Справа № 450/1362/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/931/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2022 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Львівського апеляційного суду в складі:

головуючої ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційні скарги представника потерпілих адвоката ОСОБА_6 та прокурора ОСОБА_7 на ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 21 вересня 2022 року про закриття кримінального провадження №0000122 від 05 грудня 2012 року про обвинувачення ОСОБА_8 за ч.4 ст. 190 КК України, -

з участю прокурора ОСОБА_9

захисника ОСОБА_10

обвинуваченого ОСОБА_8

встановила:

ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 21 вересня 2022 року задоволено клопотання захисника ОСОБА_10 від 03.12.2021 р. про закриття кримінального провадження.
Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000122 від 05.12.2012 р., про обвинувачення ОСОБА_8 за ч.4 ст.190 КК України, - закрито.
Оригінали документів повернуто потерпілим ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та законному представнику неповнолітніх потерпілих ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 - ОСОБА_19 .
Мотивуючи ухвалу судом, зокрема вказано, що кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000122 від 05.12.2012 р., про обвинувачення ОСОБА_8 за ч.4 ст.190 КК України підлягає закриттю у відповідності до п.10 ч.1 ст.284 КПК України у зв"язку із закінченням строку досудового розслідування, визначеного ст. 219 КПК України.

На дану ухвалу адвокат ОСОБА_6 представник потерпілих подав апеляційну скаргу, просить оскаржувану ухвалу скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
В обгрунтування вказує, що захисником заявлено клопотання про закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 та ст. 219 КПК України.
Проте згідно з приміткою до п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України - частину першу статті 284 доповнено пунктом 10 згідно із Законом № 2147-VIII від 03.10.2017 - зміни не мають зворотної дії в часі та застосовуються до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення, внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань після введення в дію цих змін - див. пункт 4 § 2 розділу 4 Закону.
Таким чином, п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України до 03.10.2017 року не існувало.
При цьому ст. 219 КПК України, яка діяла в редакції до 03.10.2017 року, тобто до моменту скерування вперше обвинувального акту про обвинувачення ОСОБА_8 до суду викладена в наступній редакції, а саме пункт 2 частина 1: «Досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину», а ст. 219 в цілому не вказувала на дію/подію, яка обумовлює закінчення цього строку.
Апелянт вважає, що суд вказані норми процесуального закону невірно тлумачив, що призвело до ухвалення незаконного рішення.

Крім того, зазначає, що судове провадження здійснено за відсутності потерпілих та представника потерпілих, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання (ч. 2 ст. 412 КК України).

На дану ухвалу прокурор ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, просить оскаржувану ухвалу скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, та невідповідністю висновків суду фактично з`ясованим обставинам та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

В обгрунтування вказує, що супровідним листом, датованим 21.10.2015, тобто в трьох місячний строк визначений ст.219 КПК України обвинувальний акт з додатками, у відповідності до вимог ст.291 КПК України скеровано до Личаківського районного суду м.Львова.

Однак, судом першої інстанції не прийнято до уваги доводи прокурора про те, що обвинувальний акт скеровано в суд супровідним листом від 21.10.2015 та на підтвердження до матеріалів судової справи прокурором долучено копію супровідної, яка підтверджує факт скерування обвинувального акта до суду в межах досудового розслідування.
Аналізом вищенаведеного встановлено, що зі сторони прокуратури вжито всіх передбачених кримінальним процесуальним законом заходів щодо завершення досудового розслідування та скерування обвинувального акту до суду у строки, визначений Законом, в даному випадку у двох місячний термін.
Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного суду від 15.09.2021, кінцевим моментом досудового розслідування є його закінчення, яке пов`язане із фактичним направленням обвинувального акта до суду, а не отримання його судом.
Прокурор зазначає, що згідно з приміткою до п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України - частину першу статті 284 доповнено пунктом 10 згідно із Законом № 2147-VIII від 03.10.2017 - зміни не мають зворотньої дії в часі та застосовуються до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення, внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань після введення в дію цих змін - див. пункт 4 § 2 розділу 4 Закону.
Таким чином, п.10 ч.1 ст. 284 КПК України до 03.10.2017 року не існувало.

При цьому ст. 219 КПК України, яка діяла в редакції до 03.10.2017 року, тобто до моменту скерування вперше обвинувального акту про обвинувачення ОСОБА_8 до суду викладена в наступній редакції, а саме пункт 2 частина 1: «Досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину», а ст.219 в цілому не вказувала на дію/подію, яка обумовлює закінчення цього строку.
Враховуючи наведене, вважає, що строк досудового розслідування у кримінальному провадженні на момент складання, затвердження, вручення і скерування обвинувального акту до суду не завершився.
Однак, судом всупереч вимогам п.1 ч.2 ст.319 КПК України не з`ясовано думку потерпілих та їх представника про можливість продовження судового розгляду. Натомість суд вислухавши думку сторін, та незважаючи на відсутність потерпілих та їх законного представника, дійшов висновку про можливість продовження судового розгляду, про що було постановлено усну ухвалу, яку занесено до журналу судового засідання.
Стверджує, що в даному випадку місцевий суд допустив істотні порушення кримінального процесуального закону, оскільки всупереч положенням ст. 319 КПК України після заміни суддів у колегії не з`ясував думку потерпілих з приводу можливості продовження судового розгляду, тим самим місцевий суд усупереч вимогам процесуального закону здійснив розгляд кримінального провадження з істотним порушенням положень, що забезпечують незмінність складу суду та повноту судового розгляду всіма суддями колегії.
Заслухавши доповідь судді, виступ прокурора, який підтримав подані апеляційні скарги, думку обвинуваченого та його захисника, які апеляційні скарги заперечили, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають до задоволення, виходячи із наступного.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених кримінальним процесуальним законом.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України істотне порушення вимог кримінального процесуального закону є підставою для скасування або зміни судового рішення.
За змістом ч.3 ст. 56 КПК України під час судового провадження в будь-якій інстанції потерпілий має право: 1) бути завчасно поінформованим про час і місце судового розгляду; 2) брати участь у судовому провадженні; 3) брати участь у безпосередній перевірці доказів; 4) підтримувати обвинувачення в суді у випадку відмови прокурора від підтримання державного обвинувачення; 5) висловлювати свою думку під час вирішення питання про призначення покарання обвинуваченому, а також висловлювати свою думку при вирішенні питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру; 6) знайомитися з судовими рішеннями, журналом судового засідання і технічним записом кримінального провадження в суді; 7) оскаржувати судові рішення в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Таким чином, законодавець встановив процедуру, яка забезпечує реалізацію права на справедливий суд у його процесуальному аспекті, тобто надає можливість сторонам судового розгляду ознайомитися із доказами кожної із них і підготувати правову позицію, що буде ними відстоюватись у змагальній процедурі судового розгляду.
Процесуальні вимоги щодо участі потерпілого в судовому засіданні стосуються усіх потерпілих, які беруть участь у кримінальному провадженні. Неналежне повідомлення хоча б одного з них є підставою для скасування судового рішення.
Так, як вбачається з матеріалів справи, на а.с. 181 т.3 наявна телефонограма, згідно якої, зокрема потерпілий ОСОБА_14 не повідомлений.
При цьому, відсутні відомості про належне повідомлення про дату, час і місце судових засідань інших потерпілих.
Отже, колегія суддів встановила, що суд першої інстанції, всупереч вимогам КПК України, порушуючи принцип змагальності сторін, не забезпечив реалізацію всіма потерпілими їх прав і законних інтересів та здійснив судове провадження за відсутності потерпілих, належним чином не повідомивши їх, та за відсутності заяв всіх потерпілих щодо можливості розгляду справи без їх участі, що відповідно до п.5 ч.1 ст. 412 КПК України є безумовною підставою для скасування ухвали та призначення нового розгляду справи в суді першої інстанції, на підставі п.1 ч.1 ст. 415 КПК України.
Відтак, колегія суддів вважає, що при новому судовому розгляді, суду першої інстанції необхідно усунути зазначене порушення кримінального процесуального закону, врахувати доводи апеляційних скарг і постановити законне, обґрунтоване та належним чином мотивоване рішення.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 415, 419 КПК України, колегія суддів, -

постановила:

ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 21 вересня 2022 року, якою задоволено клопотання захисника ОСОБА_10 від 03.12.2021 р. про закриття кримінального провадження скасувати, апеляційні скарги адвоката ОСОБА_6 та прокурора ОСОБА_7 задоволити.
Призначити новий розгляд кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_8 за ч.4 ст. 190 КК України в суді першої інстанції.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4