Житомирський апеляційний суд
Справа №296/1607/23 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 176 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2023 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

за участю секретаря: ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6 ,

захисника: ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 22.02.2023 року про продовження строку дії підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 03 квітня 2023 року (включно), без визначення розміру застави, -

в с т а н о в и л а:

Слідчий за погодженням з прокурором звернувся до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 в межах строку досудового розслідування.

Клопотання обґрунтовано тим, що у провадженні СУ ГУНП в Житомирській області знаходиться кримінальне провадження № 0000344 від 19.05.2021, за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч.4 ст.187, ч.1 ст.14, ч.5 ст.186, ч.1 ст.263 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений слідством час, день та місці, однак не пізніше січня 2021 року, у ОСОБА_8 виник умисел, спрямований на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном у особливо великому розмірі, поєднаному із застосуванням насильства, небезпечним для життя та здоров`я особи, за попередньою змовою групою осіб.

У подальшому, продовжуючи реалізацію спільного злочинного умислу, здобувши попередньо необхідну інформацію для вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_8 разом з невстановленими досудовим розслідуванням особами, діючи за попередньою змовою, згідно розробленого спільного плану, з метою конспірації та неможливості впізнання їх особою, на яку вони запланували вчинити напад, взяли заздалегідь приготовлені маски «балаклави» та транспортний засіб марки «Volkswagen Touareg» (номерний знак іноземної реєстрації НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 ), під керуванням невстановленої досудовим розслідуванням особи, замінивши номерний знак на НОМЕР_3 , 19.05.2021 близько 12 годин 20 хвилин прослідкували за діями ОСОБА_9 , який при собі зберігав матеріальні цінності в особливо великих розмірах.

В подальшому, вищевказані особи, з метою реалізації спільного умислу, скористались тим, що ОСОБА_9 19.05.2021 близько 12 годин 20 хвилин прямуючи на транспортному засобі марки Skoda Octavia державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , з м. Баранівки, а саме з пункту обміну валют, що за адресою: вул. Зодчих, 4в , м. Баранівка, Новоград-Волинського району, Житомирської області, до місця свого проживання із значною сумою грошових коштів при собі, змушений був зупинитися на узбіччі автодороги Р-106 сполученням Баранівка Новоград-Волинський, поблизу с. Климентіївка (Баранівська ОТГ) Новоград-Волинського району, Житомирської області, у зв`язку із пошкодженням передньої правої шини.

Відтак, оцінивши обстановку, впевнившись в тому, що за їхніми діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_8 діючи в межах попередньої домовленості, підбіг до потерпілого та наніс близько чотирьох ударів в область обличчя та голови ОСОБА_9 , від чого останній впав на землю, таким чином подолавши волю останнього до опору, заподіявши потерпілому тілесні ушкодження у вигляді рани на лобі над бровою, синців на лобі справа з переходом в навколо очну ділянку, навколо лівого ока з переходом на висково-скулову ділянку, на передньо-внутрішній поверхні правої гомілки в середній та нижній частині, на тильній поверхні лівої кисті, які по ступеню тяжкості належать до категорії легких тілесних ушкоджень, з короткочасним розладом здоров`я.

В цей час, скориставшись створеними умовами для реалізації спільного злочинного умислу, невстановлена досудовим розслідуванням особа, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 та іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами, проникла до транспортного засобу марки Skoda Octavia державний реєстраційний номер НОМЕР_4 та заволоділа чужим майном, а саме майном потерпілого ОСОБА_9 , зокрема чорною шкіряною сумкою, яка лежала між передніми сидіннями в якій знаходились:

пристрій для відстрілу гумових куль марки ПМШ 1, № НОМЕР_5 , 2008 року випуску, який мав два магазини які загалом споряджені шістнадцятьма набоями;

ключі від замка запалювання автомобіля марки «Мерседес Е210»;

в`язка ключів від будинку;

посвідчення пенсіонера МВС на ім`я ОСОБА_9 ,

дозвіл на носіння зброї на ім`я ОСОБА_9 ,

грошові кошти в сумі 6000 гривень

та рюкзаком, який лежав на підлозі біля переднього пасажирського сидіння автомобіля, в якому знаходилися грошові кошти потерпілого ОСОБА_9 , а саме в сумі:

1 000 060 гривень;

7260 Євро, що відповідно по курсу обміну валют Національного Банку України станом на 19.05.2021 становить в загальній сумі 243 441 гривень 59 копійок;

80 000 рублів що відповідно по курсу обміну валют Національного Банку України станом на 19.05.2021 становить в загальній сумі 29 770 гривень 40 копійок;

41 800 злотих, що відповідно по курсу обміну валют Національного Банку України станом на 19.05.2021 становить в загальній сумі 309 758 гривень 90 копійок;

170 фунтів, що відповідно по курсу обміну валют Національного Банку України станом на 19.05.2021 становить в загальній сумі 6 624 гривні 41 копійку;

3700 крон; що відповідно по курсу обміну валют Національного Банку України станом на 19.05.2021 становить в загальній сумі 4 878 гривень 45 копійок;

1100 доларів США, що відповідно по курсу обміну валют Національного Банку України станом на 19.05.2021 становить в загальній сумі 30 180 гривень 48 копійок.

Після цього, ОСОБА_8 та невстановлені досудовим розслідуванням особи залишили місце вчинення кримінального правопорушення на транспортному засобі марки «Volkswagen Touareg» д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням невстановленої досудовим розслідуванням особи та викраденим майном розпорядилися на власний розсуд, чим спричинили ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 1 630 714 гривень 23 копійки, що є особливо великим розміром та відповідно до примітки до ст. 185 КК України у шістсот і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян на момент вчинення кримінального правопорушення.

03.11.2022 у відповідності до вимог ст.ст.276-278 КПК України ОСОБА_8 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України.

Отже, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років із конфіскацією майна.

07.11.2022 Корольовським районним судом м. Житомира підозрюваному ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, строком до 03.01.2022.

Житомирським апеляційним судом 30.11.2022 ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 07.11.2022 скасовано та обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 01.01.2023 без визначення розміру застави.

Корольовським районним судом м. Житомира 29.12.2022 підозрюваниму ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 26.02.2023 із можливостю внесення застави в розмірі 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 248100 гривень.

Житомирським апеляційним судом 16.01.2023 ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 29.11.2022, якою підозрюваному ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання строком до 26.02.2023 із можливостю внесення застави в розмірі 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 248100 гривень - скасовано в частині визначення застави в розмірі 248100 гривень відносно підозрюваного ОСОБА_8 .

Метою застосування стосовно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необхідність запобігання наявних ризиків, передбачених п.п.1, 2, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 22.02.2023 клопотання слідчого задоволено.

Продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосованого до підозрюваного ОСОБА_8 , строком до 03.04.2023 року включно, без визначення застави.

Своє рішення слідчий суддя обґрунтував тим, що встановлені ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, не зменшились та до теперішнього часу продовжують існувати. Наявними матеріалами клопотання не встановлено обставин, які б свідчили про наявність підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який, ніж тримання під вартою. Зважаючи на обсяг слідчих та процесуальних дій, які необхідно здійснити під час досудового розслідування, встановлені ризики, визначені ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя вважав, що подане клопотання підлягає до задоволення, а продовження тримання ОСОБА_8 під вартою є виправданим.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою обрати підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою.

В доповненнях до апеляційної скарги посилається на те, що підозра є необґрунтованою.

Посилається на те, що, додані матеріали до клопотання ніяким чином не доводять жоден із перелічених в клопотанні ризиків слідчим, прокурором не доведено наявність зазначених ризиків.

Зазначає, що в клопотанні не зазначено підстави для висновку сторони обвинувачення щодо неможливості застосування до ОСОБА_10 більш м`якого запобіжного заходу.

Вказує, що слідчим суддею не в повній мірі враховано, що ОСОБА_8 раніше не судимий, на утриманні має сина 2016 року народження, крім того він опікується своїми батьками, оскільки батько є інвалідом 3 групи довічно, а мати є інвалідом групи довічно та перебуває на динамічному спостереженні у лікаря психіатра, в зв`язку з чим потребує постійного стороннього догляду.

Зазначає, що за час перебування ОСОБА_8 поза межами ЖУВП №8, у нього не було жодного порушення процесуальної поведінки, що говорить лише про можливість застосування до останнього запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі.

Захисник ОСОБА_7 підтримала доводи апеляційної скарги з доповненнями до неї та просила її задовольнити з викладених в ній мотивів. Разом з тим зазначила, що підозрюваний ОСОБА_8 обізнаний про час та місце розгляду провадження однак не бажає приймати участь в розгляді, просив здійснювати розгляд у його відсутність.

Прокурор заперечив щодо задоволення апеляційної скарги з доповненнями та просив залишити її без задоволення, а ухвалу слідчого судді - без змін. Не заперечив щодо розгляду провадження у відсутність підозрюваного ОСОБА_8 . Також просив врахувати, що в ході досудового розслідування кримінального провадження, в якому було обрано запобіжний захід, було встановлено причетність ОСОБА_8 до іншого особливо тяжкого кримінального правпорушення за ч.2 ст. 115 КК україни, відомості про яке було внесено в ЄРДР 27.02.2023.

Заслухавши доповідь судді, доводи та пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши ухвалу в межах ст.404 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга з доповненнями захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного, не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.199 КПК України при продовженні строку тримання під вартою слідчий суддя зобов`язаний перевірити обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини "розумна підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст. 5 параграфу 1 (с) Європейської Конвенції передбачає "наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин" (див. рішення O'Hara v. United Kingdom of 16 October 2001, § 34).

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Крім того, слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Слідчий суддя зазначених вимог закону та положень практики ЄСПЛ в ході вирішення даного клопотання дотримався. Предметом дослідження слідчим суддею при розгляді клопотання слідчого були саме ті обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу.

Так, розглядаючи клопотання слідчого та продовжуючи строк тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , слідчий суддя ретельно дослідив всі обставини, які враховуються при продовженні строку тримання під вартою, та переконався в тому, що ризики, заявлені при попередньому рішенні суду про обрання запобіжного заходу підозрюваного в вигляді тримання під вартою, не зменшились.

Такими обставинами визнано те, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 8 до 15 років. Підозра обґрунтовується доказами, доданими слідчим до клопотання та дослідженими слідчим суддею у судовому засіданні.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, слідчий суддя повно дослідив обставини кримінального провадження та обґрунтував наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Зокрема, обґрунтовано виходив з того, що у разі обрання запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням підозрюваного під вартою, є підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, можливість спілкуватися із співучасниками, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, належним чином обґрунтувавши зазначені ризики.

Крім того в судовому засіданні апеляційного суду прокурор зазначив, що в ході досудового розслідування даного кримінального провадження встановлено, що невстановлені особи перебуваючи поблизу лісового масиву с. Кустівці Полонського району Хмельницької області, умисно заподіяли смерть особі чоловічої статі та до Єдиного реєстру досудового розслідування внесені відповідні відомості, та до вчинення якого можливо причетний ОСОБА_8 .

Отже, доводи апеляційної скарги захисника стосовно відсутності обґрунтованої підозри, повідомленої ОСОБА_8 , та ризиків, передбачених ст.177 КПК України, спростовуються матеріалами кримінального провадження.

Слідчий суддя, розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, врахував вагомість наявних в матеріалах кримінального провадження доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, а також наявність об`єктивної неможливості завершення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні до закінчення дії попередньої ухвали про тримання ОСОБА_8 під вартою, з огляду на потребу у виконання ряду слідчих дій.

Враховуючи конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_8 , докази, на які посилається слідчий у клопотанні та прокурор у судовому засіданні, та які були досліджені під час судового розгляду в межах перевірки обґрунтованості підозри, є підстави вважати, що підозрюваний під загрозою покарання, яке може бути призначене у разі визнання його винним, може переховуватися від органів досудового слідства та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, можливість спілкуватися із співучасниками, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Крім того апеляційний суд звертає уваги, що про наявність вказаних ризиків може також свідчити і факт внесення до ЄРДР відомостей про кримінальне праовпорушення за ч.2 ст. 115 КК України, до якого за твердженням прокурора причетний ОСОБА_8 .

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його не можливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Отже, враховуючи зазначені обставини, а також те, що при прийнятті рішення, суд повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , даних про його особу, обґрунтованості підозри та наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя правильно прийшов до висновку, що на даному етапі досудового розслідування доцільно продовжити щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а заміна запобіжного заходу на більш м`який не забезпечить можливість запобігання ризикам, зазначеним в ч.1 ст.177 КПК України.

Зазначені обставини в своїй сукупності свідчать про доведеність слідчим та прокурором можливих ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а також про доведеність недостатності в даному випадку більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Доводи апеляційної скарги про те, що досудовим слідством не доведено причетність ОСОБА_8 до вчинення злочину, про відсутність обґрунтованої підозри та наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, є безпідставними та не гуртуються на матеріалах кримінального провадження, та є передчасними, оскільки в повному обсязі підлягають перевірці в ході судового розгляду кримінального провадження а не на стадії досудового розслідування.

Органом досудового розслідування в ході розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою було надано достатні дані, що об`єктивно доводять можливу причетність підозрюваного до зазначеного кримінального правопорушення та обґрунтованість підозри про вчинення ним даного злочину.

Не можуть бути безумовними підставами для застосування більш м`якого запобіжного заходу і доводи апеляційної скарги захисника про наявність на утриманні дитини, опіку над своїми батьками, які є інвалідами, оскільки такі дані були враховані слідчим суддею та не впливають в даному випадку на правильність прийнятого слідчим суддею рішення.

З огляду на наведене, доводи апеляційної скарги захисника не знайшли свого підтвердження під час апеляційного провадження, а під час розгляду клопотання слідчого слідчим суддею перевірено доводи про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення та наявність ризиків передбачених п.п.1,2,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, пов`язаних з застосуванням запобіжного заходу, які на час розгляду клопотання не зменшилися, а також враховані всі обставини, які мають вагоме значення для визначення запобіжного заходу для підозрюваного у даному кримінальному провадженні та можливості його продовження.

За таких обставин, підстави до скасування чи зміни оскаржуваної ухвали слідчого судді про продовження підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання відсутні.

Керуючись ст.ст.404, 407,422 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 22.02.2023 року про продовження строку дії підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 03 квітня 2023 року (включно), без визначення розміру застави залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її

проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: