ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 527/2171/22 Номер провадження 11-сс/814/195/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого суддіОСОБА_2
суддів: за участю: секретаря судового засідання представника третіх осіб, щодо майна яких вирішується питання про арештОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 , в інтересах ОСОБА_7 , ФОП « ОСОБА_8 » та ПП «Інститут з питань іхтіології», на ухвалу слідчого судді Глобинського районного суду Полтавської області від 04 жовтня 2022 року,

в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23 вересня 2022 року за №0000265, задоволено частково клопотання дізнавача СД ВП №1 Кременчуцького РУП ГУНП у Полтавській області ОСОБА_9 , погоджене з прокурором Глобинської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_10 , і накладено арешт на вилучене 23 вересня 2022 року в ході огляду місця події відкритої місцевості берега Сулинського заказника Кременчуцького водосховища в межах смт Градизьк Кременчуцького р-ну Полтавської обл., майно: 12 месинових сіток з бірками та 4 месинових сітки без бирок, висотою 4 м, довжиною 70 м, із вічком 38x38 мм; журнал обліку вилучених водних біоресурсів №3 (промисловий журнал); GPS навігатор «Garmin montana 600»; 4 пластикові бирки білого кольору; залізний човен сірого кольору без марки з нанесеним не в заводських умовах номером судна «ЯЧК 07-48»; двигун «Mercury 80», шляхом позбавлення будь-яких осіб можливості користуватись і розпоряджатись будь-яким способом зазначеними вище матеріальними об`єктами, окрім можливості вчинення з ними відповідними посадовими особами необхідних дій, як із речовими доказами, з поміщенням їх на зберігання в кімнату зберігання речових доказів ВП №1 Кременчуцького РУП ГУНП у Полтавській області.

Відмовлено в задоволенні клопотання в частині надання дозволу на реалізацію вилученої риби.

Постановлене рішення слідчий суддя мотивував тим, що дізнавачем доведено наявність обставин, передбачених ч.5 ст.171 КПК України, те, що вилучене майно відповідає визначеним у п.1 ч.2 ст.167 КПК України критеріям, має значення речових доказів, підлягатиме дослідженню та накладення на нього арешту необхідне для його збереження. Водночас слідчий суддя дійшов висновку про необґрунтованість клопотання в частині вимоги щодо реалізації вилученої риби, пославшись на те, що це неможливо здійснити без шкоди для кримінального провадження.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 , в інтересах ОСОБА_7 , ФОП « ОСОБА_8 » та ПП «Інститут з питань іхтіології», просить скасувати ухвалу слідчого судді Глобинського районного суду Полтавської області від 04 жовтня 2022 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання дізнавача про накладення арешту на: 12 месинових сіток з бірками та 4 месинових сітки без бирок, висотою 4 м, довжиною 70 м, із вічком 38x38 мм; журнал обліку вилучених водних біоресурсів №3 (промисловий журнал); GPS навігатор «Garmin montana 600»; 4 пластикові бирки білого кольору; залізний човен сірого кольору без марки з нанесеним не в заводських умовах номером судна «ЯЧК 07-48»; двигун «Mercury 80».

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що слідчий суддя не врахував те, що: органом дізнання: не надано достатніх і належних доказів на підтвердження наведених у клопотанні обставин, у якому не зазначено мету й підставу для арешту майна, не прийнято постанову про визнання вилучених предметів речовими доказами, не доведено відповідність останніх критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, а також наявність передбачених абз.2 ч.1 ст.170 КПК України ризиків; риболовами здійснювався промисловий вилов риби на підставі та з дотриманням дозвільної документації, з використанням належним чином зареєстрованого судна; санкцією ст.249 КК України не передбачено конфіскації та в даному кримінальному провадженні є відсутнім цивільний позов. Водночас адвокат посилається на те, що слідчим суддею: застосовано названий вище захід забезпечення кримінального провадження щодо майна осіб, які не є підозрюваними або обвинуваченими, не несуть матеріальну відповідальність за їх дії; прийнято рішення про поміщення човна й двигуна в кімнату зберігання речових доказів у порушення встановленого законом порядку зберігання такого виду майна, в той час як зберігання цих об`єктів без створення належних умов призведе їх у непридатний для використання стан.

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ заслухала суддю-доповідача, думку представника третіх осіб, щодо майна яких вирішується питання про арешт, на підтримку апеляційної скарги, перевірила матеріали провадження, обговорила доводи апеляційної скарги та дійшла висновку про те, що вона не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Статтею 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Ухвала слідчого судді в частині відмови в задоволенні клопотання дізнавача про надання дозволу на реалізацію вилученої риби в апеляційній скарзі не оспорюється, а тому відповідно до ст.404 КПК України в цій частині в апеляційному порядку не переглядається.

Згідно зі ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час розгляду та оціненими судом відповідно достатті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Заходами процесуального примусу, пов`язаними із обмеженням особистих або майнових прав особи, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст.131 КПК України, до яких, зокрема, віднесено арешт майна (абз.1 п.7 ч.2 ст.131 КПК України).

За змістом приписів ч.1 ст.170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

У силу ч.3 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним уст.98 КПК України.

У ст.98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

На підставі ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні ; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Частиною 1 ст.249 КК України передбачено відповідальність, зокрема за незаконне зайняття рибним промислом, що заподіяло істотну шкоду.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що СД ВП №1 Кременчуцького РУП ГУНП у Полтавській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23 вересня 2022 року за №0000265, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.249 КК України, за фактом здійснення 23 вересня 2022 року приблизно о 09 годині 07 хвилин у межах Сулинського заказника Кременчуцького водосховища поблизу смт Градизьк Кременчуцького р-ну Полтавської обл. незаконного зайняття рибним промислом, що заподіяло істотну шкоду (а.п.5).

Згідно з приписами п.1 Правил промислового рибальства в рибогосподарських водних об`єктах України. завтреджених Наказом Державного комітету рибного господарства України №33, ці Правила визначають порядок здійснення та регулювання промислового рибальства (крім любительського та спортивного рибальства в рибогосподарських водних об`єктах загального користування), який є обов`язковим для підприємств, установ, організацій (незалежно від форм власності), громадян України та осіб без громадянства (надалі - користувачі), які здійснюють промислове рибальство, а також для уповноважених органів, які забезпечують охорону, відтворення та збереження середовища існування водних живих ресурсів у рибогосподарських водних об`єктах України.

Пунктами ж 6.1.7., 6.1.8. зазначених Правил передбачено, що при здійсненні промислу водних живих ресурсів користувачі зобов`язані: маркувати мітками встановленого зразка ставні знаряддя лову з метою визначення їхньої належності; використовувати на промислі тільки відповідно пристосовані для здійснення рибальства і в установленому порядку зареєстровані плавзасоби, що мають на борту реєстраційний номер.

Водночас за Наказом Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства в Полтавській області №115 користувачам водних біоресурсів, які здійснюють промисел на Кременчуцькому водосховищі в районі діяльності (контролю) Полтавського рибоохоронного патруля, було наказано припинити промисловий вилов синця з 05 серпня 2022 року.

23 вересня 2022 року проведено огляд місця події - відкритої місцевості берега Сулинського заказника Кременчуцького водосховища в межах смт Градизьк Кременчуцького р-ну Полтавської обл., у ході якого в ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_7 виявлено та вилучено: 16 месинових сіток (висотою 4 м, довжиною 70 м, із вічком 38x38 мм), 4 з яких були без закріпленого маркування (бирок); журнал обліку вилучених водних біоресурсів №3 (промисловий журнал); GPS навігатор «Garmin montana 600»; 4 пластикові бирки білого кольору; залізний човен сірого кольору без марки з нанесеним не в заводських умовах номером судна «ЯЧК 07-48» і двигун «Mercury 80» до нього; свіжовиловлену рибу видів: лящ 80 шт.; синець - 3 123 шт.; сазан 4 шт.; плітка 481 шт.; карась сріблястий 511 шт.; плоскирка 430 шт.; чехонь 9 шт.; білизна 2 шт., що підтверджується протоколами даної слідчої дії з додатком (а.п.7-9, 27-28).

26 вересня 2022 року наведене вище майно дізнавачем визнано речовими доказами, про що прийнято постанову, а тому доводи апеляційної скарги про протилежне є безпідставними (а.п.6).

Як убачається з оскаржуваної ухвали, слідчий суддя задовольнив частково клопотання органу досудового розслідування про арешт вилученого майна. Вивчивши дане клопотання та дослідивши додані до нього матеріали, встановив, що воно містить відповідне обґрунтування підстав і мети накладення арешту на колоди деревини, виходив з того, що застосування цього засобу забезпечення кримінального провадження необхідне з метою збереження речових доказів.

Аналізуючи наведені вище обставини, колегія суддів уважає, що слідчий суддя правильно встановив наявність достатніх підстав уважати, що вилучені 16 месинових сіток (висотою 4 м, довжиною 70 м, із вічком 38x38 мм), 4 з яких без закріпленого маркування (бирок); журнал обліку вилучених водних біоресурсів №3 (промисловий журнал); GPS навігатор «Garmin montana 600»; 4 пластикові бирки білого кольору; залізний човен сірого кольору без марки з нанесеним не в заводських умовах номером судна «ЯЧК 07-48» і двигун «Mercury 80» до нього, відповідають критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, та обґрунтовано на даній стадії кримінального провадження визнані речовими доказами, оскільки зберегли на собі сліди кримінального правопорушення та містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, зокрема як засоби, знаряддя вчинення кримінального правопорушення. Вилучений навігатор також окремо надає можливість установлення маршруту осіб, які здійснювали вилов риби, на човні.

При цьому, суд апеляційної інстанції зауважує, що на даній стадії розслідування слідчий суддя зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження заходів його забезпечення, та не має права вирішувати ті питання, які вирішує суд під час розгляду по суті, а саме питання, пов`язані з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення.

З огляду на викладене вище, посилання апелянта на долучені до матеріалів провадження документи дозвільного характеру не спростовують на даній стадії розслідування відповідність названих вище матеріальних об`єктів критеріям, установленим для речових доказів, оскільки заняття рибним промислом передбачає не тільки наявність дозвільної документації, а й дотримання встановлених у ній і нормативних актах приписів.

Арешт майна ж з підстави, передбаченої п.1 ч.2 ст.170 КПК України, являє собою форму забезпечення доказів, є самостійною правовою підставою для арешту поряд із забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна, й на відміну від останніх підстав не вимагає обов`язкового оголошення підозри в кримінальному провадженні, не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна, у зв`язку з чим твердження адвоката в цій частині колегія суддів уважає неспроможними.

Значення має те, що речові докази є незамінними, оскільки створюються самою подією й обстановкою вчиненого кримінального правопорушення, а тому їх втрата або суттєве пошкодження призводить до неможливості відтворення речового доказу, адже неможливим є повернення в минуле, коли він формувався.

Ураховуючи викладене вище, вид речових доказів у зв`язку із обставинами розслідуваного провадження та наявністю визначених абз.2 ч.1 ст.170 КПК України ризиків приховування, пошкодження, знищення, відчуження вилучених месинових сіток, пластикових бирок, судна з двигуном, промислового журналу, навігатора, які мають бути збережені без зміни попереднього стану, то їх зберігання на цій стадії не у визначений слідчим суддею спосіб не гарантуватиме в повній мірі збереження доказових властивостей і достовірність даних, що вони містять. Ненакладення таким чином арешту на вказане вище майно може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню в частині необхідності проведення з ними ряду слідчих, процесуальних дій і експертних досліджень для виконання органом досудового розслідування завдань, передбачених ст.2 КПК України.

Застосований слідчим суддею захід забезпечення кримінального провадження є виправданим і необхідним, та, при цьому, має характер тимчасових обмежень. Даних щодо негативних наслідків від накладення арешту на зазначені вище предмети чи здійснення їх неналежного зберігання органом дізнання при перевірці матеріалів провадження не встановлено, а визначений слідчим суддею спосіб зберігання майна не суперечить положенням Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1104 від 19 листопада 2012 року. Окрім того, за змістом п.27 цього Порядку унормовано необхідність забезпечення схоронності тимчасово вилученого майна органом, у якому воно знаходиться.

Таким чином, доводи апеляційної скарги, з яких ставиться питання про скасування оскаржуваної ухвали, не знайшли свого підтвердження, а тому апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Водночас слід зазначити, що судове рішення слідчого судді про арешт майна не перешкоджає власнику чи володільцю майна, його представнику звернутись до слідчого судді, суду (в залежності від стадії провадження) з клопотанням за правилами ст.174 КПК України, згідно з якими арешт майна може бути скасовано повністю чи частково за клопотанням власника майна, якщо він доведе, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , в інтересах ОСОБА_7 , ФОП « ОСОБА_8 » та ПП «Інститут з питань іхтіології», залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Глобинського районного суду Полтавської області від 04 жовтня 2022 року про арешт майна без зміни.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4