№ 317/846/23
№/п 1-кп/317/173/2023
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2023 року

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

захисника: ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя кримінальне провадження № 0000175 від 13.07.2022 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нова Каховка Херсонської області, громадянина України, не одруженого, освіта вища, військовослужбовця військової служби за мобілізацією, військової частини НОМЕР_1 , який перебуває на посаді командира відділення управління 1 зенітної ракетної батареї зенітного ракетно-артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи у військовому званні «молодший сержант», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 402 ч.4 КК України,

В С Т А Н О В И В:

04 березня 2022 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройові частині) № 22 молодшого сержанта військової служби за мобілізацією ОСОБА_4 , призначено на посаду оператора відділення управління 1 зенітної ракетної батареї зенітного ракетно-артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 та зараховано до списків особового складу частини та на всі види забезпечення.

Відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. В подальшому, Указом Президента України воєнний стан в Україні продовжено та діє в теперішній час.

Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією молодший сержант ОСОБА_4 , згідно з вимогами ст. ст. 9, 11, 16, 28, 30, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язані свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованими та виявляти повагу до командирів (начальників), беззастережно, неухильно точно та у встановлений строк виконувати їх накази, знати та виконувати свої обов`язки, додержуватися вимог військових статутів, поводитися з гідністю й честю, не допускати самим і стримувати інших від негідних вчинків.

Відповідно до вимог ст. ст. 28, 30 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих, наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення та віддавати накази, забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України. Командир (начальник) має право віддавати підлеглому накази, а підлеглий зобов`язаний їх виконати сумлінно, точно та у встановлений строк. У разі непокори чи опору підлеглого командир зобов`язаний для відновлення порядку вжити всіх передбачених статутами Збройних Сил України заходів примусу аж до притягнення його до кримінальної відповідальності.

Статтями 29, 31 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил також передбачено, що за своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців. Начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником.

Статтею 32 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил також передбачено, що військовослужбовці молодшого офіцерського складу - для військовослужбовців молодшого сержантського і старшинського складу однієї з ними військової частини та військовослужбовців рядового складу.

В свою чергу, молодший сержант ОСОБА_4 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військовий злочин за наступних обставин.

11 червня 2022 року приблизно о 09 годині молодший сержант ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, обіймаючи посаду оператора відділення управління 1 зенітної ракетної батареї зенітного ракетно-артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 перебуваючи на командному пункті, який розташований в АДРЕСА_2 отримав від командира 1 зенітної ракетної батареї зенітного ракетно-артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 лейтенанта ОСОБА_6 бойове розпорядження № Р-775ДСК/КП щодо прикриття підрозділів від ударів повітряного противника під час ведення бойових дій на території Луганської області. Вказане бойове розпорядження було доведено до молодшого сержанта ОСОБА_4 у присутності командира 1 зенітної ракетної батареї зенітного ракетно-артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 лейтенанта ОСОБА_6 та інших військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 .

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел молодший сержант ОСОБА_4 , діючи в умовах воєнного стану, в порушення вимог ст. 65 Конституції України ст.ст. 9, 11, 16, 28, 29, 30, 31, 32, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 11 червня 2022 року приблизно о 09 годині, перебуваючи на командному пункті, який розташований в АДРЕСА_2 , відкрито, у присутності командира 1 зенітної ракетної батареї зенітного ракетно-артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 лейтенанта ОСОБА_6 , який відповідно до вимог ст. ст. 29, 30, 31, 32 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України є для нього начальником за службовим становищем, військовим званням та інших військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , безпідставно відмовився виконувати бойове розпорядження № Р-775ДСК/КП щодо прикриття підрозділів від ударів повітряного противника під час ведення бойових дій на території Луганської області, хоча об`єктивно міг та зобов`язаний був виконати цей наказ.

Вказані дії обвинуваченого на досудовому розслідуванні кваліфіковані за ч.4 ст. 402 КК України, як непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану, що відповідає матеріалам провадження.

02.02.2023 року між прокурором та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_4 , в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з даною угодою прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.4 ст. 402 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення. Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке обвинувачений повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме, із застосуванням ст. 69 КК України (з призначенням іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ст. 402 ч.4 КК України), у вигляді штрафу у розмірі 4000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 68000,00 гривень, оскільки ОСОБА_4 визнав свою винуватість, сприяв розкриттю злочину, характеризується позитивно, приймав участь у відсічі збройної агресії РФ на території України.

В угоді передбачені наслідки її укладання, затвердження та невиконання, які роз`яснені та зрозумілі обвинуваченому.

Вислухавши думку прокурора, обвинуваченого, його захисника, які просили суд затвердити угоду про визнання винуватості, перевіривши угоду, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що укладення угоди є добровільним та повністю відповідає вимогам ст. ст. 469, 472 КПК України та угода може бути затверджена судом. Злочин, передбачений ч.4 ст.402 КК України, відноситься до тяжких злочинів, правова кваліфікація вірна, існують достатні фактичні підстави для винуватості. Умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін та інших осіб, виконання умов угоди обвинуваченим є можливим.

Виходячи з вищевикладеного, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, особу винного, який визнав свою винуватість, сприяв розкриттю злочину, характеризується позитивно, приймав участь у відсічі збройної агресії РФ на території України, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення обвинуваченому узгодженого сторонами покарання, із застосуванням ст. 69 КК України (з призначенням іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ст. 402 ч.4 КК України), у вигляді штрафу у розмірі 4000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 68000,00 гривень.

Цивільний позов не заявлено.

Речові докази відсутні.

Керуючись ст.ст. 314, 368, 374, 472-475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 02 лютого 2023 року в кримінальному провадженні № 0000175 від 13.07.2022 року між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 402 КК України, за якою призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 02 лютого 2023 року, покарання із застосуванням ст. 69 КК України, у вигляді штрафу у розмірі 4000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 68000,00 грн. (шістдесят вісім тисяч гривень).

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України.

Суддя: ОСОБА_1