Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/730/22 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 187 (86, 86-1, 142) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.12.2022 року. м. Кропивницький

Суддя Кропивницького апеляційного суду ОСОБА_2 , перевіривши апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_3 на ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12.12.2022 року стосовно ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

20.12.2022 року до Кропивницького апеляційного суду надійшли матеріали апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.187, ч.3 ст.289 КК України на ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12.12.2022 року, якою обвинуваченого ОСОБА_3 зобов`язано на час судового розгляду кримінального провадження №0000222 етапувати з ДУ «Вознесенська виправна колонія №72» до ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор».

Не погоджуючись з даною ухвалою, її оскаржено обвинуваченим ОСОБА_3 , якийподачу своєї апеляційної скарги на вказану ухвалу суду обґрунтовує тим, що дана ухвала є незаконною і не обґрунтованою.

Дослідивши апеляційну скаргу стосовно її прийнятності апеляційний суд прийшов до висновку, що вона не може бути оскаржена.

Положення п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначає одну з основних засад судочинства - забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом, і таким чином закріплює гарантії перевірки в апеляційному порядку судових рішень.

Право особи на апеляційне оскарження спрямоване насамперед на реалізацію гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод права на справедливий суд. Забезпечення такого права є однією з важливих гарантій ухвалення правосудного рішення у кримінальному провадженні.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду, тобто суди зобов`язані застосовувати рішення Європейського суду з прав людини як джерело права на всіх етапах провадження нарівні з Законами України та підзаконними нормативно-правовими актами.

У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст. 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави - учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст. 6 Конвенції, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (рішення Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам ІІ проти Німеччини).

Згідно з ч.1 ст.392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: 1) вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу; 2) ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; 3) інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.

Ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.

Отже, КПК України містить вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до апеляційного суду.

Відповідно до п.12 ч.1 ст.537 КПК України, суд має право вирішувати питання щодо переведення засудженого з арештного дому, виправного центру, дисциплінарного батальйону або колонії до слідчого ізолятора у зв`язку з розглядом справи в суді.

Як убачається з апеляційної скарги, обвинуваченим ОСОБА_3 оскаржується ухвала суду, якою останнього зобов`язано на час судового розгляду кримінального провадження №0000222 в Кіровському районному суді м. Кіровограда етапувати з ДУ «Вознесенська виправна колонія №72» до ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор». Вказаною ухвалою не вирішено провадження по суті, і виходячи з положень кримінального процесуального закону, така ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Відповідно до вимог ч.4 ст.399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Отже, апеляційна скарга подана обвинуваченим на рішення, яке не підлягає окремому оскарженню в апеляційному порядку, а тому у відкритті провадження за його скаргою належить відмовити.

Керуючись ст. 392, ч. 4 ст. 399 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у відкритті провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_3 на ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12.12.2022 року, якою обвинуваченого ОСОБА_3 зобов`язано на час судового розгляду кримінального провадження №0000222 в Кіровському районному суді м. Кіровограда етапувати з ДУ «Вознесенська виправна колонія №72» до ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор».

Копію ухвали разом з апеляційною скаргою невідкладно надіслати обвинуваченому ОСОБА_3 .

Суддя: