Справа № 946/690/23
Провадження № 1-кс/946/307/23
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2023 року слідчий суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого СВ Ізмаїльського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області, про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:

Слідчим відділом Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000121 від 26.01.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Так, в ході проведення санкціонованого обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було виявлено предмет ззовні схожий на гранату.

По вказаному факту СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000121 від 26.01.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

В ході проведення санкціонованого обшуку 26.01.2023 в період часу з 06:10 годин по 07:35 годин за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_4 було виявлено та вилучено:

- мобільний телефон марки «Redmi Note 11 Pro», іmei1: НОМЕР_1 , іmei2: НОМЕР_2 , серійний номер НОМЕР_3 , з сім картою мобільного оператора «Київстар», номер телефонна НОМЕР_4 , який упакований та опечатаний в полімерний пакет НПУ з №1010005;

- одна сувенірна купюра номіналом 1000 гривень, грошові кошти, 19 (дев`ятнадцять купюр) номіналом по 1000 ( одна тисяча) гривень з серійними номерами: АЕ3292762, АИ1318820, АЄ5118031, БМ4948479, БМ8023222, БМ8023221, БП3503480, БМ1240596, АЄ5785579, АГ6934396, ЕВ0191642, БМ1512468, АД8502479, АД7906011, АТ0178481, БМ2794058, АГ0229949, АЕ7435440, БМ6482343, які упаковані та опечатані в полімерний пакет НПУ з № WAR0058543.

- корпус ручної осколкової гранати РГД-5 з маркуванням на корпусі 105 -77 Т, яка упакована та опечатана в полімерний пакет НПУ УВТС з №АВ1004388;

- запал типу УЗРГМ з маркуванням на спусковому важелі 41-77 УЗРГМ 583, який упакований та опечатаний в полімерний пакет НПУ УВТС з №АВ1004390;

- змив на марлевому тампоні з корпусу ручної осколкової гранати РГД-5 з маркуванням на корпусі 105 -77 Т, який упакований та опечатаний в паперовий конверт НПУ СУ з відповідними записами та підписами учасників обшуку;

- змив на марлевому тампоні з запалу типу УЗРГМ з маркуванням на спусковому важелі 41-77 УЗРГМ 583, який упакований та опечатаний в паперовий конверт НПУ СУ з відповідними записами та підписами учасників обшуку;

На думку слідчого, враховуючи той факт, що вказане вилучено майно має значення речових доказів по вищевказаному кримінальному провадженню, зберегло на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, а також з метою проведення експертиз, виникла необхідність у накладенні арешту на вказане майно.

Слідчий та прокурор про час та місце розгляду клопотання були повідомлені належним чином, однак в судове засідання не з`явились, надали заяву про розгляд справи без їх участі.

Особа, у якої вилучено майно, ОСОБА_4 та його представник адвокат ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилися, проте надали слідчому судді заяву про розгляд клопотання за їх відсутністю та зазначили що не заперечують проти задоволення клопотання про арешт майна частково, а саме, на гроші просять не накладати арешт та повернути їх, так як це гроші отримані ними як багатодітною родиною та необхідні для утримання дітей.

В силу ст. 107 КПК технічні засоби фіксування процесу не застосовувалися.

Вивчивши матеріали клопотання, матеріали кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У рішенні по справі «Жушман проти України» зазначається, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності.

Згідно положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону. А отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 року у справі "Смирнов проти Росії" було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина. Також, у рішенні Європейського суду з прав людини від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України" судом наголошено на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див.також рішення у справі "Іатрідіс проти Греції"). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див.рішення у справі " Лемуан проти Франції", від 22 вересня 1994 року та "Кушоглу проти Болгарії" від 10 травня 2007 року).

Згідно вимог ст. 131 КПК України, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 1 ст. 171 КПК України передбачено, що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Відповідно до ч.2 , ч. 3 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб. Відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

З урахуванням положень ст.ст. 2, 7 КПК України, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Згідно із ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з позицією Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеною у п.1 листа за №223-558/0/4-13 від 05.04.2013 року, вирішуючи питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у кожному випадку розгляду відповідних клопотань слідчі судді зобов`язанні сумлінно і принципово здійснювати повноваження із судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, діяти у межах і відповідно до вимог закону.

Так, кримінальне правопорушення кваліфіковано за ч. 1 ст. 263 КК України за ознаками носіння, зберігання, придбання, передача чи збут вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

Однак, з клопотання слідчого не вбачається, та ним не було доведено наявність підстав для арешту вилученого в ході проведення санкціонованого обшуку 26.01.2023 в період часу з 06:10 годин по 07:35 годин за адресою: АДРЕСА_1 , майна, а саме: однієї сувенірної купюри номіналом 1000 грн., грошові кошти, 19 (дев`ятнадцять купюр) номіналом по 1000 ( одна тисяча) гривень з серійними номерами: АЕ3292762, АИ1318820, АЄ5118031, БМ4948479, БМ8023222, БМ8023221, БП3503480, БМ1240596, АЄ5785579, АГ6934396, ЕВ0191642, БМ1512468, АД8502479, АД7906011, АТ0178481, БМ2794058, АГ0229949, АЕ7435440, БМ6482343.

Слідчий у клопотанні не обґрунтував, чому є підстави вважати, що вказані грошові кошти, є речовими доказами, зберегли на собі сліди злочину, або можуть містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження №0000121 від 26.01.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

На наявність інших підстав для накладення арешту майна, слідчий у клопотанні не посилається.

Так, слідчим суддею враховуються розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для інших осіб.

Виходячи з наведеного та приймаючи до уваги, що завданням кримінального судочинства є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування кримінального правопорушення тощо, слідчий суддя вважає за необхідне клопотання слідчого про арешт майна задовольнити частково.

При цьому, слідчий суддя зазначає, що вилучене в ході проведеного санкціонованого обшуку 26.01.2023 в період часу з 06:10 годин по 07:35 годин за адресою: АДРЕСА_1 , майно, а саме: одна сувенірну купюра номіналом 1000 гривень, грошові кошти, 19 (дев`ятнадцять купюр) номіналом по 1000 ( одна тисяча) гривень з серійними номерами: АЕ3292762, АИ1318820, АЄ5118031, БМ4948479, БМ8023222, БМ8023221, БП3503480, БМ1240596, АЄ5785579, АГ6934396, ЕВ0191642, БМ1512468, АД8502479, АД7906011, АТ0178481, БМ2794058, АГ0229949, АЕ7435440, БМ6482343, які упаковані та опечатані в полімерний пакет НПУ з № WAR0058543, негайно повернути власнику майна, особі, у якої вилучено майно ( ОСОБА_4 ), або іншій уповноваженій власником особі.

Керуючись ст.ст.170 - 173 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого СВ Ізмаїльського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області, про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт на таке майно:

- мобільний телефон марки «Redmi Note 11 Pro», іmei1: НОМЕР_1 , іmei2: НОМЕР_2 , серійний номер НОМЕР_3 , з сім картою мобільного оператора «Київстар», номер телефонна НОМЕР_4 , який упакований та опечатаний в полімерний пакет НПУ з №1010005;

- корпус ручної осколкової гранати РГД-5 з маркуванням на корпусі 105 -77 Т, яка упакована та опечатана в полімерний пакет НПУ УВТС з №АВ1004388;

- запал типу УЗРГМ з маркуванням на спусковому важелі 41-77 УЗРГМ 583, який упакований та опечатаний в полімерний пакет НПУ УВТС з №АВ1004390;

- змив на марлевому тампоні з корпусу ручної осколкової гранати РГД-5 з маркуванням на корпусі 105 -77 Т, який упакований та опечатаний в паперовий конверт НПУ СУ з відповідними записами та підписами учасників обшуку;

- змив на марлевому тампоні з запалу типу УЗРГМ з маркуванням на спусковому важелі 41-77 УЗРГМ 583, який упакований та опечатаний в паперовий конверт НПУ СУ з відповідними записами та підписами учасників обшуку.

В задоволенні решти вимог клопотання слідчого відмовити.

Вилучене в ході проведеного санкціонованого обшуку 26.01.2023 в період часу з 06:10 годин по 07:35 годин за адресою: АДРЕСА_1 , майно, а саме: одна сувенірну купюра номіналом 1000 гривень, грошові кошти, 19 (дев`ятнадцять купюр) номіналом по 1000 (одна тисяча) гривень з серійними номерами: АЕ3292762, АИ1318820, АЄ5118031, БМ4948479, БМ8023222, БМ8023221, БП3503480, БМ1240596, АЄ5785579, АГ6934396, ЕВ0191642, БМ1512468, АД8502479, АД7906011, АТ0178481, БМ2794058, АГ0229949, АЕ7435440, БМ6482343, які упаковані та опечатані в полімерний пакет НПУ з № WAR0058543, негайно повернути власнику майна, особі, у якої вилучено майно ( ОСОБА_4 ), або іншій уповноваженій власником особі.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня проголошення або отримання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1