Справа № 141/583/22
Провадження №1-кп/141/9/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2023 року смт Оратів

Оратівський районний суд Вінницької області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.11.2022 за № 0000142 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тетіїв Київської області, проживає по АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта вища, не працює, не одружений, раніше не судимий,

у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.5 ст. 27 ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України,

У С Т А Н О В И В:

На початку травня 2021 року, більш точної дати та часу органом досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 отримав пропозицію від малознайомої йому особи на отримання за грошову винагороду посвідчення тракториста-машиніста без проходження відповідного навчання та здачі іспитів. Будучи зацікавлений у вказаній пропозиції, достовірно розуміючи, що такі дії відбуваються в порушення встановленої законодавством України процедури, ОСОБА_4 у травні 2021 року передав малознайомій йому особі грошові кошти в сумі 7000,00 грн. Крім того, достовірно розуміючи, що для створення вказаного офіційного документу необхідно надати свою фотокартку та персональні дані у вигляді анкетних відомостей, ОСОБА_4 вчинив вказані дії одночасно із передачею грошових коштів.

Після цього за відносно короткий період часу невстановлена особа передала на виконання попередньої домовленості ОСОБА_4 посвідчення тракториста-машиніста серія НОМЕР_1 , виготовлене на його ім`я.

Згідно висновку експерта № 7065/22-21 від 09.11.2022 за результатами проведення судово-технічної експертизи наданий на дослідження бланк посвідчення тракториста-машиніста серія НОМЕР_1 не відповідає зразкам, що перебувають в офіційному обігу на території України. Бланк посвідчення виготовлений саморобним способом з використанням засобів оперативної поліграфії.

Досудовим слідством дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.5 ст.27 ч.1 ст.358 КК України як пособництво у підробленні посвідчення, яке видається організацією.

Крім того, 02.11.2022 приблизно о 09 год 00 хв ОСОБА_4 на автодорозі в с. Якимівка Оратівської ТГ Вінницького району Вінницької області рухався за кермом транспортного засобу марки «Беларус-892», д.н.з. НОМЕР_2 . Будучи очевидцем того, що вказаний транспортний засіб рухається із порушеннями встановленими вимогами ПДР України, а саме без передбачених конструкцією транспортного засобу дзеркал заднього виду, інспектор СРПП відділу поліції № 4 ВРУП ГУНП у Вінницькій області капітак поліції ОСОБА_6 спільно із заступником начальника СРПП відділу поліції № 4 ВРУП ГУНП у Вінницькій області майором поліції ОСОБА_7 , виконуючи службові обов`язки, визначені Законами України «Про Національну поліцію», «Про дорожній рух», а також посадовою інструкцією, на підставі п.1 пп.3 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» з метою припинення даного адміністративного правопорушення та оформлення відповідних матеріалів, зупинили вищевказаний транспортний засіб, за кермом якого знаходився ОСОБА_4 , та висловили вимогу пред`явити посвідчення тракториста-машиніста на право керування транспортним засобом відповідної категорії, а також свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу.

При цьому, ОСОБА_4 , достовірно розуміючи, що наявне у нього посвідчення тракториста-машиніста серія НОМЕР_1 є підробленим та він його у встановленому законом порядку не отримував, свідомо передав його працівнику поліції для перевірки, тим самим використавши його.

Відповідно до висновку експерта № 7065/22-21 від 09.11.2022 за результатами проведення судово-технічної експертизи наданий на дослідження бланк посвідчення тракториста-машиніста серія НОМЕР_1 не відповідає зразкам, що перебувають в офіційному обігу на території України. Бланк посвідчення виготовлений саморобним способом з використанням засобів оперативної поліграфії.

Досудовим слідством дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 4 ст. 358 КК України як використання завідомо підробленого документа.

Допитаний в судовому засідання обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.5 ст. 27 ч.1 ст. 358 та ч.4 ст. 358 КК України, визнав у повному обсязі за обставин вказаних в обвинувальному акті, які підтвердив суду, погодившись з кваліфікацією вчинених ним діянь, у вчиненому щиро розкаявся, вказав, що зробив належні висновки, просив суд суворо його не карати.

Враховуючи ту обставину, що обвинувачений повністю визнав свою вину та враховуючи його покази в судовому засіданні, суд вважає їх достовірними, а тому відповідно до вимог ст. 349 КПК України суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, оскільки проти цього не заперечують учасники судового розгляду та ці обставини ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясував, що позиція учасників судового провадження добровільна та вони правильно розуміють зміст цих обставин. Суд роз`яснив про позбавлення права оспорювати фактичні обставини справи у апеляційному порядку при такому порядку вирішення справи.

Вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши надані стороною обвинувачення докази та обставини, які підлягають встановленню у кримінальному провадженні, суд доходить висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні ним кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27 ч.1 ст. 358 та ч.4 ст. 358 КК України доведена повністю, а його дії слід кваліфікувати за ч.5 ст.27 ч.1 ст. 358 КК України, як пособництво у підробленні посвідчення, яке видається організацією, та за ч. 4 ст.358 КК України, як використання завідомо підробленого документа.

Суд при призначенні покарання має враховувати дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, та вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" № 7 від 24 жовтня 2003 року зі змінами від 06 листопада 2009 року звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожної особи, яка визнається винною у вчиненні злочину, мають суворо додержуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Також відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому, таке рішення має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Суди, зокрема, можуть не визнати окремі з них такими, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також визнати такими обставинами ті, які не зазначено в обвинувальному висновку.

Так, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 міри покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєних кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України належать до категорії кримінальних проступків, дані, які характеризують особу обвинуваченого, який не працює, за місцем проживання характеризується добре, компрометуючих матеріалів на ОСОБА_4 до сторостинського округу не надходило, на обліку у наркологічному кабінеті та на «ДО» у психіатра не перебуває, раніше не судимий.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст.66 КК України, судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особи обвинуваченого, суд доходить висновку, що необхідним та достатнім для виправлення і попередження вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді штрафу в межах санкцій ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, із застосуванням ст. 70 КК України, визначивши остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.

Відповідно до ч. 2 ст. 53 КК України, розмір штрафу визначається судом залежно від тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та з урахуванням майнового стану винного в межах від тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян до п`ятдесяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, якщо статтями Особливої частини цього Кодексу не передбачено вищого розміру штрафу.

На переконання суду, призначене покарання у виді штрафу буде справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_4 , попередження вчинення ним кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

При цьому, суд не погоджується з позицією прокурора та захисника, висловленою ними в судових дебатах щодо призначення покарання у виді штрафу в розмірі 200 та 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, відповідно, оскільки штраф у такому розмірі є надто м`яким покаранням для ОСОБА_4 з огляду на характер скоєних кримінальних проступків та обставини, за яких вони були вчинені обвинуваченим.

Відповідно до вимог ст.ст. 124, 126 КПК України, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення судово-технічної експертизи № 7065/22-21 від 09.11.2022 в розмірі 2831,55 грн.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог статті 100 КПК України.

Відповідно до вимог частини 4 статті 174 КПК України скасувати арешт, накладений на речові докази.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого під час досудового розслідування та судового розгляду не обирався, підстав для застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого немає.

Керуючись ст.ст. 12, ч.5 ст. 27, 50, 66, 67, 70, ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України, ст.ст. 100, 174, 349, 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України, ч.4 ст. 358 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200,00 (десять тисяч двісті) гривень;

- за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200,00 (десять тисяч двісті) гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави процесуальні витрати за проведення судово-технічної експертизи № 7065/22-21 від 09.11.2022 в розмірі 2831,55 грн.

На підставі ч. 4 ст. 174 КПК України арешт, накладений ухвалою Липовецького районного суду Вінницької області у справі № 136/1711/22 від 07.11.2022 скасувати.

Речовий доказ у кримінальному проваджені, а саме посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_1 , видане на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що знаходиться при матеріалах кримінального провадження, залишити у матеріалах кримінального провадження.

Згідно ст. 532 КПК України вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти діб з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Оратівський районний суд Вінницької області.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1