Справа № 713/2085/19
Провадження № 11-кп/4808/451/22
Категорія ч.2 ст. 296 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач Шигірт
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2022 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Івано-Франківську справу за апеляційною скаргою прокурора Кіцманської місцевої прокуратури ОСОБА_9 , на вирок Вижницького районного суду Чернівецької області від 24 листопада 2020 року у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України-

в с т а н о в и л а:
Вказаним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт.Берегомет Вижницького району Чернівецької області, житель АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, з середньою освітою, інвалід 2 групи, одружений, не працює, має на утриманні неповнолітню дитину, раніше не судимий,

визнаний невинуватим у пред?явленому обвинуваченні за ч.2 ст.296 КК України та виправдано у зв`язку з відсутністю у його діянні складу кримінального правопорушення.

Цивільний позов Громадського формування з охорони громадського порядку і кордону «Козацька обласна варта» до ОСОБА_7 залишено без розгляду.

Згідно вироку, обвинувачений ОСОБА_7 13.05.2015 року близько 18 год. 50 хв. діючи групою осіб з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та іншими невстановленими слідством особами, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, ігноруючи норми моралі та поведінки загальноприйняті в суспільстві, діючи умисно, перебуваючи по вул.Головній в с.Лопушна Вижницького району Чернівецької області, шляхом словесного підбурювання до вчинення активних дій сторонніх невстановлених осіб, та діючи особисто, з хуліганських спонукань, почали умисно розхитувати з метою пошкодження та перекидання легковий автомобіль марки «Renault Kango», д/н НОМЕР_1 , який належить членам громадського формування «Козацька обласна варта» та спільно з іншими невстановленими особами перекинули його. Під час перекидання в салоні автомобіля знаходились члени громадського формування, які здійснювали охорону громадського порядку на громадських засадах, а саме: ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , які просили припинити хуліганські дії, однак на їх зауваження ніхто не реагував. Після умисного перекидання на бік автомобіля потерпілі, які перебували в середині автомобіля зазнали удару, що спричинив фізичний біль та моральне приниження.

Зазначеними умисними хуліганськими діями обвинуваченого ОСОБА_7 було пошкоджено транспортний засіб «Renault Kango», д/н НОМЕР_1 , та сума матеріальних збитків складає 15602,38 грн.

З вироком не погодився прокурор та оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі прокурор просить вирок скасувати та ухвалити новий вирок про визнання ОСОБА_7 винуватим за ч.2 ст.296 КК України.

Серед апеляційних доводів зазначає, що оскаржуваний вирок суду не відповідає вимогам діючого кримінального процесуального законодавства, висновки суду суперечать фактичним обставинам справи, доказам сторони обвинувачення не надано належної правової оцінки. Внаслідок цих порушень вирок є незаконним та підлягає скасуванню.

Захисник ОСОБА_8 подала заперечення на апеляційну скаргу прокурора, в яких вважає вирок законним, справедливим, обгрунтованим та таким, що постановлений із суворим дотриманням норм закону. Просить апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор підтримав доводи апеляційної скарги та просив виправдувальний вирок скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Обвинувачений та його захисник заперечували проти задоволення апеляційної скарги.

Потерпілі ОСОБА_13 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та їх представник ОСОБА_18 належним чином повідомлені про час та місце апеляційного розгляду, проте в судове засідання вони не з`явилися і клопотань про відкладення апеляційного розгляду не подали.

Заслухавши доповідь судді, пояснення та промови сторін кримінального провадження, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи та вимоги апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що її слід задовольнити частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1,3 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

За клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Прокурор в апеляційній скарзі просив визнати ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України. Разом з тим, клопотання про повторне дослідження обставин та доказів не заявляв.

За таких обставин, дотримуючись вимог ст.22 КПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє доводи апеляційної скарги без повторного дослідження доказів та обставин, що були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Законним є вирок, постановлений за умови правильного застосування у ньому матеріального закону та дотримання при проваджені справи кримінально-процесуального закону. Вимога законності вироку означає, що вирок за своєю формою відповідає закону, та за своїм змістом ґрунтується на матеріалах кримінального провадження.

Відповідно до ст.373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що:

1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа;

2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим;

3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Згідно зі ст.374 КПК України, у мотивувальній частині вироку зазначаються: у разі визнання особи виправданою - формулювання обвинувачення пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення, мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку та положення закону, якими керувався суд.

При цьому суду належить дати аналіз усім фактичним даним, які містяться в показаннях свідків, потерпілих, обвинувачених, у висновках експертів та інших джерелах доказів, які стверджують чи спростовують обвинувачення.

Висновки суду щодо оцінки доказів належить викласти у вироку в точних і категоричних судженнях, які виключали б сумніви з приводу достовірності того чи іншого доказу. Прийняття одних і відхилення інших доказів судом повинно бути мотивовано.

Відповідно до ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Стаття 94 КПК України передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Проте, ухвалюючи оскаржуваний вирок суд першої інстанції не дотримався вищевказаних вимог та без наведення належної оцінки доказів дійшов висновку про відсутність доказів винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.296 КК України.

При цьому суд не зазначив, з яких мотивів відкидає всі докази обвинувачення.

Так, з вироку вбачається, що потерпілі ОСОБА_19 та ОСОБА_20 прямо вказали на ОСОБА_7 , як на особу, що вчинила злочин. Проте, судом першої інстанції не проаналізовано та не надано належної оцінки цим доказам, а також даним протоколів слідчих експерементів з потерпілими та протоколу огляду місця події від 13 травня 2015 року з фото таблицею.

Також, судом не надано оцінку показанням ОСОБА_21 , який будучи керівником Вижницького РВ УМВС України в Чернівецькій області видавав наказ про проведення спільних патрулювань працівників райвідділу, прикордонної служби та учасників громадських формувань.

Крім того, всупереч вимог вищенаведених норм права, суд першої інстанції в мотивувальній частині вироку одночасно дійшов висновку як про непричетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого злочину, так і про відсутність у діянні складу кримінального правопорушнення, тобто фактично зазначив дві різні самостійні підстави для виправдання особи, що суперечить вимогам ст.373 КПК України.

При цьому, мотивуючи відсутність у діях Паламарюка складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, суд не мотивував свої висновки з огляду на Наказ №34/107 від 13 травня 2015 року начальника Вижницького РВ УМВС України в Чернівецькій області і Графіку патрулювання особового складу вказаного відділу поліції, відповідно до яких були узгоджені дії та складений графік спільного чергування працівників райвідділу поліції і громадського формування «Козацька обласна варта» з метою протидії незаконному вивезенню лісо деревини.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_22 не були обумовлені мотивом явної неповаги досуспільства, а мали за мету завдати шкоди конкретному майну потерпілих з особистих спонукань, на грунті неприязних стосунків, оскільки представники ГО «Козацька обласна варта» ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 здійснювали спільне патрулювання з працівниками поліції та прикордонної служби на законних підставах.

Окрім наведеного, в порушення вимог ст. 374 КПК України, суд першої інстанції виклав обвинувачення та висновок, що ОСОБА_7 вчинив інкримінований злочин. Після перелічення досліджених доказів, суд дійшов висновків про відсутність складу кримінального правопорушення та недоведеності участі обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, чим також допустив суперечливість висновків.

Наведені порушення діючого кримінального процесуального законодавства є істотними та тягнуть безумовне скасування виправдувального вироку з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Під час нового судового розгляду суду першої інстанції необхідно з дотриманням всіх вимог кримінального процесуального законодавства та з урахуванням позицій викладених в ухвалі Верховного суду у цій справі, розглянути кримінальне провадження та ухвалити законне, обґрунтоване та вмотивоване судове рішення.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 412, 415, 418, 419 КПК апеляційний суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора Кіцманської місцевої прокуратури ОСОБА_9 - задовольнити частково.

Вирок Вижницького районного суду Чернівецької області від 24 листопада 2020 року у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3 ОСОБА_4