Справа №: 486/1254/22 Провадження № 1-кп/486/160/2022
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2022 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі головуючої - судді ОСОБА_1
при секретарі судового засідання - ОСОБА_2

за участю: прокурора - ОСОБА_3
обвинуваченої - ОСОБА_4
захисника обвинуваченої - ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в м. Южноукраїнську, Миколаївської області, обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001135 від 21.07.2022 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

27.10.2022 року до Южноукраїнського міського суду Миколаївської області надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0001135 від 21.07.2022 року, за ч. 2 ст. 436-2 КК України.
Відповідно до протоколу щодо неможливості автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.10.2022 року призначення судді не відбулося.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями обвинувальний акт було розподілено 28.10.2022 року та передано судді ОСОБА_1 28.10.2022 року.
Ухвалою Южноукраїнського міського суду від 31.10.2022 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001135 від 21.07.2022 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України, призначено до підготовчого судового засідання на 01 листопада 2022 року.
У зв`язку з тим, що в кримінальному провадженні приймає участь захисник ОСОБА_5 , суд поставив на обговорення питання про вирішення питання про самовідвід судді.
З огляду на те, що 23 березня 2017 року приблизно о 08 годині 30 хвилин, суддя Южноукраїнського міського суду Миколаївської області ОСОБА_1 , була свавільно затримана в своєму службовому кабінеті, який розташований на першому поверсі будівлі суду за адресою: АДРЕСА_1 , співробітниками УЗБ в Миколаївській області, вона звернулась за правовою допомогою до адвоката ОСОБА_5 .
Згадані дії, вчиняла група осіб у складі: начальника відділу УЗБ України в Миколаївській області ОСОБА_6 (службове посвідчення: серія НОМЕР_1 , видане 06.12.2016 року); ОСОБА_7 - оперуповноваженого УСБ України в Миколаївській області (службове посвідчення: серія НОМЕР_2 , видане 23.11.2016 року); ОСОБА_8 - оперуповноваженого УСБ України в Миколаївській області (службове посвідчення: серія НОМЕР_3 , видане 23.11.2016 року); ОСОБА_9 (службове посвідчення: серія НОМЕР_4 , видане 12.12.2016 р.) та громадянами ОСОБА_10 , ОСОБА_11 .
Працівники УЗЕ в Миколаївській області демонстрували свою перевагу над людиною - суддею, підривали авторитет не лише судді, а й авторитет судової влади в цілому.
Відносно зазначених осіб внесено відомості в Єдиний реєстр досудових розслідувань та проводиться досудове слідство у кримінальному провадженні №0000132 від 18.05.2017 року.
Враховуючи, що практики не можуть дійти єдиної згоди щодо наявності у діях поліцейських, голови Южноукраїнського міського суду та начальника ТУ ДСА Миколаївської області, зазначених у постановах, ознак кримінального провопорушення, то протягом п`яти років кримінальне провадження відновлюють та закривають.
Ухвалами Центрального та Заводського районних судів Миколаївської області неодноразово скасовалися постанови слідчих Першого слідчого відділку Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаїві. На сьогодні розгляд скарги про закриття кримінального провадження призначено на 23.11.2022 року.
Суддею ОСОБА_1 23.03.2017 року було укладено договір про надання правової допомоги відповідно до ордеру №61466 від 23.03.2017 року, з захисником ОСОБА_5 , яка також є захисником обвинуваченої ОСОБА_4 , що підтверджується ордером про надання правової допомоги №1032493 серії ВЕ від 01.11.2022 року.
Участь адвоката ОСОБА_5 нівелює задекларований принцип об`єктивності та виключає можливість неупередженого розгляду кримінального провадження по суті під головуванням судді ОСОБА_1 .
У підготовчому судовому засіданні 01.11.2022 року учасники справи не заперечували проти заявленого самовідводу судді.
Суд виходить із вимог статті 369 КПК України, практики національних судів, міжнародної практики з принципу верховенства права, вважає, що будь-яке процесуальне рішення судді або слідчого судді в кримінальному провадженні повинно бути оформлено процесуальним документом, а в даному випадку, саме ухвалою судді. Текст статей 80, 81, 82 КПК України свідчить про неоднаковий підхід законодавця щодо зазначення у вказаних нормах порядку подачі заяви про самовідвід судді.
Згідно з ч. 1 ст. 80 КПК України, суддя за наявності підстав, передбаченими статтями 75-79 КПК України, зобов`язаний заявити самовідвід.
Як свідчить текст ч. 1 ст. 81 КПК України, законодавець після слова "відводу" не зазначає слово "самовідвід". Тому, за змістом ст. 81 КПК України вказує на процедуру розгляду саме відводу, а не самовідводу.
Положенням КПК України механізм правового регулювання самовідводу суддів чітко не встановлено, як і порядок його вирішення.
КПК України не передбачає (принаймні жодного разу не згадує своїми нормами) такого процесуального документу, як "заява про самовідвід". Питання самовідводу є правовим наслідком доброчесності та особистого сумління судді, який зважив всі факти та обставини, які дозволяють чи не дозволяють об`єктивно та неупереджено розглянути справу, урахував всі обставини та прийняв рішення, виходячи із власного переконання. Суддя несе персональну відповідальність за рішення щодо взятого самовідводу.
З урахуванням судової практики процесуальне рішення про самовідвід не повинно переглядатися іншим суддею, так як це призводить до конфліктів між суддями. Суддя місцевого суду не може бути судом у справі свого колеги щодо обґрунтованості ним заявленого собі самовідводу, так як це суперечить міжнародним стандартам та закону України "Про судоустрій і статус суддів". З огляду на це, на глибоке переконання суду, правова оцінка щодо заявленого самовідводу суддею місцевого суду може надаватися при перегляді судового рішення вищим судом.
Стаття 129 Конституції України визначає, що судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону.
Гарантії незалежності суддів, а також відповідальність за втручання у здійснення правосуддя та вплив на суд або суддів у будь-який спосіб закріплюється в Законі України "Про судоустрій і статус суддів".
Із системного аналізу наведених норм слідує, що незалежність є основною передумовою їх об`єктивності та неупередженості у зв`язку з чим будь-який вплив на суддю у тому числі з боку інших суддів є неприпустимим.
Суддя повинен виконувати свої професійні обов`язки незалежно, виходячи виключно з фактів, установлених на підставі власної оцінки доказів, розуміння закону, верховенства права, що є гарантією справедливого розгляду справи в суді, не зважаючи на будь-які зовнішні впливи, стимули, загрози, втручання або публічну критику.
Згідно з пунктом 12 висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Ради Європи «Про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів» незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При постановлені судових рішень щодо сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає на здатність судді приймати незалежні рішення. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але і з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана. П. 2.5. Бангалорських принципів поведінки суддів передбачає, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.
Тому з метою дотримання положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, з урахуванням практики ЄСПЛ, яка є частиною національного законодавства і джерелом права, що підлягають застосуванню відповідно дост. 9 Конституції України, ст.ст.1,8 КПК України, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини, забезпечення об`єктивності, неупередженості та з метою справедливого розгляду кримінального провадження, суддя вважає за доцільне відвестися від розгляду справи.
Суддя проаналізувала, обдумала, оцінили варіанти, визначила наслідки, розгляду кримінального провадження під її головуванням, із застосуванням тесту на підзвітність суспільному контролю на незалежний суд і заявила самовідвід з власної ініціативи.
Сторони кримінального провадження мають право знати, чому справу передано іншому судді, це право допомагає уникнути свавільного перерозподілу справи.
Керуючись ст. 129 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою ЄСПЛ, ст.ст. 1, 8, 9, 35, 369, 371, 372 КПК України,-

У Х В А Л И В :
Задовольнити заявлений самовідвід судді Южноукраїнського міського суду Миколаївської області ОСОБА_1 та передати матеріали кримінального провадження №486/1254/22 за обвинувальним актом №0001135 від 21.07.2022 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України, до секретаріату суду для проведення повторного автоматизованого розподілу судових справ між суддями на підставі ст. 35 КПК України.
Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя Южноукраїнського

міського суду Олена ВОЛКОВА