ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 536/715/22 Номер провадження 11-кп/814/2450/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого суддіОСОБА_2
суддів: за участю: секретаря судового засідання прокурора захисника обвинуваченої ОСОБА_3 , ОСОБА_4 Гринь ОСОБА_5 Акулової ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 Дорош ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23 травня 2022 року за №0000164, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_9 , у інтересах обвинуваченої ОСОБА_10 , на вирок Кременчуцького районного суду Полтавської області від 16 серпня 2022 року,

в с т а н о в и л а:

Цим вироком

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Олександрівка Красногвардійського р-ну АР Крим, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , неодноразово судиму, останній раз

13 жовтня 2021 року Ленінським районним судом м. Харків за ч.1 ст.309 КК України на 3 місяці арешту,

визнано винуватою та засуджено за:

ч.4 ст.185 КК України - на 5 років позбавлення волі;

ч.3 ст.357 КК України - на 1 рік обмеження волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_10 покарання - 5 років позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст.71 КК України до покарання за оскаржуваним вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Ленінського районного суду м. Полтава від 13 жовтня 2021 року та призначено ОСОБА_10 остаточне покарання - 5 років 1 місяць позбавлення волі, строк якого ухвалено обчислювати з 23 травня 2022 року.

Вирішено питання щодо процесуальних витрат і речових доказів.

За вироком суду ОСОБА_10 визнано винуватою та засуджено за те, що вона 23 травня 2022 року приблизно о 06 годині в умовах воєнного стану в приміщенні будинку за адресою: АДРЕСА_2 , таємно викрала належні ОСОБА_11 700 гривень і жіночий велосипед, вартістю 4 482 гривні 66 копійок, після чого заволоділа паспортом громадянина України на ім`я ОСОБА_11 .

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 , посилаючись на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої через суворість, просить змінити вирок Кременчуцького районного суду Полтавської області від 16 серпня 2022 року, пом`якшити ОСОБА_10 покарання та призначити його за: ч.4 ст.185 КК України із застосуванням ст.69 КК України 3 роки позбавлення волі; ч.3 ст.357 КК України 1 рік обмеження волі; ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим - 3 роки позбавлення волі; відповідно до ч.1 ст.71 КК України до покарання за оскаржуваним вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Ленінського районного суду м. Полтава від 13 жовтня 2021 року та призначити ОСОБА_10 остаточне покарання - 3 роки 1 місяць позбавлення волі; виключити з вироку посилання суду на обставину, яка обтяжує покарання, у вигляді рецидиву злочинів.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що місцевий суд не врахував: те, що обвинувачена повністю визнала вину, щиро розкаялась, активно сприяла розкриттю кримінальних правопорушень, вчинила їх внаслідок збігу тяжких особистих і суспільних обставин, не маючи в м. Кременчук умов для проживання, роботи після втрати житла та вимушеного переїзду з м. Харків у силу ведення там бойових дій, завдану нею майнову шкоду компенсовано шляхом часткового повернення викраденого майна на суму 4 428 гривень, тяжких наслідків від дій ОСОБА_10 не настало, що є обставинами, які пом`якшують покарання останньої та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених нею кримінальних правопорушень; особу обвинуваченої, яка є внутрішньо переміщеною особою, мала місце реєстрації та постійного проживання в м. Харків, в установі попереднього ув`язнення на даний час характеризується посередньо, скарг на її поведінку не надходило; думку потерпілого, який не має претензій до ОСОБА_10 і не наполягав на призначенні їй суворого покарання. Водночас захисник посилається на безпідставне визнання першою судовою інстанцією обставини, що обтяжує покарання обвинуваченої, у вигляді рецидиву злочинів, так як цю обставину не було інкриміновано органом досудового розслідування та вона одночасно утворює повторність, яка у вироку встановлена як кваліфікуюча ознака кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ заслухала суддю-доповідача, думку обвинуваченої та її захисника на підтримку апеляційної скарги, заперечення прокурора проти апеляційної скарги, перевірила матеріали кримінального провадження, обговорила доводи апеляційної скарги та дійшла висновку про наявність підстав для її часткового задоволення з огляду на таке.

Статтею 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки місцевого суду щодо фактичних обставин учинення кримінального правопорушення ОСОБА_10 , обґрунтованості її засудження за ч.4 ст.185, ч.3 ст.357 КК України в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому відповідно до ст.404 КПК України в зазначеній частині оскаржуваний вирок у апеляційному порядку не переглядається.

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_10 розглянуто в порядку ч.3 ст.349 КПК України.

Згідно зі ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Цих вимог місцевим судом повною мірою не дотримано.

Як убачається з матеріалів справи, орган досудового розслідування за змістом обвинувального акта не інкримінував ОСОБА_10 учинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, повторно та рецидиву злочину. Цих обставин також не було зазначено в обвинувальному акті як таких, що обтяжують покарання згідно з п.6 ч.2 ст.291 КПК України. Окрім того, вчинення вказаного злочину повторно не зазначено у формулюванні обвинувачення, яке визнано судом першої інстанції доведеним.

Тому встановлення місцевим судом при кваліфікації дій обвинуваченої за ч.4 ст.185 КК України вчинення кримінального правопорушення повторно та наявності обставини, яка обтяжує покарання ОСОБА_10 - рецидиву злочинів, поза межами висунутого останній обвинувачення, є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, що, виходячи з приписів ст.337 КПК України, обумовлює необхідність зміни оскаржуваного вироку шляхом виключення посилання суду на вказані вище обставини. Разом з цим, таке виключення не впливає на правильність і справедливість призначеного обвинуваченій виду та розміру покарання.

Доводи ж апелянта про пом`якшення ОСОБА_10 покарання із застосуванням ст.69 КК України колегія суддів уважає необґрунтованими.

За змістом ст.ст.50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. При призначенні покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Частиною 1 ст.69 КК України передбачено, що за наявності кількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Суд першої інстанції при призначенні покарання врахував характер і ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_10 умисних кримінальних правопорушень, що відповідно до ст.12 КК України є тяжким (ч.4 ст.185 КК України) та нетяжким (за ч.3 ст.357 КК України) злочинами, особу обвинуваченої, яка є працездатною, характеризується посередньо, на спеціальних обліках у медичних закладах не перебуває, часткове повернення викраденого майна, думку потерпілого, який не наполягав на призначенні ОСОБА_10 суворого покарання, наявність обставин, які пом`якшують покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, та обставини, що його обтяжує рецидив злочинів.

На думку колегії суддів, місцевий суд дійшов правильного висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченої можливе лише в умовах ізоляції від суспільства шляхом призначення їй покарання у вигляді позбавлення волі в мінімальному розмірі.

Доводи захисника про наявність обставини, яка пом`якшує покарання ОСОБА_10 , у вигляді компенсації майнової шкоди позбавлені підстав, оскільки викрадене в потерпілого майно було повернуто останньому завдяки діяльності поліції.

Що стосується вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних чи інших обставин, як обставини, яка пом`якшує покарання, то необхідним є те, щоб збіг згаданих обставин значною мірою зумовив учинення винним кримінального правопорушення. Однак, перевіркою матеріалів провадження не встановлено даної обставини, що пом`якшує покарання, з огляду на те, що предметами вчинених ОСОБА_10 кримінальних правопорушень були жіночий велосипед і паспорт потерпілого.

При цьому, обвинувачена раніше неодноразово судима, в тому числі за вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів, однак після відбуття покарання в місцях позбавлення волі належних висновків для себе не зробила, на шлях виправлення та перевиховання не стала (а.п.83, 154-155).

Щире ж каяття та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень ОСОБА_10 , що включає в себе повне визнання вини, думку потерпілого, належним чином враховано місцевим судом при обранні заходу примусу обвинуваченій, через це відсутні підстав для їх повторного врахування.

Що стосується аргументів апелянта з приводу призначення обвинуваченій покарання на підставі ст.69 КК України, то слід зазначити, що підставою для застосування зазначеної норми є не просто наявність сукупності обставин, визнаних судом такими, що пом`якшують покарання обвинуваченої, а дані обставини також повинні відповідати критеріям, які здатні, з урахуванням особи винної, істотно знижувати ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченою кримінального правопорушення, тобто зменшувати його ступінь суспільної небезпеки до такого рівня, який виходить за межі, типові для кримінальних правопорушень даного виду (окремого його різновиду).

Ці обставини чи сукупність обставин мають бути у причинному зв`язку з цілями злочину, роллю, яку виконувала особа, визнана винуватою, у вчиненні кримінального правопорушення, її поведінкою під час вчинення кримінального правопорушення та іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку кримінального правопорушення та/або небезпечність винуватця.

Проте, обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_10 у цьому кримінальному провадженні - щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, у їх сукупності, з урахуванням зазначених вище даних про особу обвинуваченої, яка неодноразово судима, в тому числі за корисливі злочини, істотно не знижують ступінь тяжкості вчинених нею кримінальних правопорушень, а тому є відсутніми підстави для обрання ОСОБА_10 заходу примусу в розмірі, нижчому від найнижчої межі, встановленої у відповідній нормі кримінального закону.

Таким чином, призначене ОСОБА_10 покарання, яке є мінімальним, відповідає вимогам ст.ст.50, 65, 70 КК України, за своїм видом і розміром законне, справедливе та сприяє меті покарання, тобто є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Зважаючи на викладені вище обставини, апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 , у інтересах обвинуваченої ОСОБА_10 , задовольнити частково.

Вирок Кременчуцького районного суду Полтавської області від 16 серпня 2022 року щодо ОСОБА_10 змінити.

Виключити з мотивувальної частини вироку посилання суду на:

кваліфікуючу ознаку вчинення кримінального правопорушення повторно, при кваліфікації дій ОСОБА_10 за ч.4 ст.185 КК України;

обставину, яка обтяжує покарання ОСОБА_10 рецидив злочинів.

В іншій частині вирок залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженою, яка тримається під вартою - у той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

С у д д і:

ОСОБА_2 Рябішин ОСОБА_12 Томилко ОСОБА_13