019 року.

3.3. Наразі, покарання за цим вироком ОСОБА_4 не відбуте

ІІ......Призначаючи ОСОБА_4 остаточне покарання, суд виходе з таких приписів діючого законодавства та настанов судової практики.

1. Відповідно до статті 70 Кримінального Кодексу України

При сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань

/частина 1/

При складанні покарань остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень визначається в межах, встановлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу, яка передбачає більш суворе покарання. Якщо хоча б одне із кримінальних правопорушень є умисним тяжким або особливо тяжким злочином, суд може призначити остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у межах максимального строку, встановленого для даного виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. Якщо хоча б за один із вчинених кримінальних правопорушень призначено довічне позбавлення волі, то остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень визначається шляхом поглинення будь-яких менш суворих покарань довічним позбавленням волі

/частина 2/

...

За правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

/частина 4/

2. Відповідно до частини 6 статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів"

Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

2.1. Верховний Суд Об`єднаною Палатою Касаційного Кримінального Суду у Постанові від 15 лютого 2021 року у справі № 760/26543/17 зробив такий висновок про застосування норм права

У разі встановлення судом, що кримінальні правопорушення за новим вироком були вчиненні особою до постановлення декількох попередніх вироків, за які особа засуджена до покарань, що належить відбувати реально, остаточне покарання призначається на підставі ч. 4 ст. 70 КК за правилами, передбаченими частинами 1-3 цієї статті, тобто шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених особі покарань за новим вироком та попередніми вироками.

2.2. У цій же постанові Об`єднана Палата Касаційного Кримінального Суду зазначила таке

призначення покарання за сукупністю злочинів на підставі ч. 4 ст. 70 КК, має ряд особливостей, з урахуванням яких, загальний алгоритм призначення покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК передбачає такі елементи: 1) одержання точних даних про покарання, призначене особі попереднім вироком/попередніми вироками та у разі відбуття призначеного покарання, точного визначення його відбутої частини; 2) призначення покарання за злочин, вчинений до постановлення попереднього вироку, а якщо вчинено декілька таких злочинів, які не охоплюються однією статтею чи частиною статті КК, то призначення покарання за кожен злочин окремо; 3) визначення покарання за сукупністю вказаних злочинів; 4) призначення покарання за сукупністю злочинів, встановлених попереднім та новим вироками;? ? 5) зарахування в строк остаточного покарання, призначеного за сукупністю вчинених злочинів, покарання, відбутого за попереднім вироком/попередніми вироками, якщо таке зарахування можливе.

При цьому, призначаючи покарання за сукупністю злочинів на підставі ч. 4? ? ст. 70 КК суд не вправі змінювати покарання, призначене попереднім (першим) вироком за окремий злочин. Він також не повинен ще раз призначати (дублювати) це покарання у новому (другому) вироку. В даному разі діє юридична презумпція законності й обґрунтованості попереднього вироку, яку суд підтверджує, застосовуючи ч. 4 ст. 70 КК.

...

для призначення остаточного покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК за сукупністю злочинів мають значення саме призначені попередніми вироками засудженому покарання, а не їх відбуття, натомість відбуття покарання? ?є визначальним при застосуванні судом положень ст. 71 КК та призначенні остаточного покарання за сукупністю вироків.

2.3. Застосовуючи ці дороговкази, Об`єднана Палата Касаційного Кримінального Суду зазначила таке

особливістю даного кримінального провадження є те, що злочини, передбачені ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК та ч. 2 ст. 185 КК, за вчинення яких обвинуваченого засуджено оскаржуваним вироком Солом`янського районного суду міста Києва від 21 грудня 2019 року, були скоєнні ним до ухвалення судами ще трьох попередніх вироків щодо нього, а саме: вироків Шевченківського районного суду міста Києва від 14 червня 2018 року, Святошинського районного суду міста Києва від 18 лютого 2019 року та Голосіївського районного суду міста Києва від 1 квітня 2019 року.

Проте місцевий суд в ухваленому стосовно обвинуваченого вироку неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, не застосувавши ч. 4 ст. 70 КК та не призначивши йому остаточне покарання за правилами, передбаченими частинами 1-3 цієї статті, а саме: шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених йому покарань за цим вироком і попередніми вироками Шевченківського районного суду міста Києва від 14 червня 2018 року за ч. 2 ст. 185 КК у виді обмеження волі на строк 1 рік та Святошинського районного суду міста Києва від 18 лютого 2019 року за ч. 2 ст. 185 КК у виді арешту на строк? ? 6 місяців.

...

... переглядаючи вирок Солом`янського районного суду міста Києва від 21 грудня 2019 року за апеляційною скаргою захисника ..., апеляційний суд не виправив помилки, допущеної судом першої інстанції, також не застосував передбачений законом порядок призначення покарання, обґрунтовуючи своє рішення тим, що за матеріалами кримінального провадження на час ухвалення вироку Солом`янського районного суду міста Києва від 21 грудня 2019 року обвинувачений вже відбув покарання, призначені йому за вироками Шевченківського районного суду міста Києва від 14 червня 2018 року та Святошинського районного суду міста Києва від 18 лютого 2019 року.

3. Відповідно до частини 2 статті 63 Кримінального Кодексу України покарання у вигляді позбавлення волі призначається на строк від 1 до 15 років.

4. Відповідно до частини 3 статті 72 Кримінального Кодексу України основне покарання у вигляді штрафу складанню з іншими видами покарання не підлягає.

ІІІ......З огляду на ці дороговкази суд, повертаючись до обставин цього кримінального провадження, відзначає таке.

1. Матеріали кримінального провадження доводять, що попередніми вироками ОСОБА_4 :

-за вчинення злочинів у період з 12 січня до 28 жовтня 2016 року ОСОБА_4 було призначене покарання у вигляді позбавлення волі строком на 04 роки 06 місяців та штрафу у розмірі 850 грн.; це покарання у вигляді позбавлення волі він відбував протягом періоду з 28 жовтня 2016 року до 06 березня 2019 року; у встановленому порядку визначено, що протягом цього періоду він відбув це покарання повністю; покарання у вигляді штрафу ним не відбуте

-за вчинення злочинів 31 липня 2019 року, 26 вересня 2019 року, 05 жовтня 2019 року, 06 жовтня 2019 року, 07 жовтня 2019 року та двох злочинів 09 жовтня 2019 року ОСОБА_4 було призначене покарання у вигляді позбавлення волі строком на 03 роки 02 місяці; це покарання він відбуває з 10 жовтня 2019 року та наразі відбув його не повністю;

-за вчинення інших злочинів у період з 06 березня 2019 року до 10 жовтня 2019 року ОСОБА_4 було призначене покарання у вигляді позбавлення волі строком на 04 роки; це покарання він відбуває з 10 жовтня 2019 року та наразі відбув його не повністю;

2. За сукупністю злочинів, що є предметами цього кримінального провадження та були вчиненими до постановлення вироків, якими були призначені вказані покарання, ОСОБА_4 засуджується до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 04 роки.

3. Далі, суду належить визначити покарання за сукупністю злочинів, встановлених цим та попереднім вироком.

При визначенні цього покарання суд враховує таке.

3.1. Відповідно до приписів частин 1, 4 статті 70 Кримінального Кодексу України це покарання має бути призначеним із застосуванням принципів повного або часткового складання призначених покарань або поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Вирішуючи питання про те, який з цих принципів має бути застосованим, суд виходе з такого.

(а) Зважаючи на дороговкази, що містяться у процитованих вище вимог пункту 21 Постанови № 7 Пленуму від 24 жовтня 2003 року Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання", суд відзначає, що в цьому випадку усі злочини, за які обвинувачений засуджувався та засуджується наразі, є природним наслідком одного явища свідомо обраного обвинуваченим способу життя.

При цьому суд відзначає, що частина із злочинів, що входять до сукупності, були вчинені обвинуваченим до відбуття покарання, а інші частина після відбуття покарання за попередні злочини.

З огляду на цю обставину суд вважає, що рівень соціальної небезпеки особи винного під час вчинення злочинів після відбуття покарання є більшим, ніж під час вчинення ним злочинів до відбуття покарання. Ця обставина ж, в свою чергу, відрізняє злочини, вчинені після відбуття покарання, від попередніх злочинів такою мірою, що наявна відмінність не дозволяє вважати ці злочини аналогічними та вимагає призначення покарання за їх сукупністю із застосуванням принципу складання покарань.

(б) Далі, суд відзначає, що до сукупності злочинів, остаточне покарання за вчинення яких призначається цим вироком, входять злочини, які є тяжкими (передбачені частиною 2 статті 186 Кримінального Кодексу України). Таке, відповідно до процитованих вище приписів частини 2 статті 70 Кримінального Кодексу України дозволяє призначити внаслідок складання покарань остаточне покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 15 років.

У випадку ж повного складання покарань, призначених за злочини, що входять до складу сукупності, сукупний строк покарання у вигляді позбавлення волі становитиме 15 років 02 місяці, тобто перевищить встановлений законом максимальний строк.

Таке виключає під час призначення остаточного покарання застосування принципу повного складання призначених покарань.

Отже, під час визначення остаточного покарання ОСОБА_4 слід застосувати принцип часткового складання призначених покарань.

3.2. Застосовуючи цей принцип, суд враховує характер та ступінь тяжкості злочинів, що входять до складу сукупності.

Суд враховує також обставини вчинення злочинів, що входять до складу сукупності, зокрема те, що суспільна небезпека особи ОСОБА_4 , під час вчинення злочинів після відбуття покарання є більшою. З огляду на таке, суд вважає, що сукупне покарання за вчинення ОСОБА_4 злочинів після відбуття ним покарання має бути більшим за сукупне покарання за злочини, вчинені до відбуття ним покарання.

З огляду на наведене суд вважає, що ОСОБА_4 має бути призначене остаточне покарання за сукупністю злочинів у вигляді позбавлення волі строком на 10 років 01 місяць.

При цьому покарання у вигляді штрафу слід виконувати самостійно.

4. Далі, відповідно до процитованих вище приписів частини 4 статті 70 Кримінального Кодексу України та дороговказів, що містяться у процитованій вище постанові Об`єднаної Палати Касаційного Кримінального Суду у складі Верховного Суду, суд має ухвалити про зарахування в строк остаточного покарання, призначеного за сукупністю вчинених злочинів, покарання, відбутого за попередніми вироками.

З огляду на таке, у строк покарання, призначеного за сукупністю вчинених злочинів, слід зарахувати:

-період з 28 жовтня 2016 року до 06 березня 2019 року;

-період з 10 жовтня 2019 року до моменту набрання чинності цим вироком.

Порядок застосування покарання.

1. Відповідно до попередніх судових рішень, період з 28 жовтня 2016 року до 06 березня 2019 року ОСОБА_4 слід зарахувати за 04 роки 06 місяців позбавлення волі.

2. Період з 10 жовтня 2019 року до 29 червня 2020 року (загалом 08 місяців 20 днів) у строк остаточно призначеного покарання слід зарахувати з розрахунку 01 день за 01 день позбавлення волі, оскільки підстави для інакшого зарахування цього періоду є відсутніми.

3. Під час зарахування періоду з 30 червня 2020 року до моменту набрання чинності цим вироком суд враховує таке.

В межах цього кримінального провадження ОСОБА_4 засуджується за вчинення злочинів 15 березня та 18 серпня 2016 року.

При цьому в зв`язку із розглядом цього кримінального провадження протягом періоду 30 червня 2020 року до теперішнього часу він перебуває у Державній установі "Миколаївський слідчий ізолятор" на підставі ухали Центрального районного суду міста Миколаєва від 30 червня 2020 року /том 2, а.с. 138/, яка діє до моменту набрання чинності цим вироком.

Відповідно до висновку щодо застосування норм права, що викладений у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 серпня 2018 року у справі № 663/537/17, за такого під час зарахування цього періоду у строк покарання застосуванню підлягає частина 5 статті 72 Кримінального Кодексу України в редакції Закону № 838-VIII в силу переживаючої (ультрактивної) дії кримінального закону в часі /пункти 103, 105/, тобто - цей період слід зарахувати Компаніченку у строк покарання з розрахунку 1 день за 2 дні позбавлення волі.

На момент ухвалення цього вироку (на 05 грудня 2022 року) тривалість періоду, який підлягає зарахуванню у строк призначеного ОСОБА_4 остаточного покарання в такому порядку становить (02 роки 05 місяців 06 днів х 2) 04 роки 10 місяців 12 днів.

Отже, загальний період, що підлягає зарахуванню ОСОБА_4 у строк покарання, що остаточно призначається йому за сукупністю вироків, становить (04 роки 06 місяців + 00 років 08 місяців 20 днів + 04 роки 10 місяців 12 днів) 10 років 01 місяць 02 дні.

Оскільки цей строк перевищує призначений ОСОБА_4 строк покарання, того слід вважати таким, що повністю відбув покарання у вигляді позбавлення волі, в зв`язку з чим звільнити його з місць позбавлення волі с зали суду.

Вирішення питання про речові докази

1. Речовий доказ у справі гаманець /том 2, а.с. 37/ - як предмет кримінального правопорушення на підставі пункту 5 частини 9 статті 100 Кримінального Процесуального Кодексу України слід повернути потерпілій ОСОБА_7 .

2. Речовий доказ у справі інформаційний носій-диск DVD-R з відеоінформацією /том 2, а.с. 74/ як матеріальний носій електронного документу, що не може бути відокремлений від документу на підставі пункту 7 частини 9 статті 100 Кримінального Процесуального Кодексу України слід зберігати в матеріалах кримінального провадження протягом всього строку їх зберігання.

Вирішення цивільного позову.

В межах цього кримінального провадження представник потерпілого ТОВ "Метро Кеш Енд Кері Україна" заявив цивільний позов до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої злочином /том 1, а.с. 54/.

Проте, у судові засідання цей потерпілий протягом тривалого часу свого представника не надсилав та клопотання про розгляд позову за відсутності його представника не надіслав. При цьому обвинувачений про повне визнання заявленого цивільного позову також не заявляв.

Відповідно до частини 1 статті 326 Кримінального Процесуального Кодексу України за таких обставин заявлений цивільний позов слід залишити без розгляду.

Судові витрати у цьому кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід в межах цього кримінального провадження не обирався.

Керуючись ст.ст. 368, 373-374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених частиною 2 статті 185, частиною 2 статті 15 частиною 2 статті 186 Кримінального Кодексу України.

Призначити ОСОБА_4 покарання:

-за частиною 2 статті 185 Кримінального Кодексу України у вигляді позбавлення волі строком на 03 роки;

-за частиною 2 статті 15 частиною 2 статті 186 Кримінального Кодексу України у вигляді позбавлення волі строком на 04 роки.

На підставі частини 1 статті 70 Кримінального Кодексу України за сукупністю цих злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 04 роки.

На підставі частини 4 статті 70 Кримінального Кодексу України за сукупністю цих злочинів та злочинів, за які ОСОБА_4 був засуджений вироками:

- Ленінського районного суду міста Миколаєва від 02 липня 2018 року /в редакції вироку Миколаївського апеляційного суду від 20 грудня 2018 року/;

- Заводського районного суду міста Миколаєва від11 березня 2020 року;

- Ленінського районного суду міста Миколаєва від 23 вересня 2022 року

-

-

шляхом часткового складання призначених покарань остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 10 /десять/ років 01 /один/ місяць та штрафу у розмірі 850 /вісімсот п`ятдесят/ грн.

На підставі частини 4 статті 70 Кримінального Кодексу України, частини 5 статті 72 Кримінального Кодексу України /в редакції Закону № 838-VIII/ зарахувати у строк відбуття покарання ОСОБА_4 відбуте ним покарання за попередніми вироками, а саме:

-період з 28 жовтня 2016 року до 06 березня 2019 року за 04 роки 06 місяців позбавлення волі;

-період з 10 жовтня 2019 року до 29 червня 2020 року з розрахунку один день за один день позбавлення волі;

-період з 30 червня 2020 року до моменту набрання чинності цим вироком з розрахунку один день за два дні позбавлення волі.

в зв`язку з чим вважати ОСОБА_4 таким, що повністю відбув призначене судом покарання у вигляді позбавлення волі.

Звільнити ОСОБА_4 з-під варти з зали суду.

Речовий доказ у справі гаманець - повернути ОСОБА_7 .

Речовий доказ у справі інформаційний носій-диск DVD-R з відеоінформацією - зберігати в матеріалах кримінального провадження протягом всього строку їх зберігання.

Цивільний позов ТОВ "Метро Кеш Енд Кері Україна" до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди залишити без розгляду.

Вирок може бути оскарженим до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд міста Миколаєва протягом 30 днів з моменту його проголошення, а засудженим - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

СУДДЯ = ОСОБА_9 =

05.12.2022