ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1452/22 Справа № 207/90/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на ухвалу Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21 квітня 2022 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000373 за обвинуваченням
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий: 15.06.2020 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі, зі звільненням від відбуванням покарання з випробуванням на 1 рік,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 307 КК України,
за участю:
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ :
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції та короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21 квітня 2022 року задоволено клопотання прокурора ОСОБА_8 та продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 17 червня 2022 року, з визначенням застави в сумі 190 320 гривень.
В обґрунтування свого рішення суд першої інстанції послався на доведеність заявлених прокурором ризиків, зокрема на ризик можливого впливу з боку обвинуваченого на свідків, ризик переховування від суду та вчинення нових кримінальних правопорушень, а також, що обставини, які встановлені судом під час обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою не змінились, суд дійшов висновку про необхідність продовження такого запобіжного заходу.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу суду та обрати стосовно ОСОБА_7 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою або зменшити розмір застави. Зазначає, що суд формально розглянув клопотання прокурора і дійшов необґрунтованого висновку про існування ризиків і що більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити процесуальну поведінку обвинуваченого. Зазначає, що обвинувачений не переховувався, перебував на обліку в центрі пробації і виконував обов`язки, покладені на нього вироком суду від 15.06.2020 року, в силу ст. 89 КК України є не судимим. На думку захисника докази винуватості ОСОБА_7 є сумнівними і є припущеннями, а прямих та належних доказів його вини у справі немає.
Також, під час вирішення питання про продовження строку тримання під вартою, суд не надав належної оцінки про особу обвинуваченого, який має на утриманні непрацездатних батьків, які потребують його допомоги, має державну нагороду Міністерства оборони України, є професійним військовим і брав участь у бойових діях в зоні АТО, за місцем проживання характеризується позитивно, інших кримінальних проваджень стосовно нього немає.
Позиції учасників судового провадження.
В судовому засіданні обвинувачений та його захисник підтримали апеляційну скаргу останнього і з підстав, зазначених у скарзі просили її задовольнити.
Прокурор про час та дату апеляційного провадження повідомлений належним чином, клопотань про особисту участь до суду не надходили, у зв`язку з чим та на підставі ч. 4 ст. 422-1 КПК України апеляційний суд здійснює розгляд без його участі.
Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
За наслідками розгляду клопотання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати шістдесяти днів. До спливу строку дії запобіжного заходу суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать зокрема про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Дослідивши матеріали провадження, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції належним чином дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону з огляду на таке.
З матеріалів справи вбачається, що в провадженні Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області є кримінальне провадження №0000373 стосовно ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
Прокурором в судовому засіданні суду першої інстанції заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з підстав наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Суд, розглянувши клопотання прокурора, дійшов обґрунтованого висновку про доведеність прокурором ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме, переховування обвинуваченого від суду, незаконного впливу на свідків, а також вчинення інших кримінальних правопорушень, для запобігання яким застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є доцільним.
Так, ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України підтверджується тим, що обвинуваченому ОСОБА_7 інкримінується вчинення тяжкого злочину, за який законом України про кримінальну відповідальність, передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років з конфіскацією майна, а тому такий ризик є наявним та обґрунтованим.
При встановленні наявності ризику впливу на свідків у кримінальному провадженні слід враховувати встановлену КПК України процедуру отримання показань, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).
Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).
За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від таких осіб та дослідження їх судом.
Таким чином, ризик незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні підтверджується тим, що свідки ще не допитані у судовому засіданні, а тому обвинувачений ОСОБА_7 може здійснювати на них незаконний вплив, з метою зміни їх показів.
Разом з тим, обґрунтованим також є висновки суду першої інстанції щодо наявності ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки обвинувачений ОСОБА_7 раніше притягувався до кримінальної відповідальності та йому інкриміновано вчинення нового, тяжкого кримінального правопорушення, пов`язаного зі збутом наркотичних засобів, що вказує на його схильність до протиправної поведінки.
Отже, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченого, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження в межах заявленого клопотання та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги захисника, колегія суддів вважає їх необґрунтованими та неприйнятними з огляду на таке.
Обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.
Державне обвинувачення - процесуальна діяльність прокурора, що полягає у доведенні перед судом обвинувачення з метою забезпечення кримінальної відповідальності особи, яка вчинила кримінальне правопорушення.
Ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити такі питання чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений, чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення, чи підлягає обвинувачений покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення та інші.
Враховуючи вище викладене, суд апеляційної інстанції не входить в перевірку доводів захисника ОСОБА_6 щодо недоведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочині, оскільки це є завданням судового розгляду, за результатами проведення якого суд першої інстанції має оцінити докази та ухвалити відповідне процесуальне рішення.
Також колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги захисника щодо наявності у обвинуваченого ОСОБА_7 утриманців, оскільки як видно з обвинувального акта останній офіційно не працевлаштований, не має стабільного та легального джерела доходу.
Посилання захисника на ту обставину, що обвинувачений ОСОБА_7 є професійним військовим, має державну відзнаку та брав участь у бойових діях не спростовує правильності висновків суду першої інстанції щодо наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та не є самодостатньою підставою для зміни обвинуваченому запобіжного заходу.
Інші доводи апеляційної скарги обвинуваченого зводяться до непомірності розміру визначеної застави, перевіривши які, суд апеляційної інстанції вважає їх безпідставними з огляду на наступне.
Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Розмір застави визначається у таких межах щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до восьмидесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Таким чином, визначаючи заставу у розмірі восьмидесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, суд першої інстанції діяв у відповідності до положень ч. ч. 4, 5 ст. 182 КПК України і рішення суду в цій частині є законним.
Будь-яких порушень КПК України при постановленні оскарженої ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому за наслідками апеляційного розгляду колегія суддів вважає необхідним ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника без задоволення.
Керуючись ст. ст. 199, 331, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21 квітня 2022 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4