Справа № 947/3959/21
Провадження № 1-кс/947/1460/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.02.2023 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0001193 від 13.10.2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 149 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання, слідчим управлінням ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001193 від 13.10.2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 149 КК України.

В рамках вказаного кримінального провадження 24.01.2023 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 складено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 149 КК України за кваліфікуючими ознаками: вербування, переміщення людини, вчинені з метою експлуатації, з використанням обману, уразливого стану потерпілого, вчинені повторно, вчинені організованою групою.

Санкцією ч. 3 ст. 149 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна або без такої.

Таким чином, майно, яке належить підозрюваній ОСОБА_5 у разі визнання судом її винною у скоєнні інкримінованих їй кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 149 КК України може бути використано для забезпечення покарання у виді конфіскації майна.

Так, на думку сторони обвинувачення за час проведення досудового розслідування та судового розгляду справи ОСОБА_5 може вжити заходів щодо перереєстрації належного їй на праві приватної власності майна зазначеного у клопотанні з метою уникнення покарання у вигляді конфіскації майна.

Вказані обставини на думку органу досудового розслідування свідчать про те, що на даному етапі є доцільним накласти арешт на майно підозрюваної ОСОБА_5 , що унеможливить подальше його відчуження.

За викладених обставин, слідчий за погодженням з прокурором звертається до слідчого судді із клопотанням про арешт майна в рамках даного кримінального провадження.

Прокурор та слідчий у судове засідання не з`явилися, проте прокурор подав до суду заяву, в якій вказав, що подане клопотання підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити та розглянути у його відсутність.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Сторона обвинувачення у резолютивній частині клопотання просить розгляд клопотання провести за відсутності власниці майна, зважаючи на можливість вжиття неправомірних дій щодо майна до прийняття рішення судом.

Приймаючи до уваги клопотання сторони обвинувачення, враховуючи положення ст. 172 КПК України, слідчий суддя приходить до переконання про можливість розгляду клопотання за відсутності власниці майна.

Слідчий суддя, розглянувши матеріали клопотання з долученими в його обґрунтування додатками, приходить до наступного переконання.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

При цьому, у відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Як вбачається з матеріалів клопотання, СУ ГУНП в Одеській області обґрунтованопроводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001193 від 13.10.2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 149 КК України.

В рамках вказаного кримінального провадження 24.01.2023 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 складено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 149 КК України за кваліфікуючими ознаками: вербування, переміщення людини, вчинені з метою експлуатації, з використанням обману, уразливого стану потерпілого, вчинені повторно, вчинені організованою групою.

Слідчий суддя враховує, що санкція ч. 3 ст. 149 КК України передбачає як додаткове покарання конфіскацію майна.

При цьому, відповідно до інформаційної довідки № 320732449 від 20.01.2023 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна підозрюваній ОСОБА_5 належать на праві приватної власності наступні об`єкти нерухомого майна: квартира за адресою: АДРЕСА_1 ; земельна ділянка з кадастровим номером :02:002:0024 за адресою: Одеська область, Подільський район, Любомирська сільська рада; домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 .

Слідчий суддя вважає, що відносно вказаного майна, яке належить підозрюваній ОСОБА_5 наявна необхідність в застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна з метою забезпечення можливої конфіскації майна.

Критерії розумності та співрозмірності є оціночними поняттями та визначаються на розсуд слідчого судді. Відповідно до статті 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися, зокрема, на умовах, передбачених законом. При цьому, обмеження права власності має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є пропорційними меті (Beyeler проти Італії (Рішення Великої Палати від 5 січня 2000 року, заява № 33202/96, параграф 107). При цьому, будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи (серед інших, James та інші проти Сполученого Королівства (Рішення від 21 лютого 1986 року, заява № 8793/79, параграф 50).

Слідчий суддя прийшов до висновку, що арешт майна у даному випадку необхідний для забезпечення ефективності кримінального провадження, а таке втручання у право на власність є пропорційним, оскільки підлягає оскарженню, відповідно до норм процесуального законодавства щодо оскарження рішень слідчого судді, та скасуванню у порядку, передбаченому ч. 1 ст. 174 КПК України.

На підставі викладеного, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, як виду покарання, беручи до уваги розумність та співрозмірність арешту майна, а також його наслідки, слідчий суддя приходить до переконання, що подане клопотання в частині накладення арешту на майно підозрюваної ОСОБА_5 є обґрунтованим, належним чином вмотивованим, а відтак, клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 172, 173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0001193 від 13.10.2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 149 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на об`єкти нерухомого майна, право власності на які зареєстровано за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , заборонивши будь-яким особам розпорядження, відчуження та здійснення будь-яких реєстраційних дій у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (в тому числі поділу, об`єднання, виділу частки), а саме на:

-квартиру, загальною площею 66,3 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 112);

-земельну ділянку з кадастровим номером :02:002:0024, розташовану за адресою: Одеська область, Подільський район, Любомирська сільська рада (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 29);

-домоволодіння, загальною площею 65,0 кв.м, за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер майна 8430752).

Виконання ухвали про арешт майна покласти на старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти діб з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1