Березівський районний суд Одеської області
28.12.2022
Справа № 494/1609/22
Провадження № 1-кп/494/235/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.12.2022 року м. Березівка

Березівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3

потерпілого - ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Березівка Одеської області кримінальне провадження № 0000411 від 05.10.2022 року щодо обвинувачення відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кринички Березівського району Одеської області, українця, громадянина України, не працюючий, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не маючий судимості, - в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 289 Кримінального кодексу України зі змінами та доповненнями (далі - КК України);

ВСТАНОВИВ:

На адресу Березівського районного суду Одеської області надійшло кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 289 КК України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вказана справа передана канцелярією суду до розгляду судді Березівського районного суду Одеської області ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 06.12.2022 року призначено підготовче судове засідання .

Відповідно до обвинувального акту, вбачається, що ОСОБА_6 , 04.10.2022 року приблизно о 21:20 годині, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, проходячи повз будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , помітив поряд вказаного домоволодіння автомобіль марки ВАЗ 2107, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на праві користування належить ОСОБА_4 . Встановивши відсутність господаря вказаного автомобіля та сторонніх осіб. У ОСОБА_5 виник умисел на незаконне заволодіння автомобілем марки ВАЗ 2107, реєстраційний номер НОМЕР_1 . На виконання свого злочинного умислу, направленого на незаконне заволодіння транспортним засобом, не маючи ні дійсного, ні уявного права на користування даним транспортним засобом, поза волевиявленням законного користувача, будучи впевненим, що його діям ніхто не завадить, діючи умисно, протиправно, з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, а саме автомобілем марки ВАЗ 2107, р/н НОМЕР_1 , відкрив незачинені на замикаючий пристрій водійські дверцята, проник до середини автомобіля. Продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_5 за допомогою ключа, який знаходився в замку запалення, привів у дію двигун автомобіля та у рух транспортний засіб, тобто встановив фактичний контроль над ним, чим здійснив незаконне заволодіння автомобілем марки ВАЗ 2107 , р/н НОМЕР_1 , вартістю 16 000 грн. У подальшому ОСОБА_5 на вказаному транспортному засобі місце вчинення кримінального правопорушення залишив та розпорядився ним на власний розсуд.

Таким чином ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 289 КК України незаконне заволодіння транспортним засобом.

Своїми діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 289 КК України - незаконне заволодіння транспортним засобом.

Під час досудового розслідування, 28.11.2022 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 укладена угода про примирення.

Згідно даної угоди ОСОБА_5 та ОСОБА_4 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке має понести обвинувачений у вигляді обмеження волі на строк 3 (три) роки зі звільненням від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст 75 КК України, з покладенням обов`язків передбачених ч.1 ст 76 КК України:

1)Періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2)Повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , суд виходить з наступного.

У підготовчому судовому засіданні прокурор, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 уклали угоду про примирення сторін, яка надійшла з обвинувальним актом, просять суд затвердити.

При цьому, ОСОБА_5 свою вину у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення визнав, клопоче затвердити угоду про примирення від 28.11.2022 року, досягнуту між ним та потерпілим ОСОБА_4 за якою він визнає себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, примирився з потерпілою, сторони дійшли згоди щодо призначення покарання у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки зі звільненням від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст 75 КК України, з покладенням обов`язків передбачених ч.1 ст 76 КК України. Також пояснив, що укладення угоди з його сторони є добровільною, він розуміє права, передбаченні п.1 ч.5 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені п.1 ч.1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження цієї угоди.

Потерпілий ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав угоду про примирення, просить суд її затвердити, призначивши обвинуваченому покарання, визначене цією угодою. Також пояснив, що укладення угоди з його сторони є добровільною, наслідки затвердження угоди, передбачені п.2 ч.1 ст. 473 КПК України зрозумілі.

Перевіривши угоду про примирення та заслухавши думку прокурора, потерпілого, обвинуваченого, суд доходить висновку, що укладення угоди сторонами є добровільним, зазначена угода про примирення відповідає вимогам КПК України та закону, і підлягає затвердженню.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст.469 КПК України «за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення».

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, - ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.289 КК України.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 5 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом. Потерпілий також розуміє наслідки затвердження даної угоди, визначені п.2 ч. 1 ст.473 КПК України.

Також судом встановлено, що умови угоди про примирення не суперечать вимогам КПК України та Кримінального кодексу України, правова кваліфікація дій кримінального правопорушення вірна; умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб; відсутні підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; не встановлено очевидної неможливості виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою, а також відсутні фактичні підстави для невизнання винуватості.

Міра покарання, узгоджена сторонами угоди про примирення, відповідає санкції ч.1 ст. 289 КК України.

Згідно ч.5 ст.65 КК України «у випадку затвердження вироком угоди про примирення, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди».

Частиною 5 ст.469, п.1 ч.3 ст.314 КПК України передбачено, що «укладення угоди про примирення може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку. При прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду про примирення».

Відповідно до ч.1 ст.475 КПК України, «якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання».

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 та призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання.

Цивільний позов - не пред`являвся.

Витрати на експерта відсутні.

Речові докази залишити при справі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.368- 371, 373, 374, 468, 469, 471, 474, 475 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Затвердити угоду про примирення від 28.11.2022 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .

Визнати винним ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України та призначити йому узгоджену сторонами міру покарання у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,від призначеного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку на 2 (два) роки. У відповідності до ч.1 ст. 76 КК України на засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 покласти наступні обов`язки :

1)Періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2)Повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов - не пред`являвся.

Витрати на експерта відсутні.

Речові докази залишити при справі.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не обирався.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, у разі не подання на нього апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено з підстав передбачених ст. 394 КПК України, до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

У разі невиконання угоди про примирення або про визнання винуватості, у відповідності до ст. 476 КПК України, потерпіла чи прокурор відповідно мають право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку,

яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити обвинуваченому, потерпілому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1