Справа № 308/5667/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2023 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 , за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді заяву захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_3 про відвід головуючого судді ОСОБА_4 від розгляду кримінального провадження № 0001719, відомості про яке 30.12.2017 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Сімнадцятого січня 2023 року захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_3 подав до суду заяву про відвід головуючого судді ОСОБА_4 від розгляду кримінального провадження № 0001719, відомості про яке 30.12.2017 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Заява мотивована тим, що 21.04.2021 суддя ОСОБА_4 ухвалив обвинувальний вирок у справі № 308/641/18 щодо ОСОБА_6 , яким визнав його винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, в тому числі, визнавши доведеним той факт, що дане кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_6 у співучасті, а саме за попередньою змовою з ОСОБА_5 . При цьому, суд розглянув справу за відсутності ОСОБА_5 , який був також обвинуваченим у даному кримінальному провадженні. На думку захисника, провадження відносно ОСОБА_5 було незаконно виділено ухвалою суду від 21.04.2021, у зв`язку з розшуком обвинуваченого, в той час як останній був затриманий ще 27.06.2020 в рамках кримінальної справи № 742/2146/20, яка перебувала на розгляді в Прилуцькому міськрайонному суді Чернігівської області. Захисник посилається на те, що суддя ОСОБА_4 розглянув справу за відсутності обвинуваченого, який був безпідставно оголошений судом в розшук, у зв`язку з чим судом було виділено провадження щодо нього, та встановив його вину у вчиненні злочину в співучасті, чим позбавив Вараді Лайоша права на захист та справедливий суд, що викликає у заявника сумнів в неупередженості та об`єктивності судді.

У судове засідання з розгляду заявленого відводу обвинувачений та його захисник не з`явилися, однак, захисник подав заяву про проведення судового засідання без його участі, просив заявлений відвід задовольнити.

Суддя, якому заявлено відвід в судове засідання не з`явився, письмових пояснень не подав.

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених відводу, суддя прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 КПК України, кожному гарантується право на розгляд та вирішення справи незалежним і неупередженим судом.

Підстави для відводу судді у кримінальному провадженні визначені ч. 1 ст. 75 КПК України.

Відповідно до ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 КПК України, суддя зобов`язаний заявити самовідвід. За цими ж підставами йому може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження. Заяви про відвід під час судового провадження подаються до початку судового розгляду. Подання заяви про відвід після початку судового розгляду допускається лише у випадках, якщо підстава для відводу стала відома після початку судового розгляду. Відвід повинен бути вмотивованим.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, заява про відвід подана до початку судового розгляду. Заява подана на підставі п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, тобто у зв`язку з наявністю інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді.

Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Білуха проти України" (Заява N 33949/02) від 9 листопада 2006 року, наявність безсторонності повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду.

Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного.

Щодо об`єктивного критерію слід визначити, чи існують переконливі факти, які б могли свідчити про безсторонність судді. Це означає, що при вирішенні того, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя є небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Фактичною підставою для відводу заявник зазначає ту обставину, що головуючий суддя, який розглядає кримінальне провадження щодо обвинуваченого, права й інтереси якого він захищає, ухвалив вирок у даному кримінальному провадженні щодо одного з обвинувачених, а саме ОСОБА_6 , визнавши його винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, кваліфікуючою ознакою якого є вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб з обвинуваченим ОСОБА_5 , провадження щодо якого було виділено в інше кримінальне провадження, у зв`язку з оголошенням останнього в розшук. Таким чином, суд вже здійснив оцінку дій ОСОБА_5 і докази, які розглядатимуться під час кримінального провадження будуть мати для судді наперед встановлену силу.

Як встановлено судом, головуючий суддя ОСОБА_4 одноособово здійснював розгляд кримінального провадження № 0001719, відомості про яке 30.12.2017 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 .

Ухвалою суду від 27.04.2021, відновлено судове провадження в частині обвинувачення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Матеріали кримінального провадження в частині обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, виділено в окреме провадження та зупинено до розшуку останнього.

Вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.04.2021 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Даним вироком визнано доведеним, що ОСОБА_6 за попередньою змовою з ОСОБА_5 та ОСОБА_7 26 грудня 2017 року орієнтовно о 21 годині, діючи за попередньою змовою та з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, таємно, з корисливих мотивів, таємно, перебуваючи в крамниці «Нон-стоп», що знаходиться за адресою: Ужгородський район, село Соломоново, вулиця Леніна, 89, викрали пару кросівок з маркуванням «Adidas», пару кросівок з маркуванням «Nike» та поліроль для меблів «Mebelux», після чого покинули місце вчинення злочину.

Згідно з ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; 7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Таким чином, слід констатувати, що розглядаючи кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 , суддя має встановити обставини, які він вже визнав встановленими, ухваливши вирок щодо ОСОБА_6 , тобто докази, на підставі яких було встановлено дані обставини, будуть мати для судді наперед сформовані значення та силу.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 23 лютого 2016 року у справі «Навальний і Офіцеров проти Росії» (Navalnyy and Ofitserov v Russia, заяви № 46632/13 і № 28671/14) підкреслив, що обставини, встановлені у провадженні, в якому не беруть участь інші

обвинувачені, не повинні мати преюдиціальне значення для їх справ. Статус доказів, використаних в одній справі, повинен залишатися суто відносним, а їх сила обмежуватися даними конкретного провадження.

Із практики Європейського суду з прав людини випливає, що важливим питанням є питання довіри, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (рішення Європейського суду по справі «Білуха проти України» від 09.11.2006 року).

Згідно з п. 12 висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських суддів, для Комітету Міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень відносно сторін у судовому розгляді, судді повинні бути безсторонніми, а саме: вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає - або може сприйматися як таке, що впливає на здатність судді приймати незалежні рішення. У цьому випадку незалежність судової влади є втіленням загального принципу: «ніхто не може бути суддею у власній справі». Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси певної сторони в будь-якій суперечці. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін по конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. І суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

На підставі наведеного, суд прийшов до висновку, що подана заява про відвід є обгрунтованою та підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 75, 80-82, 369, 371, 372 КПК України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву про відвід задовольнити.

Відвести суддю ОСОБА_4 від розгляду кримінального провадження (єдиний унікальний номер судової справи 308/5667/21) за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України .

Передати матеріали справи № 308/5667/21 до канцелярії Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області для проведення повторного автоматизованого розподілу справи між суддями.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1