УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22.11.2022 Справа №607/16351/22

Провадження 1кс/607/5230/2022
Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в залі Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області клопотання старшого дізнавача сектору дізнання Тернопільського РУ поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_4 про тимчасовий доступ до речей та документів у кримінальному провадженні № 0001186 від 03 листопада 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 Кримінального кодексу України,
В С Т А Н О В И В :
Старший дізнавач сектору дізнання Тернопільського РУ поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області лейтенант поліції ОСОБА_3 за погодженням із прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_4 в межах кримінального провадження № 0001186 від 03 листопада 2022 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, звернулася до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з клопотанням про тимчасовий доступ до інформації, яка знаходиться в оператора телекомунікацій рухомого (мобільного) зв`язку ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 за номером телефону НОМЕР_1 за період часу з 00:00:01 год. 02 листопада 2022 року по 23: 59:00 год. 02 листопада 2022 року.
У судове засідання дізнавач не з`явилася, на електронну адресу суду надіслала заяву про розгляд клопотання без її участі.
Представник ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив.
Відповідно до ч. 4 ст. 163 КПК України неприбуття за судовим викликом особи, у володінні якої знаходяться речі і документи, без поважних причин або неповідомлення нею про причини неприбуття не є перешкодою для розгляду клопотання.
Враховуючи вимоги ст. ст. 28 та 163 КПК України, беручи до уваги розумні строки кримінального провадження, слідчий суддя вважає за можливе проводити розгляд клопотання за відсутності осіб, які не з`явились.
У відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснювалося.
Вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшла до наступного висновку.
Згідно ч. 1 ст. 160 КПК України сторони кримінального провадження мають право звернутися до слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, за винятком зазначених у статті 161 цього Кодексу. Слідчий має право звернутися із зазначеним клопотанням за погодженням з прокурором.
Як передбачено ч. 1 ст. 159 КПК України тимчасовий доступ до речей і документів надається тільки стороні кримінального провадження.
Клопотання старшого дізнавача сектору дізнання Тернопільського РУ поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 погоджене прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_4 , однак при матеріалах клопотання відсутні постанови про призначення групи дізнавачів або доручення на проведення досудового розслідування, та про призначення групи прокурорів.
Тобто слідчому судді не надано доказів на підтвердження повноважень дізнавача ОСОБА_3 та прокурора ОСОБА_4 для погодження даного клопотання.
Згідно ч. 1 ст. 401 КПК України дізнавач при здійсненні дізнання наділяється повноваженнями слідчого.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду у постанові від 04 жовтня 2021 року у справі № 724/86/20 роз`яснила, що у разі використання слідчим повноважень з проведення досудового розслідування без винесення процесуального рішення про визначення групи слідчих, до складу якої він входить на підставі такого процесуального рішення, він є неналежним суб`єктом проведення процесуальних дій. Відсутність такого процесуального рішення в матеріалах кримінального провадження обумовлює недопустимість доказів, зібраних під час досудового розслідування, як таких, що зібрані особою, яка не мала на те законних повноважень.

Згідно з ч. 2 ст. 36 КПК України прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений, у тому числі: погоджувати або відмовляти у погодженні клопотань слідчого до слідчого судді про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій у випадках, передбачених цим Кодексом, чи самостійно подавати слідчому судді такі клопотання.
Об`єднана Палата Верховного Суду у постанові від 22 лютого 2021 року у справі № 754/7061/15 сформулювала наступні правові висновки. За змістом статей 36, 37, 110 КПК рішення про призначення (визначення) прокурора, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, та у разі необхідності групи прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, обов`язково повинно прийматись у формі постанови, яка має міститись у матеріалах досудового розслідування для підтвердження факту наявності повноважень. Така постанова має відповідати передбаченим КПК вимогам до процесуального рішення в формі постанови, у том числі, бути підписаною службовою особою, яка її прийняла. Відсутність зазначеної постанови в матеріалах досудового розслідування або її непідписання керівником відповідного органу прокуратури обумовлює недопустимість доказів, зібраних під час досудового розслідування, як таких, що зібрані під наглядом і процесуальним керівництвом прокурора (прокурорів), який не мав на те законних повноважень.
Витяг з ЄРДР не є процесуальним рішенням, а тому не породжує правових наслідків щодо визначення групи дізнавачів, які здійснюватимуть досудове розслідування або прокурорів, які здійснюватимуть нагляд за таким.
Відповідно до вимог ст. 86 КПК України докази визнаються допустимими, якщо їх отримано у порядку, встановленому цим Кодексом.
Докази мають бути отримані тільки уповноваженими на це особами (органами); способами і засобами, які призначені для одержання певних доказів; у процесі отримання доказів мають бути дотримані вимоги закону, що визначають порядок проведення конкретних дій, їхню послідовність, склад учасників; докази мають бути закріплені належним чином.
Недодержання вказаних вимог має наслідком визнання доказів недопустимими, вони не можуть бути використані при прийнятті процесуальних рішень, на них не може послатися суд при ухваленні судового рішення.
Згідно приписів ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, в тому числі, внаслідок порушення права особи на захист та шляхом реалізації органами досудового розслідування чи прокуратури своїх повноважень, не передбачених КПК України, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень.
З огляду на вказане, враховуючи норми кримінального процесуального закону, позиції Верховного Суду, зважаючи на відсутність доказів на підтвердження повноважень дізнавача, який подав клопотання, прокурора, який його погодив, слідчий суддя вважає, що клопотання до задоволення не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 107, 159, 163, 164, 309 КПК України, слідчий суддя,
П О С Т А Н О В И В :
У задоволенні клопотання старшого дізнавача сектору дізнання Тернопільського РУ поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погодженого прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_4 про тимчасовий доступ до речей та документів у кримінальному провадженні № 0001186 від 03 листопада 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 Кримінального кодексу України відмовити.
Ухвала є остаточною, оскарженню не підлягає, заперечення проти неї може бути подане під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду
Тернопільської області О. Я. Герчаківська