ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.11.2022 смт Тиврів 145/599/20

1-кп/145/34/2022

Тиврівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участі прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у судовому засіданні в приміщенні Тиврівського районного суду Вінницької області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 28.03.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000054, щодо обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , 10.08.2022 судимого Шаргородським районним судом Вінницької області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

встановив:
27.03.2020, приблизно о 04-00 год., ОСОБА_4 , маючи намір на крадіжку чужого майна, зайшов на частково огороджену територію домоволодіння, яке належить ОСОБА_5 та розташоване за адресою: АДРЕСА_2 .
В подальшому, реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, переслідуючи корисливий мотив, шляхом відкриття вхідних дверей, проник до приміщення сараю, звідки таємно викрав алюмінієвий котел ємністю 150 л, вартістю 1 181,20 грн. та алюмінієвий котел ємністю 120 л, вартістю 886,80 грн.
Після чого ОСОБА_4 місце злочину залишив, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв ОСОБА_5 матеріальну шкоду, згідно висновку експерта №2532/2533/20-21 від 10.04.2020, на загальну суму 2 068,00 грн.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винуватість в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.3 ст.185 КК України, визнав, розкаявся у вчиненому, підтвердив обставини, зазначені в обвинувальному акті.

ОСОБА_4 дав показання, що в кінці березня 2020 року, зранку, він проник до сараю ОСОБА_5 , звідки викрав два алюмінієвих котли. У вчиненому щиро кається.

Відповідно до вимог ст.349 КПК України суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються.

При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміє обвинувачений зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності його позиції.
Суд вважає показання обвинуваченого є достовірними, правдивими, належними та допустимими, оскільки вони не спростовуються, а навпаки підтверджуються іншими доказами.

Потерпіла ОСОБА_5 подала заяву, відповідно до якої просить справу розглядати у її відсутності, матеріальна шкода їй не відшкодована, покарання ОСОБА_4 просить призначити на розсуд суду.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 6 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

В силу ч.1 ст.23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.

Відповідно до ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Таким чином, суд дійшов висновку, що обвинувачений ОСОБА_4 повинен нести відповідальність за ч.3 ст.185 КК України, оскільки таємно викрав чуже майно (вчинив крадіжку, кваліфікуючою ознакою якої є крадіжка, вчинена із проникненням у інше приміщення).

Призначаючи покарання за вчинене, суд враховує характер та ступінь тяжкості кримінального правопорушення, особу винного ОСОБА_4 (раніше судимого, заяв та скарг про порушення ним громадського порядку не надходило), обставини, що пом`якшують його покарання, до яких суд відносить визнання винуватості та щире каяття, обставин, які обтяжують його відповідальність, в судовому засіданні не встановлено.

Відповідно до досудової доповіді про обвинуваченого у кримінальному провадженні, складеної Кам`янець-Подільським РС №1 філії ДУ "Центр пробації" у Хмельницькій області, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення обвинуваченому оцінюється як середній, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюється як середній. Орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі можливе та не становить високої небезпеки для суспільства, виконання покарання у громаді можливе за умови нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень.

Згідно положень ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до ч.2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003, за №7 «Про судову практику призначення судами кримінального покарання» суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

На основі засад законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, керуючись ст.ст.50, 65 КК України, суд призначає обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, та приходить до висновку, що його виправлення і перевиховання можливо досягти без ізоляції від суспільства в умовах здійснення постійного контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням із застосуванням положень ст.ст.75, 76 КК України.

Оскільки кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.185 КК України, обвинуваченим ОСОБА_4 вчинено до постановлення відносно нього вироку Шаргородського районного суду Вінницької області від 10.08.2022, суд призначає йому покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, із застосуванням ч.4 ст.70 КК України, шляхом часткового складання призначеного покарання із покаранням, призначеним за вироком від 10.08.2022.

Цивільний позов не заявлявся.

Суд стягує із ОСОБА_4 витрати за проведення експертизи, долю речових доказів вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався, клопотань від сторони обвинувачення не надходило.

Керуючись ст. ст. 349, 368, 371, 373, 374, 376, 392, 395 КПК України, суд

ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, і призначити покарання - 3 (три) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначеного покарання із покаранням, призначеним за вироком Шаргородського районного суду від 10.08.2022, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання - 4 (чотири) роки позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання, якщо протягом іспитового строку терміном 3 (три) роки він не вчинить нового кримінального правопорушення.

На підставі п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази: мішок з алюмінієвими уламками вагою 29 кг 200 г, передані на відповідальне зберігання ОСОБА_5 , залишити власнику;

паперовий конверт із трьома алюмінієвими уламками, що переданий на зберігання в кімнату зберігання речових доказів Тиврівського ВП, повернути потерпілій ОСОБА_5 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави за проведення судової товарознавчої експертизи 490 (чотириста дев`яносто) гривень 32 копійки.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Тиврівський районний суд Вінницької області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги, судове рішення набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_6