ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/522/23 Справа № 219/5604/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2023 року м.Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відео конференції, кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого на вирок Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 25 травня 2021 року відносно ОСОБА_8 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 25 травня 2021 року

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Часів-Яр Донецької області, громадянина України, з середньо освітою, не одруженого, не судимого в силу ст. 89 КК України, який не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,,

визнано винним та засуджено за ч. 2 ст. 121 КК України до покарання у виді 7 (семи) років 6 (шести) місяців позбавлення волі. Вирішено долю речових доказів. Стягнуто на користь потерпілої моральну шкоду в розмірі 100 000 грн та матеріальну шкоду 5539,95 грн..

Згідно вироку суду першої інстанції, 26 березня 2020 року, приблизно о 20 год. 00 хв. (більш точний час під час судового слідства не встановлено) ОСОБА_8 , прийшов, у гості до свого знайомого ОСОБА_9 , за адресою: АДРЕСА_2 , де вони разом з їх знайомою ОСОБА_10 розпивали спиртні напої. Під час вживання спиртних напоїв між ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, виник конфлікт, під час якого ОСОБА_12 ображав ОСОБА_10 . В свою чергу ОСОБА_8 , вступившись за ОСОБА_10 , відштовхнув ОСОБА_13 , який почав висловлювати невдоволення поведінкою ОСОБА_10 та ОСОБА_8 та, висловлюючись нецензурною лексикою, став виганяти їх з будинку. Після чого, ОСОБА_10 пройшла у зальну кімнату вказаного будинку, а ОСОБА_12 пішов за нею, де в зальній кімнаті між ним знов виник конфлікт, під час якого, ОСОБА_12 намагався вдарити ОСОБА_10 . В той момент почувши конфлікт, ОСОБА_8 зайшов у зал, де між ним та ОСОБА_12 виникла бійка, під час якої ОСОБА_8 повалив ОСОБА_13 на диван та діючи умисно, з мотивів помсти за його знайому ОСОБА_10 , та з метою спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_14 , усвідомлюючи небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, став наносити удари кулаками рук по обличчю ОСОБА_14 , після чого ОСОБА_8 зіштовхнув ОСОБА_13 з дивану на підлогу і наніс лежачому ОСОБА_14 не менш 3-х ударів ногами (взуті у кросівки) по обличчю. Після чого, ОСОБА_8 перевернув на живіт ОСОБА_13 , схопив його ззаду за одяг та почав бити обличчям о металеву трубу опалення, таким чином наніс не менш 3-х ударів. Далі, впродовж своїх умисних дій, ОСОБА_8 , схопивши табурет, який знаходився у зальній кімнаті біля дивану, наніс табуретом ще не менше 3-х ударів по голові та обличчю ОСОБА_14 зламавши табурет, після чого, узяв пластмасовий совок, яким ще наніс не менш 3-х ударів по голові ОСОБА_14 , від чого совок також зламався. Далі, ОСОБА_8 , побачивши, що ОСОБА_12 втратив свідомість та почав хрипіти, відтягнув його до ванної кімнати де вмив водою, після чого, відволок ОСОБА_13 у сусідню кімнату, де частково поклав його на диван, а саме тулубом та головою на диван, а ногами на підлогу. Після чого, ОСОБА_8 залишив місце події. В результаті протиправних дій з боку ОСОБА_8 потерпілому ОСОБА_14 були спричинені відкритий перелом кісток носу, рани в ротовій порожнині: на нижній губі зліва, на верхній губі по центру та в області вуздечки, верхньої губи по центру та в області вуздечки, що ускладнилися розвитком гострої кровотечі, закриттям дихальних шляхів кров`ю, асфіксією - відносяться до тяжких тілесних ушкоджень та знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті, від зазначених тілесних ушкоджень ОСОБА_12 помер за місцем свого мешкання.

Смерть ОСОБА_13 настала в результаті механічної асфіксії від закриття дихальних шляхів кров`ю, що виникла внаслідок кровотечі обумовленої відкритим переломом кісток носу зі зміщенням кісткових уламків, а також, ран в ротовій порожнині (на нижній губі зліва, на верхній губі по центру та в області вуздечки).

По справі надійшла апеляційна скарга обвинуваченого та доповнення до неї, в якій він просить вирок суду скасувати та направити на новий розгляд до суду першої інстанції. Вказує, що суд не прийняв до уваги противоречиві показання свідка ОСОБА_15 , які різняться від показань в судовому засіданні та на слідчому експерименті. Також суд не прийняв до уваги показання свідка ОСОБА_16 , яка вказала що бачила ОСОБА_15 та ОСОБА_17 близько 24-00 години, які приходили до неї разом. Суд першої інстанції залишив поза увагою, що ОСОБА_18 мав психологічні розлади, а саме в нього була довідка «20-Б», а також він знаходився в стані алкогольного сп`яніння. Суд не прийняв до уваги, що свідка ОСОБА_15 він не знав особисто, а познайомився 26.03.2021, та лише хотів допомогти від фізично сильного чоловіка. Помсти ніякої не було. Вказує, що п`яний ОСОБА_18 спровокував бійку. Також суд проігнорував та не прийняв до уваги клопотання про проведення судово-психіартичної експертизи свідка ОСОБА_15 .

Заслухавши суддю доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів зазначає наступне.

Висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, при викладених у вироку обставинах, підтверджені сукупністю належних та допустимих доказів, перевірених судом та наведених у вироку.

Так, сам факт виникнення конфлікту та бійки між ОСОБА_18 та ОСОБА_17 ніким не оскаржується.

В суді першої інстанції обвинувачений пояснив, що він намагався захистити ОСОБА_19 , яка разом з ними знаходилась в домі. Вони разом з ОСОБА_18 штовхались, потім декілька разів він його вдарив долонями рук. ОСОБА_18 впав на табурет, ОСОБА_17 ще декілька разів наніс удари частиною від табурета по плечу, по голові не бив, ОСОБА_18 накинувся на нього та вони впали на підлогу, зав`язалась бійка, під час якої, він та ОСОБА_18 обмінялися ударами рук по ребрам, потім він, пластиковим совком для сміття, один раз вдарив ОСОБА_18 по голові, совок зламався. Далі, він схопив ОСОБА_18 за грудь, останній кричав, щоб його залишили у спокої, та струснув його декілька разів, відкинув до вікна, при цьому, він не бачив, якою частиною тіла ОСОБА_18 вдарився. Після чого він разом з ОСОБА_15 пішли з дому.

Згідно слідчого експерименту проведеного 21.05.2020 р. з обвинуваченим ОСОБА_17 , він вказав та відтворив обставини та механізм спричинення ОСОБА_18 тяжких тілесних ушкоджень.

Згідно до висновків СМЄ при дослідженні трупа, показання ОСОБА_17 даними на слідчому експерименті є неповними, тому суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, та не прийняв до уваги показання які були ним надані на досудовому та судовому слідстві, та правильно розумів це, як намагання уникнути кримінальної відповідальності.

Разом з тим, свідок ОСОБА_15 під час слідчого експерименту відтворила обставини та механізм спричинення ОСОБА_18 тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_17 , свої свідчення та показання вона підтвердила в суді першої інстанції.

ОСОБА_20 , як під час досудового так і під час судового розгляду справи давала стабільні, послідовні свідчення, які узгоджуються з матеріалами справи. Жодних істотних протиріч, які б вказували на обговорення обвинуваченого ОСОБА_17 не міститься, тому його доводи є безпідставними, як і не задоволення клопотання про проведення судово-психіатричної експертизи відносно неї.

Крім того, відповідно до висновку судово-медичної експертизи на «фрагменті табурету» експерт не виключає можливість домішку крові як потерпілого ОСОБА_18 так і обвинуваченого ОСОБА_17 .

Свідок ОСОБА_16 була допитана в суді першої інстанції, але її свідчення жодним чином не спростовують показання ОСОБА_15 про нанесення тяжких тілесних ушкоджень. Свідок особисто не був присутній на місці події, та про смерть ОСОБА_18 їй розповів син.

Статтею 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Оцінивши сукупність наведених доказів колегія суддів вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні умисного нанесення тяжких тілесних ушкоджень, що спричинило смерть потерпілому, доведена поза розумним сумнівом.

Твердження обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що він оборонявся від нападу ОСОБА_9 в ході судового слідства не знайшли свого підтвердження та також спростовуються показаннями свідка ОСОБА_21 , яка пояснила, що ОСОБА_18 знаходився у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком експертизи, та не міг навіть захищатись.

Тому, як встановлено висновком експертизи тілесні ушкодження обвинуваченого ОСОБА_17 , які утворилися у строк біля 4-6 діб до початку огляду, які потребують для одужання зазвичай строк не більш 6 діб відносяться до легких тілесних ушкоджень. Наявність інших тілесних ушкоджень, виявлених у ОСОБА_8 , мають строк давності понад 6 місяців та до подій, які відбувались 26 березня 2020 року, відношення не мають. Враховуючи викладене, суд виключає можливість кваліфікувати дії ОСОБА_8 як необхідну оборону.

Крім того, слід зазначити, що вина обвинуваченого в повному обсязі підтверджена сукупністю досліджених судом та наведених вище доказів, тому сам факт не визнання ним своєї вини жодним чином не вплинув та не міг вплинути на обґрунтованість висновків суду щодо спричинення ним тяжких тілесних ушкоджень потерпілому.

Вирішуючи питання про мету і спрямованість умислу, та не бажання настання смерті, колегія суддів зазначає, що ОСОБА_8 , наносячи множинні удари кулаками в обличчя, тулуб та голову (життєво важливі органи) та б`ючи зі значною силою (про що свідчить кількість та ступінь тяжкості наявних тілесних ушкоджень) потерпілого головою об трубу опалення, наносячи удари табуретом та ногами в кросівках в голову, безумовно розумів, що заподіє тяжкі тілесні ушкодження ОСОБА_9 та бажав цього.

Саме внаслідок його протиправних, умисних дій, і настала смерть потерпілого, що підтверджує спрямованість умислу на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень іншій людині поза розумним сумнівом.

Крім того, наявність або відсутність у потерпілого ОСОБА_18 психологічного розладу здоров`я та стан алкогольного сп`яніння не давали права обвинуваченому ОСОБА_17 спричиняти тяжкі тілесні ушкодження ОСОБА_18 .

Призначене обвинуваченому судом першої інстанції покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, є необхідним та достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.

Переглянувши судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги обвинуваченого, підстав для скасування або зміни вироку, колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Вирок Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 25 травня 2021 року відносно ОСОБА_8 залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвала набуває чинності негайно та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той же строк, з дня вручення йому копії ухвали.

Судді