КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві 22 лютого 2023 року, з використанням відеоконференцзв`язку, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 18 червня 2021 року, відносно

ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ), яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в Латвії та Великобританії, росіянка, громадянка Латвії, з вищою освітою, працює податковим консультантом, незаміжня, має на утриманні малолітню дитину, проживала за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима,

підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 187, ч. 4 ст. 189 КК України,

за участю: прокурора захисника підозрюваної перекладача ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , ОСОБА_11 ,
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання слідчого слідчого відділу Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_12 , погоджене прокурором Солом`янської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_9 та застосовано відносно підозрюваної ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 15 серпня 2021 року.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зазначив про наявність обґрунтованої підозри, існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, врахував тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваній у разі визнання її винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень та дані про її особу у їх сукупності і прийшов до висновку, що застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не зможуть запобігти встановленим ризикам.

Не погоджуючись з таким рішенням, захисник ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 18 червня 2021 року та застосувати відносно підозрюваної запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Від захисника ОСОБА_10 надійшли доповнення до апеляційної скарги в яких він також просить скасувати згадану ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно підозрюваної запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з покладенням обов`язків, визначених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Сторона захисту вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Зазначають про пред`явлення ОСОБА_13 необґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень. Зокрема, захисник ОСОБА_10 звертає увагу на те, що ОСОБА_13 підозрюється у викрадені людини, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, що супроводжувалось заподіянням потерпілому фізичних страждань, однак в матеріалах кримінального провадження відсутні жодні прямі докази, які б підтверджували факти вчинення ОСОБА_13 зазначеного кримінального правопорушення. До матеріалів провадження не долучено жодного доказу нанесення потерпілому тілесних ушкоджень, у тому числі протоколу освідування особи, не долучено будь-якої документації із підтвердженням факту звернення потерпілого за медичною допомогою, постановленого за результатами медичного огляду діагнозу.

Крім того, ОСОБА_14 підозрюється у здійсненні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб. Однак з повідомлення про підозру не вбачається, яким саме чином ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_14 заволоділи чужим майном. Хто з них заволодів чужим майном, в який спосіб та з якою метою. Більше того, на переконання захисника описані в підозрі дії підозрюваних свідчать про відсутність обов`язкової складової розбою, а саме нападу, тобто умисних дій спрямованих на негайне вилучення чужого майна. Крім того, вказані обставини не підтверджуються жодним доказом, наявним в матеріалах провадження, окрім допиту потерпілого.

Також, зазначає про те, що відомості, повідомлені потерпілим щодо насильства, небезпечного для його життя та здоров`я під час переказу грошових коштів в сумі 15 350 фунтів стерлінгів, повністю нівелюються його ж поясненнями та свідчать про неправдивість показань наданих потерпілим під час проведення допиту.

При цьому, зауважує, що потерпілий ОСОБА_17 неодноразово здійснював насилля по відношенню до ОСОБА_13 , за що останній було надано на території Сполученого Королівства статус жертви домашнього насилля. Крім того, між підозрюваною та потерпілим наявні боргові зобов`язання.

Також, захисник вважає, що прокурором не доведено існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для їх запобігання.

Захисник просить врахувати, що підозрювана має вищу освіту, є сертифікованим на території Сполученого Королівства та Латвійської Республіки податковим консультантом, має постійний дохід, раніше не притягалась до кримінальної відповідальності, є посадовою особою ряду юридичних осіб на території Сполученого Королівства, має на утриманні неповнолітнього сина, 2010 року народження, який з нею проживає, міцні соціальні зв`язки, місце проживання в Україні, а саме квартира за адресою: АДРЕСА_2 .

Також, звертає увагу суду на те, що підозрювана працює, у тому числі податковим консультантом, і з урахуванням специфіки роботи, в разі застосування відносно неї запобіжного їх запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, зможе працювати віддалено, з території України та утримувати себе і свого неповнолітнього сина.

Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваної та її захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, виступ прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги з доповненнями до неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів судового провадження, Солом`янським управлінням поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості якого 16 червня 2021 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0001630, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 187, ч. 4 ст. 189 КК України.

17 червня 2021 року ОСОБА_13 повідомлено про підозру у викраденні людини, вчинене за попередньою змовою групою осіб, що супроводжувалося заподіянням потерпілому фізичних страждань; нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб; вимозі передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим (вимагання), вчиненими за попередньою змовою групою осіб, поєднаній з погрозою вбивства та таке, що завдало майнової шкоди в особливо великих розмірах потерпілому, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 187, ч. 4 ст. 189 КК України.

18 червня 2021 року слідчий слідчого відділу Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_12 , за погодженням з прокурором Солом`янської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_9 , звернулася до Солом`янського районного суду міста Києва з клопотанням про застосування відносно підозрюваної ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 18 червня 2021 року клопотання слідчого задоволено.

Таке рішення слідчого судді колегія судді вважає законним, обґрунтованим і вмотивованим, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою і підставами застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених в ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності усі обставини, в тому числі і ті, які зазначені в ч. 1 ст. 178 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.

Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням вищезазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

З ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені у клопотанні слідчого підстави для застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому була допитана підозрювана, вислухана думка прокурора та захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання застосування запобіжного заходу.

Під час судового розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав для застосування запобіжного заходу, передбачених статтею 177 КПК України.

Відповідно до ст. 178 КПК України, судом також враховано вагомість наявних доказів про причетність підозрюваної до вчинення вищезазначених кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваній у разі визнання її винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, а також дані про її особу, в їх сукупності.

Перевіряючи доводи та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, слідчим суддею з`ясовано, що наведені у клопотанні дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 187, ч. 4 ст. 189 КК України. Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_6 у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень, слідчим зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, що їх підтверджують.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Крім того, слід зазначити й про те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

За таких умов, слідчий суддя, як уважає колегія суддів, дослідивши, матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у провадженні доказів, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, оскільки об`єктивно зв`язують її з ними, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрювана, могла вчинити дані правопорушення.

У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваної ОСОБА_6 з ймовірно вчиненими кримінальними правопорушеннями підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами. Сукупність цих доказів дають підстави вважати, що причетність ОСОБА_6 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 187, ч. 4 ст. 189 КК України, є обґрунтованою, що дає підстави для застосування відносно неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою здійснення подальшого розслідування.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_6 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Обставини здійснення підозрюваною конкретних дій та доведеність її вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час розгляду кримінального провадження по суті.

Відповідно до змісту ст.ст. 177, 183 КПК України, крім наявності обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінальних правопорушень, тримання під вартою має бути обумовлено доведеністю обставин, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Достатні дані при цьому повинні бути не уявними або ж припустимими, а конкретними, визначеними, необхідними, підтвердженими відповідними доказами, які б в сукупності свідчили про наявність підстав, що були достатніми для застосування запобіжного заходу.

На переконання колегії суддів, слідчий суддя, розглядаючи клопотання слідчого, всебічно з`ясував усі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування відносно підозрюваної запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому заслухав пояснення як сторони обвинувачення, так і сторони захисту, та навів в ухвалі мотиви необхідності задоволення клопотання слідчого.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

На підставі вищевикладеного, а також, враховуючи дані про особу підозрюваної, в їх сукупності, колегія суддів, приходить до висновку про доведеність слідчим у клопотанні ризику можливості підозрюваною переховуватися від органів досудового розслідування, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне, в матеріалах провадження відсутні.

Матеріали судового провадження містять докази про існування інших ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваної, зокрема, можливості знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідків, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, які поряд із ризиком можливості переховуватися від органів досудового розслідування та суду теж залишаються існувати та вірогідність їх настання є досить високою.

Наведене нівелює доводи сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Посилання в апеляційній скарзі на дані, що характеризують особу підозрюваної, не спростовують висновки суду про те, що ОСОБА_6 може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України і не є підставою для скасування ухвали слідчого судді.

За таких обставин, під час розгляду клопотання органу досудового розслідування, як того вимагає закон, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що обставини визначені п.п. 1-3 ч. 1 ст. 194 КПК України, які свідчать про наявність встановлених стороною обвинувачення ризиків у даному кримінальному провадженні, достовірність підозри, недостатність застосування менш суворого запобіжного заходу для запобігання наявним ризикам є обґрунтованими, оскільки вони належним чином вмотивовані та доведені слідчим і прокурором, при цьому підтверджуються матеріалами провадження.

З урахуванням викладеного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу відносно підозрюваної ОСОБА_6 , оскільки встановлені судом обставини достатньо переконливо підтверджують, що інші менш суворі запобіжні заходи не пов`язані з триманням під вартою, у тому числі у вигляді домашнього арешту, не можуть забезпечити виконання підозрюваною процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Даних, на які посилається в апеляційній скарзі захисник, і які б беззаперечно унеможливлювали перебування підозрюваної під вартою, матеріали судового провадження не містять.

Крім того, слідчий суддя обґрунтовано не визначив підозрюваній альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, зважаючи на те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень із застосуванням насильства.

За наведених обставин колегія суддів вважає, що слідчий суддя при розгляді клопотання слідчого дослідив усі обставини, з`ясування яких могло мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та вмотивованого рішення відповідно до вимог ст. 370 КПК України, а зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких захисники просять скасувати ухвалу слідчого судді, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду провадження і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не виявлено і не вбачаються такі зі змісту апеляційної скарги.

Суд обґрунтовано, у відповідності з вимогами ст.ст. 177, 178, 183, 194 КПК України, з урахуванням тяжкості кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 , та даних про її особу в їх сукупності, застосував запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, а тому підстав для скасування ухвали слідчого судді, колегія суддів не вбачає.

При цьому, колегія суддів враховує і те, що строк дії оскаржуваної ухвали слідчого судді закінчився ще у серпні 2021 році, та те, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків.

Керуючись ст.ст. 176 - 178, 181, 194, 196, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 18 червня 2021 року, якою задоволено клопотання слідчого слідчого відділу Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_12 , погоджене прокурором Солом`янської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_9 та застосовано відносно підозрюваної ОСОБА_6 ( ОСОБА_8 )запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 15 серпня 2021 року, - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_6 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Унікальний номер справи 760/16231/21 Справа №11-сс/824/428/2023 Категорія: ст. 183 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції - ОСОБА_18 Доповідач: ОСОБА_1