Справа № 369/3124/21
Провадження № 1-кп/369/692/23
В И Р О К

іменем України

17.03.23 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

потерпілого ОСОБА_10 ,

представника потерпілого ОСОБА_11 ,

обвинуваченого ОСОБА_12 ,

захисника ОСОБА_13 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005193 від 03 вересня 2018 року за обвинуваченням ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сквира Київської області, українця, громадянина України, який має вищу освіту, є приватним підприємцем, одружений, має на утриманні двох малролтінхі дітей, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України (далі КК України),

встановив:

02 вересня 2018 року близько 15:55 год. (більш точного часу не установлено) водій ОСОБА_12 , керуючи автомобілем марки «BMW 320», днз НОМЕР_1 , рухаючись по автодорозі «Київ - Одеса» в межах Києво-Святошинського району Київської області, зі сторони с. Чабани у напрямку міста Київ, навпроти будинку № 11 вул. Інститутська в с. Гатне Києво-Святошинського району Київської області, в порушення вимог пунктів Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, а саме: 1.3 (Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими); 1.5 (Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків); 2.3 «б» (Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний - бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом на дорозі); 11.4. (На дорогах з двостороннім рухом, які мають щонайменше дві смуги для руху в одному напрямку, забороняється виїжджати на призначений для зустрічного руху бік дороги); а також розділу 34 горизонтальної дорожньої розмітки 1.1 (вузька суцільна лінія - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі ділянок проїзної частини, на які в`їзд заборонено; позначає межі місць для стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей) та пункту 1.10 терміну «розділювальна смуга» (Розділювальна смуга - виділений конструктивно або за допомогою суцільних ліній дорожньої розмітки 1.1 або 1.2 елемент автомобільної дороги, який розділяє суміжні проїзні частини. Розділювальна смуга не призначена для руху або стоянки транспортних засобів. Лінію перетинати забороняється) при зміні напрямку руху та виконанні маневру розворот у місці технологічного розриву розділювальної смуги (бетонного відбійника) проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, не переконався у безпечності свого маневру по відношенню до інших учасників дорожнього руху, внаслідок чого перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1, що виділяє розділювальну смугу, відмежовує суміжні проїзні частини протилежних напрямків та позначає межі ділянок проїзної частини, на які в`їзд заборонено, таким чином виїхав на призначений для зустрічного руху бік дороги, де скоїв зіткнення з мотоциклом «Ducati 1199 Panigale», днз НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_10 , який рухався зі сторони м. Київ у напрямку м. Одеса.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій мотоцикла ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження, які згідно з висновком судово-медичної експертизи № 10/Е від 21 січня 2019 року відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя в момент їх заподіяння.

Порушення водієм ОСОБА_12 вимог пунктів п.п. 1.3, 1.5, 2.3 «б», 11.4, а також розділу 34 горизонтальної дорожньої розмітки 1.1 (вузька суцільна лінія) та пункту 1.10 терміну «розділювальна смуга» Правил дорожнього руху України стало умовою та причиною виникнення і настання даної дорожньо-транспортної пригоди і знаходиться в прямому причинному зв`язку з наслідками, які наступили в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Вказаними діями, ОСОБА_12 вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України.

Києво-Святошинським районним судом Київської області здійснюється судовий розгляд у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005193 від 03 вересня 2018 року за обвинуваченням ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Під час судового розгляду обвинуваченим ОСОБА_12 та його захисником ОСОБА_13 до суду надано угоду про визнання винуватості, з якої вбачається наступне.

03 березня 2022 року між обвинуваченим ОСОБА_12 в присутності захисника ОСОБА_13 та прокурором Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_7 було укладено угоду про визнання винуватості відповідно до вимог ст. 472 КПК України.

Як вбачається з обвинувального акту та угоди про визнання винуватості обвинувачений та прокурор дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 286 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, беззастережного визнання обвинуваченим ОСОБА_12 своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, а також узгодженого покарання, яке повинен понести ОСОБА_12 , у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, з подальшим звільненням від відбування покарання із випробуванням з іспитовим строком на підставі ст. 75 КК України, згоди обвинуваченого на його призначення, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України та наслідки невиконання угоди.

У судовому засіданні прокурор просив затвердити угоду про визнання винуватості, вирішити питання про речові докази у кримінальному провадженні та стягнути процесуальні витрати з обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_12 вину у висунутому обвинуваченні визнав повністю та підтвердив обставини вчиненого, щиро розкаявся, просив затвердити угоду та призначити мінімальний іспитовий строк. При цьому, надав суду розписку про відсутність будь-яких претензій до нього з боку потерпілого.

Захисник ОСОБА_13 в інтересах ОСОБА_12 просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити його підзахисному узгоджене сторонами покарання.

Представник потерпілого ОСОБА_11 не заперечувала проти затвердження угоди про визнання винуватості, щодо поданого цивільного позову просила суд залишити його без розгляду, оскільки завдані збитки обвинуваченому відшкодовано у повному обсязі про що надала відповідний договір про відшкодування матеріальної та моральної шкоди від 03 березня 2023 року та згоду потерпілого на укладення угоди про визнання винуватості.

Потерпілий ОСОБА_10 також просив затвердити угоду про визнання винуватості, щодо поданого ним цивільного позову просив суд залишити його без розгляду, оскільки завдані йому збитки обвинуваченим відшкодовані у повному обсязі. При цьому, на позбавленні права керування обвинуваченого не наполягав.

Представник цивільного відповідача ТДВ СК «Альфа-Гарант» в судове засідання не з`явився про дату, місце та час проведення судового розгляду повідомлений у встановленому законом порядку, при цьому подав заяву про проведення судового розгляду за відсутності представника ТДВ СК «Альфа-Гарант» та подав відзив на цивільний позов.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості між обвинуваченим та прокурором, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 3 ст. 474 КПК України, якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним або обвинуваченим.

Виходячи зі змісту п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_12 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а саме у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження, який згідно з ст. 12 КК України, є тяжким злочином.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_12 відповідно до ст. 66 КК України суд визнає щире каяття у вчиненому, яке полягає у відвертому осуді обвинуваченим своєї протиправної поведінки, готовності нести відповідальність за вчинене, вчинення кримінального правопорушення вперше та добровільне відшкодування потерпілому завданої шкоди.

Судом враховано, що щире каяття, характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого ним злочину, означає, що особа визнає свою вину за усіма пунктами висунутого проти неї обвинувачення, дає правдиві свідчення, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин, бажає виправити ситуацію, яка склалася, демонструє готовність понести заслужене покарання.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_12 , передбачених ст. 67 КК України судом не встановлено.

Судом встановлено, що обвинувачений має вищу освіту, є приватним підприємцем, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей та батьків пенсійного віку, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_12 цілком розуміє права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Прокурору та захиснику також зрозумілі наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені ч. 2 ст. 473 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про затвердження угоди про визнання винуватості між обвинуваченим та прокурором і призначення ОСОБА_12 узгодженої сторонами міри покарання.

На підставі ст. 124 КПК України процесуальні витрати за проведення експертиз підлягають стягненню з обвинуваченого.

На підставі ст. 124 КПК України процесуальні витрати за проведення експертиз підлягають стягненню з обвинуваченого.

Згідно з положенням п. 7 ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити цивільний позов.

Відповідно до ч. 1, 5 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо: позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Враховуючи те, що цивільний позивач (потерпілий) ОСОБА_10 до початку судового розгляду подав до суду заяву про залишення цивільного позову до цивільних відповідачів (обвинуваченого) ОСОБА_12 та ТОВ СК «Альфа-Гарант», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення без розгляду, а тому суд вважає можливим залишити вказаний цивільний позов без розгляду.

Суд зауважує, що арешти накладені ухвалами Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 вересня 2018 року та 06 вересня 2018 року на мотоцикл «Ducati 1199 Panigale», р.н. НОМЕР_3 , рама № НОМЕР_4 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 належить ОСОБА_10 , та автомобіль «BMW 320», реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_6 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_7 належить ОСОБА_12 скасовано ухвалами Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 травня 2019 року (справа № 369/4889/19; справа № 369/13701/19).

На підставі викладеного, керуючись ст. 100, 124, 128, 129, 368, 373, 374, 468 469, 472 474, 475 КПК України,

ухвалив:

Затвердити угоду від 03 березня 2023 року між обвинуваченим ОСОБА_12 та прокурором Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0005193 від 03 вересня 2018 року.

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_12 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_12 обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 цієї статті, а саме: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання та періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_12 (РНОКПП НОМЕР_8 ) в дохід держави в рахунок відшкодування витрат за проведення експертиз витрати на загальну суму 31 629 грн, а саме:

- витрати на проведення експертизи (висновок експерта № 12-1/2459 від 31 січня 2019 року) на суму 1 430,00 грн;

- витрати на проведення експертизи (висновок експерта № 12-1/2463 від 08 лютого 2019 року) на суму 1 430,00 грн;

- витрати на проведення експертизи (висновок експерта № 19/12-1/331/332-СЕ/18 від 15 лютого 2019 року) на суму 4 290,00 грн;

- витрати на проведення експертизи (висновок експерта № 19374/19-52/19375/19-35/3766/3767/20-35/3768/20-52 від 11 лютого 2020 року) на суму 18 840 грн;

- витрати на проведення експертизи (висновок експерта № 13-3/385 від 11 червня 2020 року) на суму 1716,20 грн.

- витрати на проведення експертизи (висновок експерта № СЕ-19/111-20/56511-ІТ від 25 листопада2020 року) на суму 3 922,80 грн.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 до цивільних відповідачів (обвинуваченого) ОСОБА_12 та ТДВ СК «Альфа-Гарант», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення залишити без розгляду.

Речові докази:

- автомобіль марки «BMW 320» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який повернуто законному володільцю ОСОБА_12 , на відповідальне зберігання, залишити у розпорядженні останнього;

- мотоцикл марки «Ducati 1199 Panigale», реєстраційний номер НОМЕР_9 , який повернуто законному володільцю ОСОБА_10 , на відповідальне зберігання, залишити у розпорядженні останнього.

- флеш карта micro SD HC Kingston 32 GB із записом події ДТП, яка зберігається в матеріалах кримінального провадження, - залишити у матеріалах кримінального провадження;

- CD-R диск з відеозаписом події ДТП, який зберігається в матеріалах кримінального провадження, залишити у матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області виключно з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити сторонам кримінального провадження.

Суддя ОСОБА_1