Справа № 372/2578/22
Провадження 1-кп-104/23
ухвала

22 лютого 2023 року Колегія суддів Обухівського районного суду Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000568 від 22.05.2022 року по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 п.1 ч.2 ст.115 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А:

В провадженні суду на стадії судового розгляду знаходиться вказане кримінальне провадження, строк дії запобіжного заходу, обраного обвинуваченому у виді тримання під вартою спливає 24 лютого 2023 року.

Прокурор в судовому засіданні просила продовжити ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави, оскільки ризики, встановлені судом при обранні та продовженні запобіжного заходу не відпали та продовжують існувати.

Захисник та обвинувачений в судовому засіданні заперечили щодо задоволення клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою, зазначили, що обвинувачений може перебувати на волі із застосуванням до нього іншого більш м`якого запобіжного заходу, оскільки прокурором не доведено жодного ризику, тому просили змінити запобіжний заходи на більш м`який.

Суд, вислухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали кримінального провадження, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

3а ст.199 КПК України при зверненні з клопотанням про продовження строку тримання під вартою сторона обвинувачення зобов`язана довести, крім питань, які вирішувалися при застосуванні цього запобіжного заходу, також, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Вирішуючи клопотання суд враховує ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, а також тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні злочину, особу обвинуваченого, наявність у нього постійного місця проживання, сімейний стан та міцність соціальних зв`язків. Разом з цим, оцінюючи вищевказані обставини, суд також зважає на практику ЄСПЛ, та те, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення ЄСПЛ «Бекчиєв проти Молдови»).

Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів суспільства. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»). З огляду на викладене суд вважає, що у цій конкретній справі суспільний інтерес превалює над принципом поваги до свободи обвинуваченого та саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, а менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити уникнення ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Доводи захисника та обвинуваченого щодо необґрунтованості, заявлених прокурором відносно обвинуваченого ризиків суд вважає безпідставними і такими, що не відповідають фактичним обставинам провадження, оскільки наявність у провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які існували на момент обрання запобіжного заходу, не зменшились та не припинили існувати, є обґрунтованими та об`єктивно існують, а тому для їх запобігання доцільно продовжити застосування щодо ОСОБА_6 саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Керуючись ст.ст.177, 178, 183, 199, 331 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави в Державній Установі «Київський слідчий ізолятор» строком на 60 діб до 21 квітня 2023 року включно.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п?яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено та підписано 27.02.2023 року.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_8