ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2292/22 Справа № 190/863/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
в режимі відеоконференції:
засудженого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги засудженого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 на ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 20 липня 2022 року про застосування до засудженого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

стягнення у виді переведення до приміщення камерного типу державної установи "П`ятихатська виправна колонія (№122)" на строк 1 місяць, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Ухвалою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 20 липня 2022 року задоволено клопотання державної установи "П`ятихатська виправна колонія (№122)" та застосовано до засудженого ОСОБА_7 стягнення у виді переведення до приміщення камерного типу на строк 1 місяць.
Обгрунтовуючи свої висновки суд першої інстанції зазначив, що вчинення засудженим ОСОБА_7 дисциплінарних проступків носить систематичний характер, попередньо застосовані до нього дисциплінарні стягнення, у тому числі поміщення до дисциплінарного ізолятору, не дали позитивного результату, тому суд вважає за необхідне задовольнити подання ПВК №122 та застосувати до засудженого захід стягнення у виді переведення до приміщення камерного типу установи.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали.

В апеляційній скарзі засуджений просить ухвалу суду першої інстанції скасувати.
Обгрунтовуючи апеляційну скаргу зазначає, що оскаржувана ухвала суду є незаконною, а застосоване стягнення порушує його конституційні права. Вказує, що адміністрація установи упереджено до нього відноситься та він протягом перших двох років відбування покарання не мав стягнень.
В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та відмовити у задоволені клопотання державної установи "П`ятихатська виправна колонія (№122)".
Обгрунтовуючи апеляційну скаргу зазначає, що відділення соціально-психологічної служби відповідно до ст.ст. 123, 124 КВК України не мають повноважень фіксувати порушення засудженими, а тому вважає, що висновки суду мають істотні суперечності, виражені в тому, чи категорично засуджений відмовився від прибирання, чи з даного приводу взагалі надав пояснення. Зазначає, що суд не взяв до уваги пояснення засудженого, який вказав, що не відмовлявся від вимог по прибиранню території, а не був згоден із застосуванням окремої відеозйомки його під час прибирання, оскільки турбувався про можливий виклад даного запису в мережу інтернет, чим буде принижено його гідність. Вказує, що на відеозаписі відсутня відмова засудженого від вимог по прибиранню території. Звертає увагу, що судом не було встановлено, які саме норми закону порушив засуджений. Зазначає, що за останні півроку засуджений мав 12 стягнень за відмову від прибирання, що останній пояснює тим, що не відмовлявся прибирати, а заперечував проти відеофіксації.

Позиції учасників судового провадження.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_7 та захисник ОСОБА_8 підтримали свої апеляційні скарги та наполягали на їх задоволенні.
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційних скарг та просив ухвалу суду залишити без зміни.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи, викладені в апеляційних скаргах, апеляційний суд приходить до наступного.
Згідно зі ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Абзацом 5 ч. 6 ст. 135 КВК України встановлено, що поміщення засудженого до приміщення камерного типу (одиночної камери) проводиться за рішенням суду. У разі прийняття на засіданні дисциплінарної комісії рішення про поміщення засудженого до приміщення камерного типу (одиночної камери) адміністрація установи виконання покарань протягом двадцяти чотирьох годин направляє до суду відповідне клопотання (подання) разом із рішенням комісії.

У відповідності до п. 13-2 ч. 1 ст. 537 та п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України питання про застосування заходу стягнення до осіб, позбавлених волі, у виді переведення засудженого до приміщення камерного типу (одиночні камери) вирішується судом, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.
Відповідно до ст. 131-1 КВК України дисциплінарним проступком особи, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, є протиправне, винне діяння (дія або бездіяльність), що посягає на встановлений порядок у сфері виконання покарань, вчинене цією особою.
Частиною 1 ст. 132 КВК України передбачені стягнення, які накладаються на засуджених, що відбувають покарання в місцях позбавлення волі. За невиконання покладених обов`язків та порушення встановлених заборон до осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі, зокрема, може бути застосоване переведення засуджених, які тримаються у виправних колоніях, крім засуджених, які тримаються у виправних колоніях мінімального рівня безпеки з полегшеними умовами тримання, до приміщення камерного типу (одиночної камери) на строк до трьох місяців
Згідно до ч. 1 ст. 134 КВК України при призначенні заходів стягнення враховуються причини, обставини і мотиви вчинення порушення, поведінка засудженого до вчинення проступку, кількість і характер раніше накладених стягнень, а також пояснення засудженого щодо суті проступку. Стягнення, що накладаються, мають відповідати тяжкості і характеру проступку засудженого.
Частиною 9 ст. 134 КВК України передбачено, що стягнення у виді переведення засудженого до приміщення камерного типу (одиночної камери) накладається в разі безуспішного застосування інших заходів впливу.
Згідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої право слухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.
Дослідивши матеріали провадження апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення клопотання начальника державної установи "П`ятихатська виправна колонія (№122)" про переведення засудженого ОСОБА_7 до приміщення камерного типу.
Як слідує з матеріалів справи згідно рапортів співробітників колонії 04 липня 2022 року приблизно о 10.00 год. начальником відділення СПС №3 засудженому ОСОБА_7 було запропоновано здійснити чергування у приміщенні відділення згідно графіку чергувань, а саме підмітання та миття підлоги коридору відділення СПС №3.
Засуджений ОСОБА_7 був забезпечений робочою формою одягу згідно сезону та інвентарем для прибирання в повному обсязі, але виконувати законні вимоги адміністрації, тобто приступити до прибирання, відмовився, мотивуючи свою відмову власними переконаннями.
Даному засудженому начальником відділення СПС №3 було повторно запропоновано приступити до виконання робіт, а також доведено і роз`яснено вимоги ч. 5 ст. 118 КВК України та попереджено про негативні правові наслідки в разі не виконання запропонованої роботи, на що засуджений сказав, що він утримується від коментарів, та до відпрацювання не приступив.
Засудженому ОСОБА_7 було запропоновано надати письмові пояснення по факту відмови від виконання законних вимог персоналу, а саме здійснити чергування у приміщенні відділення згідно графіку чергувань, а саме підмітання та миття підлоги коридору відділення СПС №3, але він відмовився, про що було складено відповідний акт.
Своїми діями засуджений ОСОБА_7 порушив вимоги режиму тримання, передбачені абз. 5 п. 3 Розділу II Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, вимоги п. 3 ст. 107 КВК України, а також вимоги ст. 9 та ч. 5 ст. 118 КВК України.
Судом першої інстанції на виконання вимог ч. 1 ст. 134 КВК України при призначенні заходів стягнення щодо засудженого ОСОБА_7 враховано причини, обставини і мотиви вчинення порушення, поведінка засудженого до вчинення проступку, кількість і характер раніше накладених стягнень.
Так, відповідно до характеристики адміністрації колонії ОСОБА_7 за період відбування покарання характеризується негативно, не мав жодного заохочення, проте 7 разів притягався до дисциплінарної відповідальності, з них 2 рази поміщався до ДІЗО установи.
Крім того, на виробництві установи не працевлаштований, залучається до робіт з благоустрою установи, до яких ставиться задовільно, не виконує передбачені законом вимоги персоналу установи, на зауваження реагує адекватно, однак не робить вірних висновків.
На переконання апеляційного суду викладені обставини, зокрема, притягнення засудженого до дисциплінарної відповідальності 7 разів, свідчить про те, що його протиправні дії носять постійний та систематичний характер.
Висновки суду першої інстанції, котрі підтверджуються зібраними матеріалами провадження, не були спростовані засудженим та захисником в судовому засіданні апеляційного суду в установленому законом порядку належними та допустимими доказами.
Крім того, законність дій представників установи покарань жодним чином не була оскаржена засудженим в установленому законом порядку, що свідчить про визнання її законності самим засудженим.
У відповідності до п. 2 розділу ІІІ Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених Наказом Міністерства юстиції України №2186/5 від 29 грудня 2014 року - засуджені, з-поміж іншого, зобов`язані: дотримуватися норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня установи виконання покарань, правомірні взаємовідносини з іншими засудженими, персоналом установи виконання покарань та іншими особами; виконувати встановлені законодавством вимоги персоналу установи виконання покарань.
Відповідні обов`язки та заборони для засуджених встановлені також частинами 3 та 4 статті 107 КВК України.
За таких обставин апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність застосування до засудженого стягнення у виді переведення до приміщення камерного типу установи на строк 1 місяць, оскільки кількість порушень, допущених засудженим під час відбування покарання за період його перебування в установі, свідчить про їх систематичність, а застосовані інші заходи впливу не дали результату і його поведінка не змінилась.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суд апеляційної інстанції має право, в тому числі, залишити вирок або ухвалу без змін.
Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційні скарги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню, а ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, у зв`язку із чим відсутні підстави для її скасування або зміни.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 537, 539 КПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги засудженого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 20 липня 2022 року про застосування до засудженого ОСОБА_7 стягнення у виді переведення до приміщення камерного типу державної установи "П`ятихатська виправна колонія (№122)" на строк 1 місяць залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4