Справа № 336/1421/21
Провадження 1-кп/336/514/2022
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2022 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) № 0000851 від 28.07.2016 року, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Оріхів, громадянина України, освіта середня, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого

13.08.2010 року Оріхівським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнився 21.08.2015 року по відбуттю строку покарання

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним із зазначенням місця, часу, наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

27 липня 2016 року, близько 21.00 год., ОСОБА_4 прийшов до знайомої ОСОБА_5 , котра проживає по АДРЕСА_3 . Перебуваючи в приміщенні будинку у ОСОБА_4 виник умисел на відкрите викрадення чужого майна. Діючи умисно, повторно і з корисливих мотивів, ОСОБА_4 наніс декілька ударів рукою по голові ОСОБА_6 , завдавши йому фізичного болю. Після чого ОСОБА_4 , маючи перевагу у фізичній силі зірвав з потерпілого чоловічу сумку, з котрої взяв грошові кошти в сумі 250 грн., мобільний телефон марки Donot D906 вартістю 256,34 грн. В цей час ОСОБА_6 , усвідомлюючи перевагу ОСОБА_4 в фізичні силі не перешкоджав останньому. В подальшому ОСОБА_4 розпорядився на власний розсуд майном, чим спричинив потерпілому матеріальний збиток на загальну суму 506,34 грн.

Дії кваліфіковано за ч. 2 ст. 186 КК України, відкрите викрадення чужого майна вчинене повторно, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого.

Частини статті Кримінального кодексу України, які передбачають кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Стаття 186 Грабіж

1.Відкрите викрадення чужого майна (грабіж) -карається штрафом від двох тисяч до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від ста двадцяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або позбавленням волі на строк до чотирьох років.

2. Грабіж, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства, або вчинений повторно, або за попередньою змовою групою осіб, -карається позбавленням волі на строк від чотирьох до шести років.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Будучи допитаним у судовому засіданні ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та надав покази, які повністю узгоджуються із зазначеними у обвинувальному акті, а саме: вказав місце, час і спосіб, мотиви вчинення кримінального правопорушення; вказав майно яке ним було викрадено. Показав, що кримінальне правопорушення вчинив влітку 2016 року. Прогулюючись по вулиці Войкова в м. Оріхів, почув знайомі голоси та зайшов у двір, а потім і до будинку малознайомої йому жінки. В будинку знаходився ОСОБА_7 . Під час розмови з ним у ОСОБА_4 виник умисел на заволодіння його майно, а саме сумкою в якій знаходились кошти та телефон. Застосувавши фізичну силу, ОСОБА_4 відкрито викрав майно ОСОБА_7 . На наступний день, коли він усвідомив, що вчинив, майно, а саме, грошові кошти повернув ОСОБА_7 , телефон добровільно віддав поліцейським для експертизи, що підтверджується письмовою заявою написаною власноруч ОСОБА_4 .

Показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч. 3 ст. 349 КПК України роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження. Заперечень не заявлено.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Отже, за згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових документів, а саме: матеріалів, що характеризують обвинуваченого, постановою про визнання речових доказів, довідкою про витрати на проведення експертизи та ін., протоколом пред`явлення особи для впізнання від 11.12.2017 року, протоколом огляду від 28.07.2016 року.

Вина обвинуваченого повністю підтверджується його показаннями, в яких він не оспорював вчинення злочину за викладених у обвинувальному акті обставин, щирим каяттям у вчиненому.

Щодо кримінально-правової кваліфікації дій, то суд виходить з такого.

Незважаючи на неоспорювання обвинуваченим своєї винуватості, обов`язок відносно правильної кримінально-правової кваліфікації його дій покладається на суд.

Перевіривши правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 , суд прийшов до висновку, що його дії вірно кваліфіковано за ч. 2 ст. 186 КК України, а саме відкрите викрадення чужого майна вчинене повторно, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого.

Мотиви призначення покарання.

При обранні виду та міри покарання суд, реалізуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним вчиненому і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення нових злочинів.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 виду та міри покарання, приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, конкретні обставини кримінального провадження, його ставлення до вчиненого (щиро розкаявся, вину визнав у повному обсязі, активно сприяв розкриттю злочину), особу обвинуваченого.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України-рецидив.

Згідно зі ст. 66 КК України суд визнає обставинами, які пом`якшують покарання, щире каяття обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненому, добровільне відшкодування шкоди, активне сприяння розкриттю злочину.

З урахуванням вищевикладених обставин, приймаючи до уваги обставини, що пом`якшують покарання, а також що обтяжують, враховуючи, що на утриманні обвинуваченого знаходяться непрацездатні батьки, що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади Оріхівської міської ОТГ, а також те, що обвинувачений став на шлях виправлення та з 2016 року по теперішній час не вчинив жодного злочину, активно займається волонтерською діяльністю, бажає захищати країну та вступити до лав ЗСУ, що знайшло своє підтвердження у судовому засіданні, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливо без ізоляції від суспільства, шляхом призначення ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки і 6 місяців, що є мінімальним покаранням за вказаною санкцією частини статті та є домірним вчиненому, однак зі звільненням від його відбуття на підставі ст. 75 КК України.

Разом з цим суд, діючи відповідно до положень ч. 1 ст. 76 КК України, покладає на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Таке покарання, на переконання суду, відповідає положенням ст. 65-68 КК України та буде необхідним для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, відповідатиме особистості обвинуваченого та є достатнім, для досягнення, відповідно до ст. 50 КК України мети покарання.

Враховуючи те, що стосовно обвинуваченого запобіжний захід не застосовувався, а сторони провадження не заявили клопотання про застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу, суд не вбачає підстав для застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили стосовно обвинуваченого.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати у цьому кримінальному провадженні у розмірі 439,80 грн. стягнути з ОСОБА_4 на користь держави.

Долю речових доказів у провадженні вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ч. 3 ст. 349, статтями 100, 368371, 373, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки і 6 (шість) місяців.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили - не обирати.

Речові докази: мобільний телефон Donot D906, який перебуває на зберіганні в камері речових доказів Оріхівського ВП повернути потерпілому ОСОБА_6 .

Процесуальні витрати у розмірі 439,80 грн. стягнути з ОСОБА_4 на користь держави.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошенняз урахуванням особливостей, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1