Справа № 529/1180/22
Провадження № 1-кп/529/82/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2023 року Диканський районний суд Полтавської області в складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілої - ОСОБА_6 ,

представника потерпілої ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт Диканька Полтавської області кримінальне провадження № 0000211 стосовно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Босівка Лисянського району Черкаської області, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , з вищою освітою, розлученого, військовослужбовця за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 , начальника продовольчої служби тилу, «капітан», раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 414 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнаного судом доведеним.

ОСОБА_4 проходячи військову службу за мобілізацією на посаді начальника продовольчої служби тилу військової частини НОМЕР_1 в званні капітан, в порушення вимог ст. ст. 11, 13, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-ХІV, ст. ст. 3, 4, 5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-ХІV, «Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України», затвердженої наказом Міністра оборони України 29 червня 2005 року № 359, 03.06.2022 близько 15-00 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння у кімнаті для відпочинку тилового пункту управління, за місцем тимчасової дислокації військової части НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_2 , передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, тобто діючи необережно, проявивши злочинну самовпевненість, будучи обізнаним із правилами поводження зі зброєю, маючи наміри заспокоїти інших військовослужбовців, які начебто голосно розмовляли та заважали ОСОБА_4 відпочивати, вийшов з кімнати для відпочинку тилового пункту управління на двір, направив ввірений йому у користування автомат АК-74 № НОМЕР_2 у підлогу, не переконавшись у відсутності патрону в патроннику автомата, усвідомлюючи, що зброя перебуває в бойовому положенні, натиснув на спусковий гачок, що призвело до одиночного пострілу у бетонну підлогу, після чого куля відрекошетила від бетонної підлоги та влучила в обличчя сташому солдату ОСОБА_8 кухарю військової частини НОМЕР_1 , який був неподалік місця пострілу. Унаслідок цього ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у вигляді вогнепального кульового сліпого проникаючого поранення голови та був доставлений до медичного закладу, а ІНФОРМАЦІЯ_2 помер у віддділенні нейрохірургії КНП «Олександрівська клінічна лікарня м. Києва».

Відповідно до висновку комісійної судово-медичної експертизи № 08-47/22 від 26.09.2022 причиною смерті ОСОБА_8 стало тяжке вогнепальне поранення голови. Тобто існує прямий причинний зв`язок між вогнепальним пораненням голови ОСОБА_8 із настанням смерті.

Висновком судово-балістичної експертизи № СЕ-19/121-22/6450-БЛ встановлено, що автомат АК-74 № НОМЕР_2 , калібру 5,45 мм є бойовою нарізною вогнепальною зброєю, а вилучена на місці події гільза, вистрілена з вказаного автомату.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 414 КК України, а саме: порушення правил поводження зі зброєю, що заподіяло смерть потерпілому.

Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.

Позиція сторін кримінального провадження.

Прокурор вважав, що у судовому засіданні достеменно встановлено, що інкримінований ОСОБА_4 злочин вчинено останнім, тому просить суд визнати його винуватим та призначити покарання за ч. 2 ст. 414 КК України у виді позбавлення волі строком на 7 років.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 414 КК України, визнач частково, вказав, що 03.06.2022 повернувся з передової лінії з бойового чергування, в якому перебував 3 дні. Випив 250 гр самогону та ліг спати, кімнати для зберігання зброї не було, оскільки це був фермерський ангар, тому ввірений йому автомат, знаходився біля нього. Проспавши деякий час, він прокинувся від галасу особового складу, які перебували за стінкою. ОСОБА_4 вказав, що вийшовши до особового складу, вказав їм, щоб вони припинили шуміти та попередив, що в разі неприпинення галасу, він вистрілить з автомату та пішов знову спати. Галас не припинився, він був втомлений після бойового завдання, тому взяв автомат вийшов до особового складу та знявши з запобіжника натиснув на пусковий гачок. Автомат був направлений у підлогу, тому від рікошету куля мала полетіти прямо у лісосмугу. Матеріалами кримінального провадження не доведено, що саме його куля влучила в потерпілого, оскільки цей ангар знаходився неподалік від бойових позицій та могли заходити групи ДРГ. Вказав, що місце їхньої дислокації знаходилось десь за 24 км від передової та крім здійсненого ним вистрілу, інших пострілів не чув. Також в своїх поясненнях не заперечував, що порушив Інструкцію по зберіганню зброї, оскільки не розрядив, ввірений йому автомат. Зазначив, що він разом з іншими хлопцями перерахував батькові ОСОБА_9 20 000,00 грн на лікування, більше шкоди не відшкодовував.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні вказав, що пред`явлене обвинувачення не відповідає встановленим фактичним обставинам справи, досудовим слідством не встановлено траєкторії польоту кулі та взаємне місце розташування потерпілого та стрілка, можливість перебування потерпілого в секторі ураження та не визначено йомовірність непрямого попадання з точки через перешкоду не по прямій траєкторії пострілу. Невстановлення фактичних даних призвело до неповного встановлення об`єктивної сторони злочину, оскільки обвинувачений заперечує, що його куля могла влучити у потерпілого. Наявний в матеріалах висновок судово - медичної експертизи не відповідає вимогам, оскільки був проведений шляхом дослідження медичної документації, а не паталогоанатомічного дослідження трупа. Вважає, що дії його під захисного підпадають під кваліфікацію ч.1 ст. 414 КК України.

Потерпіла в судовому засіданні вказала, що просить суворо покарати обвинуваченого, оскільки останній навіть не вибачився за смерть її сина. Просила повністю задовільнити позов про стягнення моральної шкоди, оскільки внаслідок винних дій обвинуваченого вона ніколи не побачить свого сина, який мав боронити Державу від ворога, а її онук так і не дочекався батька.

Представник потерпілої адвокат ОСОБА_7 вказав, що матеріалами справи та поясненнями свідків у повній мірі доведено винуватість обвинуваченого, та просив, враховуючи поведінку обвинуваченого, ставлення останнього до вчиненого злочину, який вину свою не визнав, не розкаявся та не попросив вибачення у матері загиблого сина, призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 8 років. Також, вказав, що оскільки обвинувачений скоїв злочин не під час виконання завдань військової служби, а під час відпочинку, то саме він є заподіювачем шкоди, на якого законом покладається її відшкодування. Просив з підстав, викладених у цивільному позові, повністю його задовільнити та стягнути моральну шкоду в розмірі 400 000,00 грн. Вказав, що розмір відшкодування, який отримала родина померлого від Держави ніяким чином не відноситься до моральної шкоди, оскільки має різні правові підстави виплати.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Судом враховано,що обвинувачений не заперечував, що без відповідної правової підстави, під час відпочинку, не на бойовому завданні, здійснив постріл, з ввіреного йому автомата, у бетонну підлогу, останній також вказав, що в порушення вимог Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України. З показів наданих обвинуваченим в судовому засіданні також вбачається, що місце дислокації військової частини знаходилось на відстані 24 км від безпосереднього проведення бойових дій, з його слів також слідує, що інших пострілів, крім здійсненого ним, він не чув, груп ДРГ, до вказаних подій, у місці дислокації військової частини, він не бачив.

Крім того, суд у ході судового розгляду через призму їх аналізу, у порядку ст. 94 КПК України, встановив винуватість ОСОБА_4 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 414 КК України, що підтверджується наступною безпосередньо дослідженою та перевіреною у судовому засіданні судом сукупністю доказів, а саме:

- показаннями свідка ОСОБА_10 , який в судовому засіданні пояснив, що він є заступником командира військової частини, 03.06.2022 близько 15-00 год. його підлеглий ОСОБА_4 , будучи невдоволеним, що хлопці своїми розмовами заважають йому відпочивати почав погрожувати, що в разі коли вони не затихнуть, він застосує автомат, на що всі йому сказади, щоб він йшов спати, бо він перебував в стані алкогольного сп`яніння. Через хвилин три ОСОБА_11 повернувся з автоматом в руках, та під нахилом в підлогу десь під кутом 45 градусів, здійснив постріл в бетонну підлогу. Він побачив, що впав ОСОБА_12 , він разом з хлопцями підбігли до нього, у ОСОБА_9 була кров на лівому оці, поки він по рації викликав медиків, інші хлопці відібрали автомат у Жилуна, скрутивши останнього. Ним було прийнято рішення виїхати на зустріч медикам, оскільки у ОСОБА_9 було сильно ушкоджено око, хоча до автомобіля він, за допомогою хлопців, йшов своїми ногами. Вказав, що бачив в бетонній підлозі виїмку від пострілу, місце дислокації військової частини від безпосереднього місця бойового зіткнення було за 20 км, диверсійних груп поблизу не було. Обвинуваченого характеризує як неконфліктного та неагресивного. Також зазначав, що у місці розташування їхньої частини, була відсутня кімната для зберігання зброї, проте військові повинні тримати зброю при собі у розрядженому стані;

- показаннями свідка ОСОБА_13 , який в судовому засіданні пояснив, що 03.06.2022 вже після приготування обіду, він розмовляв по телефону біля кухні, почувши вистріл обернувся та побачив, що ОСОБА_9 лежить в калюжі крові. Він, ОСОБА_11 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 підбігли до нього та почали накладати перев`язку на око, вихідного отвору на затилку наче не бачив. Відразу набрали медиків та поїхали їм на зустріч, до машини ОСОБА_9 , з допомогою хлопців, дійшов самостійно. Вказав, що постріл був тільки один, ніяких диверсійних груп в місції дислокації військової частини не було.

- показаннями свідка ОСОБА_16 , який в судовому засіданні пояснив, що вони з хлопцями відпочивали, спілкуючись один з одним. Вибіг ОСОБА_11 та почав кричати, що ми гучно розмовляємо, сказав, що якщо не припинемо, винесе автомат.Через кілька хвилин ОСОБА_11 повернувся з автоматом в руках та пересмикнувши затвор, вистрілив у підлогу. Я побачив як впав ОСОБА_9 , у ного було кульове поранення в око, першу медичну допомогу йому надавали ОСОБА_17 та ОСОБА_15 . ОСОБА_18 крикнув, щоб ми обеззброїли ОСОБА_11 , ми його звалили, я забрав автомат, ОСОБА_11 був дуже п`яний. Сам постріл я не бачив, бо стояв спиною, чув лише один вистріл, бачив у ОСОБА_9 поранення в районі ока, російські снайпери наше місце дислокування не обстрілювали;

- показаннями свідка ОСОБА_19 , яка в судовому засіданні вказала, що вона як фельдшер медичного пункту військової частини, 03.06.2022 по рації отримала повідомлення про наявність пораненого, виїхали 2 бригади, на зустріч їм виїхали військові, при перегрузці побачила, що в ОСОБА_9 кров на оці. Перша бригада повезла ОСОБА_9 в Золочівську лікарню, а вона поїхала на місце події. Жилун, за візуальнами ознаками, перебував в стані алкогольного сп`яніння і вона його повезла на освідування у Золочівську ЦРЛ, його стан сп`яніння складав більше ніж 2 проміле, але точний показник не пам`ятає. Потім приїхала до лікарні, ОСОБА_9 перебував без тями, хоча коли перегружали його, він ще розмовляв. Вказала, що у ОСОБА_9 бачила поранення лівого ока, сквозного виходу не було, був забинтований, перша допомога була надана правильно, вона зразу зрозуміла, що куля десь в голові.

Також вина ОСОБА_4 підтверджується дослідженими в ході судового розгляду письмовими доказами, а саме:

- витягом з єдиного реєстра досудових розслідувань про внесення відомостей 03.06.2022 за ч. 2 ст. 414 КК України;

- протоколом огляду місця події від 03.06.2022 з фототаблицями, відповідно до якого виявлено вибоїну від пострілу в асфальтнобетонному покритті розміром 6 см х 9 см/глибина 2 см, стріляну гільзу калібру 5х45, автомат АК-74 № НОМЕР_2 , оригінали військових квитків на ім`я ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , оригінали паспортів громадян України на ім`я ОСОБА_8 , ОСОБА_4 ;

- постановою про визнання речовими доказами від 03.06.2022, відповідно до якої стріляну гільзу калібру НОМЕР_3 , автомат АК-74 № НОМЕР_2 , оригінали військових квитків на ім`я ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , оригінали паспортів громадян України на ім`я ОСОБА_8 , ОСОБА_4 визнано речовими доказами у кримінальному провадженні;

- висновком Комунального некомерційного підприємства Богодухівської центральної районної лікарні Богодухівської міської ради від 03.06.2022, відповідно до якого ОСОБА_4 перебуває в стані алкогольного сп`яніння, результатами тесту, проведеного за допомогою спеціального технічного засобу Алкодор 307, згідно якого вміст алкоголю становив 2,26 проміле;

- висновком судово-балістичної експертизи № СЕ-19/121-22/6450-БЛ, відповідно до якого автомат АК-74 № НОМЕР_2 , калібру 5,45 мм є бойовою нарізною вогнепальною зброєю, справною та придатною для стрільби. Постріл без натискання на спусковий гачок при падінні наданого на дослідження автомату на тверду підлогу з висоти 1,5 м та ударах по різним частинам зброї не відбувається. Патрон, гільза якого надана на дослідження, вистрілений з наданого на дослідження автомату;

- протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 01.09.2022, відповідно до якого отримано доступ до оригіналу медичної карти стаціонарного хворого № 0000262 на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на 122 аркушах;

- висновком комісійної судово-медичної експертизи № 08-47/22, відповідно до якого причиною смерті ОСОБА_8 є вогнепальне поранення кульове сліпе проникаюче поранення голови. Травма голови гр. ОСОБА_8 є результатом одноразової розбивної дії снаряду (кулі) внаслідок пострілу з вогнепальної зброї, відомості про кулю або її складові у наявній документації відсутні;

- витягом з наказу № 73 від 13.06.2022 про притягнення ОСОБА_4 до дисциплінарної відповідальності;

- актом службового розслідування за фактом порушення правил поводження зі зброєю начальником продовольчої служби військової частини НОМЕР_1 капітаном ОСОБА_4 ;

- рапортом заступника командира з тилу начальника тилу військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_10 , відповідно до якого 03.06.2022 близько 15-05 год. ОСОБА_4 здійснив постріл з АК-74 у асфальтну підлогу одним вистрілом, в результаті чого куля спрямувала від асфальтної підлоги та влучила в старшого солдата ОСОБА_8 ;

- витягом з наказу № 2 від 04.04.2022 капітан ОСОБА_4 зарахований на посаду начальника продовольчої служби тилу військової частини НОМЕР_1 ;

- накладною № 63, відповідно до якої ОСОБА_4 отримав АК74 № 1530752;

- роздавальними відомостями № 1, № 3, згідно яких ОСОБА_4 було отримано набої калібру 5х45;

- журналом реєстрації інструктажів з питань дотримання заходів безпеки при поводженні зі зброєю військової частини НОМЕР_1 , відповідно до якого ОСОБА_4 07.04.2022 проходив інструктаж поводження зі зброєю.

Повно, всесторонньо, об`єктивно проаналізувавши й оцінивши кожний доказ із точки зору належності, допустимості і достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для ухвалення обвинувального вироку в даному кримінальному провадженні, судом поза розумним сумнівом встановлено, що ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 414 КК України.

Обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставини, що пом`якшують покарання за ст. 66 КК України судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого за ст. 67 КК України - є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Мотиви призначення покарання.

За змістом статтей 50, 65 КК України особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен враховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами.

Отже, обираючи вид та строк покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, бере до уваги відомості про особу обвинуваченого, який характеризується посередньо, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, а також відсутність обставин, які пом`якшують покарання. Суд також враховує наслідки вчинення злочину, а саме настання смерті потерпілого, який був мобілізований та здійснював захист Вітчизни. Також, судом враховується процесуальна поведінка обвинуваченого, зокрема, що він у вчиненні злочину не розкаявся, вибачення у потерпілої не попросив, спроб щодо відшкодування шкоди останній не вживав.

В свою чергу, визначаючи вид та міру покарання обвинуваченому, суд не може не врахувати, що обвинувачений також виконував військовий обов`язок перед Державою, захищаючи Україну від військової агресії російської федерації та вказаний злочин був вчинений у день повернення з бойового чергування з передової лінії оборони.

При цьому, в судовому засіданні при дослідженні особистості обвинуваченого відповідно до положень ст. 50 КК України підстав для призначення покарання зі звільненням від відбуття покарання з випробуванням, передбаченого ст. 75 КК України, не встановлено, як і підстав для призначення покарання в порядку, передбаченому ст. 69 КК України.

Враховуючи дані щодо особи обвинуваченого, загальні засади призначення покарання - законність, справедливість, обґрунтованість та індивідуалізацію, враховуючи вимоги ст. 65 КК України про те, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів і що більш суворий вид покарання з числа передбачених за скоєний злочин призначається лише у випадку, якщо менш суворий вид покарання буде недостатнім для виправлення особи і попередження вчинення нею нових злочинів, а також враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його наслідки, суд вважає необхідним призначити обвинуваченому покарання за ч. 2 ст. 414 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років.

Вирішення питання щодо цивільного позову.

Представник потерпілої ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 звернувся з цивільним позовом до обвинуваченого ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди на користь потерпілої у сумі 400 000,00 грн. В обґрунтування вимог вказано, що завдана моральна шкода полягає у втраті потерілою самої близької людини, її сина. Потерпіла зазнавала моральних та фізичних стражданнях внаслідок перебування її сина в комі з 03.06.2022 по 26.07.2022, невтішних прогнозів стосовно його життя, що призвело до порушення особистих життєвих та соціальних зв`язків, і змушує до здійснення додаткових зусиль по організації її особистого життя, яке відновити не можливо. Крім того, моральні страждання потерпілої також пов`язанні з її дворічним малолітнім онуком, який втратив свого люблячого батька, і якому не можливо пояснити причину за яких, його тато не повернеться додому. Визначаючи таку суму моральної шкоди, представник позивача просив врахувати, що завдана позивачу моральна шкода спричинена злочином, внаслідок якого остання втратила сина, який був особою молодого віку та на допомогу якого вона розраховувала в майбутньому. Внаслідок безповоротної втрати сина позивачка змушена змінити звичайний спосіб життя та переживати триваючі моральні страждання, втративши душевний спокій та рівновагу.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 та її представник адвокат ОСОБА_7 підтримали цивільний позов та просили його задовольнити у повному обсязі з підстав, викладених у позові.

Обвинувачений в судовому засіданні вказав, що не визнає у повному обсязі пред`явлений до нього потерпілою цивільний позов про стягнення моральної шкоди, оскільки він скоїв злочин під час несення військової служби, тому належним відповідачем має бути саме військова частина.

Захисник обвинуваченого щодо пред`явленого цивільного позову про відшкодування моральної шкоди в сумі 400 000,00 грн вважав, що в силу об`єктивних причин обвинувачений є неналежним відповідачем. Належним відповідачем є військова частина, в якій ОСОБА_4 проходив військову службу за мобілізацією, та де під час виконання службових обов`язків при поводженні зі зброєю, яка належить на праві власності військовій частині, сталося кримінальне правопорушення з необережності. Також, просив при визначенні розміру моральної шкоди врахувати, що родина потерілого отримала одноразову грошову допомогу внаслідок смерті ОСОБА_8 .

Розглянувши цивільний позов, дослідивши надані на його обґрунтування докази, вислухавши доводи сторін цивільного позову, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно із ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Як роз`яснено у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)» № 4 від 31.03.1995, розмір моральної (немайнової) шкоди суд визначає у межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість заподіяної травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

З`ясувавши позицію учасників судового розгляду щодо позовних вимог, дослідивши матеріали справи, керуючись положеннями статей 55, 127, 128 КПК України, статей 1167, 1168 ЦК України, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що дійсно протиправними діями обвинуваченого ОСОБА_4 потерпілій ОСОБА_6 була спричинена моральна шкода, що проявилася у стражданнях, яких остання зазнала через безповоротну втрату самої близької людини сина, який був особою молодого віку, вона мала надії на його подальшу допомогу, а її мололітній онук втратив батька, який пішов боронити свою країну, проте загинув внаслідок злочинних дій обвинуваченого, а тому визначена моральна шкода в розмірі 400 000,00 грн є справедливою, відповідає глибині моральних страждань потерпілої, та є співмірною та справедливою, тому вона підлягає відшкодуванню потерпілій обвинуваченим в повному обсязі.

Також, суд вважає, що належним цивільним відповідачем у кримінальному провадженні за ч. 2 ст. 414 КК України (порушення правил поводження зі зброєю, що спричинило смерть потерпілого) є обвинувачений як військовослужбовець, який такі правила порушив, а не військова частина, в якій він проходив військову службу, з огляду на те, що обвинувачений був обізнаний із технічними властивостями зброї, неодноразово проходив інструктаж щодо її використання та застосування. Крім того, ОСОБА_4 здійснив постріл зі зброї не під час бойового завдання, а під час відпочинку, в стані алкогольного сп`яніння, при цьому порушивши правила зберігання, ввіреного йому автомата, що встановлені Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що поводження ОСОБА_4 зі зброєю (автоматом) у цьому випадку не є джерелом підвищеної небезпеки.

Крім того, суд вважає безпідставними посилання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 , що потерпіла отримала одноразову грошову допомогу, яка передбачена Постановою Кабінету Міністрів України за № 168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», що в свою чергу, впливає на розмір моральної шкоди, оскільки вказана виплата носить соціальний характер та гарантує соціальний захист сімей загиблих військовослужбовців, та ніяк не пов`язана з цивільною правовою відповідальністю завдавача шкоди.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Ухвалою Диканського районного суду Полтавської області від 18 січня 2023 року ОСОБА_4 було продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, дія цієї ухвали закінчується 18 березня 2023 року включно.

Прокурор посилаючись на те, що що дія ухвали суду про продовження ОСОБА_4 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою закінчується, останній усвідомлює необхідність відбування ним покарання в умовах ізоляції від суспільства, мається ризик того, що обвинувачений, перебуваючи на волі може зникнути аби уникнути реального покарання, заявила у судовому засіданні клопотання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Розглянувши клопотання прокурора про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, вислухавши з цього приводу думки учасників справи, суд дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню.

Виходячи з наявних і обґрунтованих ризиків, що обвинувачений, усвідомлюючи необхідність відбування ним покарання в умовах ізоляції від суспільства, може переховуватися з метою уникнення покарання у виді позбавлення волі, суд дійшов висновку про відсутність підстав для обрання обвинуваченому до набрання вироком законної сили більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, а тому вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора та обрати обвинуваченому ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили, але не довше 60 днів з дня проголошення цього вироку, запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Строк відбування ОСОБА_4 покарання за цим вироком слід обчислювати з 03 жовтня 2022 року, тобто з дня його взяття під варту відповідно до ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Полтави від 03.10.2022 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, із зарахуванням в строк відбуття покарання строку попереднього ув`язнення відповідно до положень ч. 5 ст. 72 КК України.

Процесуальними витратами у цьому кримінальному провадженні є витрати на проведення судово-балістичної експертизи у розмірі 6 040 грн 96 коп, які відповідно до ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України необхідно скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Полтави від 08.06.2022.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 50, 65, 66, 67, ч.2 ст. 414 КК України,ст. 100, ч. 2 ст. 124, 128, ст. ст. 369-371, 374, 376, 392, 393, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 414 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Клопотання прокурора про обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою - задовольнити.

Обрати ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили, але не довше 60 (шістдесяти) днів з дня проголошення цього вироку, запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Строк відбування ОСОБА_4 покарання за цим вироком слід обчислювати з 03 жовтня 2022 року, тобто з дня його взяття під варту відповідно до ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Полтави від 03 жовтня 2022 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Зарахувати ОСОБА_4 в строк відбуття покарання час перебування його під вартою у якості запобіжного заходу відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Цивільний позов представника потерпілої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 про стягнення з ОСОБА_4 моральної шкоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь потерпілої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , 400 000 (чотириста тисяч) гривень у рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення судово-балістичної експертизи у розмірі 6 040 (шість тисяч сорок) грн 96 коп.

Скасувати накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Полтави від 08 червня 2022 року арешт майна у вигляді автомата АК-74 № НОМЕР_2 , стріляної гільзи калібру 5х45.

Речові докази у кримінальному провадженні:

- стріляну гільзу калібру 5х45, яка зберігається у камері речових доказів ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, - знищити.

- автомат АК-74, № НОМЕР_2 , який зберігається у камері речових доказів ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, - повернути військовій частині НОМЕР_1 .

- оригінал військового квитка та оригінал паспорту громадянина України на ім`я ОСОБА_4 , які повернуті ОСОБА_4 , - залишити останньому як його власність.

- оригінал військового квитка та оригінал паспорту громадянина України на ім`я ОСОБА_8 , які передані на зберігання потерпілій ОСОБА_6 , - залишити останній.

Згідно з ч. 6 ст. 376 КПК України копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому, інші учасники судового провадження копію вироку суду мають право отримати після подачі відповідної заяви про це до суду.

Вирок суду може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляції через Диканський районний суд Полтавської області.

Вирок суду набирає законної сили через тридцять днів з дня його проголошення, якщо на нього не буде подана апеляційна скарга учасниками судового провадження. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий ОСОБА_1