ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2023 року м.Кривий Ріг

13.04.2023р. колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області у складі:

судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на вирок Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 13.01.2022р., яким обвинуваченого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сіверськ Артемівського р-ну Донецької області, який мешкає в АДРЕСА_1

визнано винуватим за ч. 1 ст. 309 КК України та призначено покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17 000грн.

за участю захисника (в режимі ВКЗ) ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_8

в с т а н о в и л а :

Оскаржуваним вироком обвинуваченого визнано винуватим за ч. 1 ст. 309 КК України та призначено покарання у виді штрафу у сумі 17 000грн.

Вирок оскаржено в апеляційному порядку захисником ОСОБА_6 , який не оскаржуючи фактичних обставин справи, кваліфікації його дій та доведеності його винуватості не погодився із суворістю призначеного покарання;

- вказує, що обвинувачений раніше не судимий, свою винуватість визнав повністю, сприяв розкриттю кримінального правопорушення, не працює, досяг пенсійного віку, має поганий стан здоров`я, пересувається за допомогою милиць, та призначене покарання хоча і призначено в межах санкції статті, проте такий розмір штрафу дуже великий для обвинуваченого;

- наголошує, що відповідно до вимог ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суд може призначити покарання нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання;

- прохає оскаржуваний вирок в частині призначеного покарання змінити, та призначити обвинуваченому покарання за ч. 1 ст. 309 КК України на підставі ст. 69 КК України у виді штрафу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів громадян.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого, який підтримав подану ним апеляційну скаргу та прохав її задовольнити, позицію прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги та прохав вирок суду першої інстанції залишити без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, дійшов висновку про залишення без задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника за таких підстав.

Оскаржуваним вироком обвинуваченого визнано винуватим у тому, що він в кінці жовтня 2021р., за забором свого домоволодіння розташованого в АДРЕСА_1 , виявив три дикорослі кущі коноплі, та, діючи умисно, з метою незаконного, придбання, та зберігання наркотичних засобів, для особистого вживання, не переслідуючи мети збуту, не маючи відповідного дозволу, ігноруючи вимоги ЗУ «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995р., руками вирвав вказані кущі з землі та від`єднав гілки з листям від стебла, тим самим незаконно придбав особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, та в руках приніс на територію свого домоволодіння за місцем мешкання, де розклав вказані гілки коноплі та кущі для висушування на дивані, який знаходився у дворі, та таким чином став незаконно зберігати за місцем мешкання особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, для подальшого особистого вживання шляхом куріння, без мети збуту.

17.11.2021р. період часу з 09 год. 25 хв. до 10 год. 14 хв. під час проведення санкціонованого обшуку, за місцем мешкання ОСОБА_7 , а саме, - домоволодіння вказаною вище адресою у дворі на відстані 10 метрів від входу на територію вказаного домоволодіння, з правої сторони від паркану було виявлено та вилучено речовину рослинного походження, зеленого кольору масою 610 г, що яка згідно Постанови КМУ від 06.05.2000 №770 «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів» містить особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, масою 290,15 г. Маса канабісу в перерахунку на суху речовину складає - 243,73г, яка згідно Наказу МОЗ України № 634 від 29.01.2010 «Про внесення змін до Наказу МОЗ України № 188 від 01.08.2000 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу», більше, ніж невеликий розмір, яку обвинувачений діючи умисно, незаконно, придбав, та зберігав за місцем мешкання для особистого вживання, шляхом куріння, не переслідуючи мети збуту.

Дії обвинуваченого кваліфіковані за ч. 1 ст. 309 КК України як незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту.

Вирок оскаржений захисником в частині призначення покарання, фактичні обставини справи, кваліфікація вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, доведеність його винуватості в апеляційній скарзі не оскаржується, а тому вирок відповідно до вимог ст. 404 КПК України переглядається в межах апеляційної скарги.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що, суд першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання із дотриманням вимог ст.ст. 50, 65 КК України належним чином врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме що обвинувачений вчинив кримінальний проступок, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується посередньо, не працевлаштований, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, перебуває на обліку у лікаря нарколога з 11.07.2003р. з діагнозом «вживання канабіноїдів зі шкідливим наслідками», в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, є особою пенсійного віку, обставину, що пом`якшує покарання - щире каяття обвинуваченого, відсутність обставин, які обтяжують покарання, а також прийняв до уваги те, що згідно з ч. 2 їни; нормативно-правовий акт № 2341-III від 05.04.2001">ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, та особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, та дійшов висновку про необхідність призначення йому покарання у виді штрафу, яке буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Суд апеляційної інстанції погоджується із рішенням суду щодо призначеного обвинуваченому покарання, вважає його законним та обґрунтованим, не вбачає підстав для застосування вимог ст. 69 КК України та призначення покарання нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання за таких підстав.

Так судом апеляційної інстанції, після дослідження матеріалів кримінального провадження встановлено, що обвинувачений був тричі судимий у 2005, 2012, та 2017 роках за злочини пов`язані із незаконним обігом наркотичних засобів, відбував реальне покарання у виді позбавлення волі. Хоча відповідно до вимог ст. 89 КК України обвинувачений вважається несудимою особою, що жодним чином не впливає на фактичні обставини та призначене покарання за оскаржуваним вироком, проте вказані вище дані про його особу не дають суду апеляційної інстанції підстав для призначення обвинуваченому покарання із застосуванням ст. 69 КК України, оскільки не буде належним чином дотримано вимог ст. 50 КК України, а саме виправлення обвинувачення та попередження вчинення нових злочинів, як обвинуваченим, так і іншими особами.

Досліджуючи дані про особу обвинуваченого судом апеляційної інстанції встановлено, що він притягався до кримінальної відповідальності як за незаконне зберігання наркотичних засобів без мети збуту, так і за збут наркотичних засобів. Досліджуючи змісти вироків, які містяться в матеріалах кримінального провадження, встановлено, що кожного разу обвинувачений визнавав свою винуватість, щиро каявся у вчиненому проте, після відбування призначеного покарання не припиняв своїх злочинних намірів, знов вчиняв аналогічний злочин у сфері незаконного обігу наркотичних засобів.

(а.с 56-64)

У даному контексті суд апеляційної інстанції вважає необхідним наголосити, що кримінальний закон слід вважати якісним настільки, наскільки якісні правові засоби, якими він володіє. Основним із засобів, за допомогою яких кримінальний закон впливає на злочинність - є покарання. Тому роль покарання, як необхідного засобу охорони суспільства від злочинних посягань, здійснюється, як за допомогою загрози покаранням, яка міститься в санкції кримінально-правової норми Особливої частини Кримінального кодексу України, так і шляхом його реалізації, тобто примусового впливу на осіб, вже визнаних винними у вчиненні злочину.

Врахувавши наведене вище, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що враховуючи дані про особу обвинуваченого, фактичні обставини нового кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 309 КК України, три погашені попередні судимості обвинуваченого за аналогічні злочини, то підстави для застосування вимог ст. 69 КК України відсутні, оскільки у такому випадку у стороннього спостерігача може утворитися помилкове уявлення про кримінально-карані діяння, та зокрема про кримінальні правопорушення у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, як про незначні, у разі призначення біль м`якого покарання, ніж передбачено санкцією статті.

Крім того, не слід полишати поза увагою той факт, що законодавець, вносячи зміни до санкції ч. 1 ст. 309 КК України, посилив покарання за вчинення злочинів даної категорії, вказавши таким чином на актуальність цих кримінальних правопорушень, у зв`язку з чим необхідність більшої уваги до проблеми та більш суворого підходу до справ, зокрема у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, які становлять підвищену небезпеку для суспільства.

Таким чином, доводи апеляційної скарги захисника, що обвинувачений раніше не судимий, свою винуватість визнав повністю, сприяв розкриттю кримінального правопорушення, не працює, досяг пенсійного віку, має поганий стан здоров`я, пересувається за допомогою милиць, та призначене покарання хоча і призначено в межах санкції статті, проте такий розмір дуже великий для обвинуваченого, є неспроможними та не підлягають задоволенню.

Істотних порушень кримінального процесуального закону не встановлено, рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та справедливим, підстави для його зміни або скасування відсутні.

Враховуючи викладене вище та керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на вирок Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 13.01.2022р., яким обвинуваченого ОСОБА_7 визнано винуватим за ч. 1 ст. 309 КК України та призначено покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17 000грн. - залишити без задоволення.

Вирок Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 13.01.2022р., яким обвинуваченого ОСОБА_7 визнано винуватим за ч. 1 ст. 309 КК України та призначено покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17 000грн - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили після її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою в той самий строк з дня отримання ним копії судового рішення.

Судді