Справа № 441/92/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/557/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2022 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого - судді ОСОБА_3 ,
суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5
секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 на вирок Городоцького районного суду Львівської області від 27 квітня 2021 року у кримінальному провадження № 0000884 від 24.11.2020 щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Червонограда Львівської області, з вищою освітою, одруженого, раніше не судимого, працюючого водієм у ФОП « ОСОБА_9 », проживаючого в АДРЕСА_1 , маючого на утриманні одну малолітню дитину, раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,
за участю:
прокурора ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_10 ,
потерпілої ОСОБА_11

встановила:
Прокурор подав апеляційну скаргу на вирок Городоцького районного суду Львівської області від 27 квітня 2021 року, яким ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування призначеного йому покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 рік, та покладено на нього обов`язки, передбачені п.1, п.2 ч.1 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Запобіжний захід ОСОБА_8 не обирався.

Стягнуто з ОСОБА_8 в дохід держави 13 728.96 грн. (тринадцять тисяч сімсот двадцять вісім грн. 96 коп.), витрат за залучення експертів.

Вирішено питання з речовими доказами в порядку ст. 100 КПК України.
Апелянт просить оскаржуваний вирок скасувати та ухвалити новий, яким ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на термін 3 роки та на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування призначеного йому покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 3 роки. У решті вирок залишити без змін.
Не оспорюючи доведеності вини обвинуваченого та правильності кваліфікації його дій, вважає, що оскаржуваний вирок є незаконним у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
В обґрунтування покликається на те, що судом першої інстанції безпідставно не призначено обвинуваченому додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_8 23.11.2020, приблизно о 22 годині 10 хвилин, керуючи автомобілем марки «Нісан Кашкай», д.н.з. НОМЕР_1 , та рухаючись ним по автодорозі Львів-Шегині 18 км + 361 м. в с. Бартатів Городоцького району Львівської області у напрямку до м. Львова порушив вимоги Р. 1 п. 1.5, 1.10; Р. 2 п. 2.3 б), д); Р. 12 п. 12.3, 12.4, 12.9 б) , Р 18 п.18.1 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, які виразилися тому, що він будучи неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не відреагував на її зміну, рухаючись у крайній правій смузі руху зі швидкістю біля 50-55 км/год та наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, не дотримався безпечної швидкості, виїхав на вказаний нерегульований пішохідний перехід і не надав дороги пішоходу ОСОБА_12 , який в цей час переходив проїзну частину дороги по вказаному нерегульованому пішохідному переході з ліва на право по напрямку руху його автомобіля, внаслідок чого відбулась дорожньо транспортна пригода, наїзд транспортного засобу на пішохода.
У результаті порушення водієм ОСОБА_8 Правил дорожнього руху, смерть пішохода ОСОБА_12 , згідно з висновком судово-медичної експертизи наступила внаслідок важкої травми голови, яка супроводжувалась переломом кісток склепіння і основи черепа, крововиливами під оболонками і в речовину головного мозку.
Таким чином, ОСОБА_8 23 листопада 2020 року, приблизно о 22 годині 10 хвилини, керуючи автомобілем марки «Нісан Кашкай», д.н.з. НОМЕР_1 , та рухаючись ним у напрямку до м. Львова автодорогою «Львів-Шегині» в районі 18 км+361м у с. Бартатів Городоцького району Львівської області грубо порушив вимоги Правил дорожнього руху, в результаті чого відбулася дорожньо - транспортна пригода в результаті якої на місці пригоди від отриманих травм загинув пішохід ОСОБА_12 .
Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_7 про задоволення апеляційної скарги, думку потерпілої ОСОБА_11 про залишення без задоволення апеляційної скарги прокурора, м міркування обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника про відмову у задоволенні апеляційних вимог прокурора та залишенні без змін вироку суду першої інстанції, переглянувши судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Статтею370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до змісту статей 50, 65 КК України покарання має на меті виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Так, за наслідками судового розгляду, суд першої інстанції ухвалив щодо ОСОБА_8 обвинувальний вирок, яким визнав його винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.
У суді апеляційної інстанції встановлено, що судом першої інстанції були належним чином досліджені обставини справи, перевірені документи та докази, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження; правильно встановлено фактичні обставини справи скоєння ОСОБА_8 кримінального правопорушення, які підтверджуються доказами, дослідженими судом і наведеними у вироку; дано діям обвинуваченого правильну юридичну оцінку, які сторонами кримінального провадження не оскаржуються та обвинуваченому ОСОБА_8 обрано покарання в межах санкції статі обвинувачення, метою якого є запобігання подальшого вчинення кримінальних правопорушень.
У суді апеляційної інстанції не знайшло підтвердження покликання прокурора про те, що при призначені обвинуваченому покарання, суд першої інстанції, не врахував всіх фактичних обставин в сукупності та безпідставно не призначив додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.
У даному кримінальному провадженні ОСОБА_8 обвинувачений за ч.2 ст. 286 КК України, тобто у вчиненні злочину в сфері безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином. Також було враховано дані про особу обвинуваченого, а саме те, що ОСОБА_8 , раніше не судимий, позитивно характеризується з місця роботи та проживання, працевлаштований, водіння транспорту є основним його джерелом доходу, на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно. Крім того було враховано, що обставин, які відповідно до ст.67 КК України, обтяжують покарання судом не встановлено.
Судом першої інстанції було враховано позиції потерпілої ОСОБА_13 , яка просила суворо не карати обвинуваченого, в даній дорожньо - транспортній пригоді в деякій мірі вважає винним свого сина, який був хворий і мав пухлину, просила не позбавляти обвинуваченого права керування транспортними засобами з огляду, що на його утриманні малолітня дитина. Претензій морального чи матеріального характеру не має, пояснила, що обвинувачений майже замінив їм їхнього загиблого сина.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_8 відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку, При складані висновку щодо щирого каяття обвинуваченого у вчиненому злочині, суд першої інстанції врахував висновки ВС/ККС у постанові № 759/7784/15-к від 22.03.2018, що кримінальна поведінка обвинуваченого та відшкодування шкоди потерпілій особі, відсутність претензій у потерпілої особи свідчить про щире каяття обвинуваченого. Відповідно суд першої інстанції вважав за необхідне і достатнє призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах передбачених санкцією ч.2 ст.286 КК України із застосуванням ст.75 КК України з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1.2 ч.1ст. 76 КК України, оскільки на думку суду, саме таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередить вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
У суді апеляційної інстанції потерпіла підтвердила свою позицію щодо дій водія ОСОБА_8 після вчинення ДТП і того, що вона немає претензій до обвинуваченого та просить його не суворо карати, він їй допомагає матеріально, а тому просить не позбавляти його прав водія.
Призначене обвинуваченому ОСОБА_8 покарання відповідає вимогам ст.65 КК України, підстав для його пом`якшення або призначення більш суворого покарання колегія суддів не вбачає.
На думку колегії суддів таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.
Апеляційні вимоги прокурора, були предметом розгляду в суді першої інстанції, і не знайшли підтвердження в суді апеляційної інстанції про те, що при призначені обвинуваченому покарання, суд першої інстанції безпідставно не призначив додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.
Крім того колегією суддів враховується факт перебування країни у воєнному стані.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального законодавства при розгляді даного кримінального провадження в суді першої інстанції, які б вплинули на правильність прийнятого судового рішення, колегією суддів не встановлено.
Враховуючи зазначене вище, колегія суддів вважає, що оскаржуваний вирок є законним й обґрунтованим, призначене покарання відповідає особі обвинуваченого, відтак підстав для скасування чи зміни судового рішення не вбачається.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Вирок Городоцького районного суду Львівської області від 27 квітня 2021 року про обвинувачення ОСОБА_8 , за ч. 2 ст. 286 КК України залишити без змін.
Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення, та на неї може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: