Справа № 509/6024/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2022 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі :

головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в смт. Овідіополь, в режимі відео-конференції з ДУ «Одеський слідчий ізолятор» матеріали кримінального провадження № 0000565 від 27.09.2021 р. за обвинуваченням ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ :

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 21.06.2022 р. відносно ОСОБА_7 був продовжений строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 19.08.2022 р.

Згідно з ч. 3 ст. 331 КПК України - незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Указом Президента України від 24.02.2022 р. № 64/2022 на території України був запроваджений воєнний стан у зв?язку з оголошенням війни нашій Державі російським агресором.

Враховуючи запроваджений в Україні воєнний стан у зв?язку з оголошенням війни агресором російською федерацією нашій Державі, і неможливості забезпечення доставки в суд конвоєм осіб, які перебувають (утримуються) під вартою, зокрема, обвинуваченого Срочинського, суд вважав доцільним провести судове засідання в режимі відео-конференції, про що було вказано у відповідній ухвалі суду від 21.06.2022 р.
Прокурор у судовому засіданні, просив суд продовжити строки тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 до двох місяців, враховуючи, що останній обвинувачуються у скоєнні умисного тяжкого злочину, скоєного спільно та за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_8 із проникненням у житло, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, санкція за який передбачає позбавлення волі строком від 3-х до 6-ти років, беручи до уваги його попередні судимості за вчинення особливо тяжкого та нетяжкого злочинів до реальних строків позбавлення волі, відсутність у нього місця реєстрації та постійного місця проживання, офіційної роботи та доходів, міцних соціальних зв`язків, можливість скоєння обвинуваченим іншого злочину, а тому, передбачаючи тяжкість покарання, яка загрожує йому у випадку визнання його винним у скоєнні вказаного вище корисного умисного тяжкого злочину, може переховуватися від суду, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, проти чого заперечували обвинувачені ОСОБА_8 і ОСОБА_7 та його захисник, вважаючи недоведеними прокурором ризики та обставини, передбачені ст.ст. 177,178 КПК України, а тому просили суд відмовити у задоволенні клопотання прокурора та змінити міру запобіжного заходу Срочинському у виді тримання під вартою на інший, не пов?язаний з позбавленням волі.

Потерпіла ОСОБА_9 в судове засідання не з`явилася.
Судом встановлено, що ОСОБА_7 обвинувачуються у скоєнні умисного корисного тяжкого злочину, скоєного спільно та за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_8 із проникненням у житло, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, санкція за який передбачає позбавлення волі строком від 3-х до 6-ти років, беручи до уваги його особу, а саме, попередні судимості у 2007, 2017, 2021 р.р. за вчинення умисного особливо тяжкого (ч. 1 ст. 115 КК України) та нетяжких умисних корисних злочинів за ч. 2 ст. 185 КК України до реальних строків позбавлення волі, відсутність у нього офіційної роботи, засобів існування і доходів, міцних соціальних зв`язків, а також можливості скоєння обвинуваченим інших умисних корисних злочинів, завдяки яким він існує та за скоєння яких він був засуджений судом до позбавлення волі, а тому, передбачаючи тяжкість покарання, яка загрожує йому у випадку визнання його винним у скоєнні вказаного вище корисного умисного тяжкого злочину, може переховуватися від суду, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, або у будь-який незаконний спосіб вчинити психологічний чи фізичний тиск відносно потерпілої або свідків з метою зміни їхніх показань в суді, а тому з урахуванням наявності ризиків, зазначених ст. 177 КПК України і у відповідності до порядку, передбаченого ст.ст. 178,183 КПК України, враховуючи суспільний інтерес, суд вважає необхідним продовжити у відношенні обвинуваченого ОСОБА_7 міру запобіжного заходу в виді тримання під вартою строком на два місяці, оскільки скасування або зміна цього запобіжного заходу на більш м`який запобіжний захід, з урахуванням особи обвинуваченого, тяжкості скоєного ним умисного корисного тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а розглянути вказане кримінальне провадження до закінчення строку дії запобіжного заходу Срочинського немає можливості у зв?язку з черговою щорічною відпусткою судді в період з 08 по 28 серпня 2022 р. включно.

Беручи до уваги той факт, що ОСОБА_7 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, зокрема, у 2007, 2017, 2021 роках, що характеризує його з негативної сторони, як особу схильну до вчинення злочинів - суд вважає неспроможними твердження обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що він не міг вчинити інкримінований йому злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України, оскільки має інвалідність.
В розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Крім цього, у рішенні ЄСПЛ у справі «Клоот проти Бельгії», Суд зазначив: «Серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання обвинуваченого під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак, необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід - необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться».
Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Згідно п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину визначається від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Беручи до уваги фактичні обставини даного кримінального провадження, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_7 слід визначити розмір застави у розмірі - 42 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 100000 грн., який був визначений попередніми ухвалами суду, як на стадії досудового, так і судового розслідування кримінального провадження, і яка на думку суду буде в повній мірі гарантувати належну процесуальну поведінку обвинуваченого у випадку її внесення.

Керуючись ст.ст. 177,178,182,183,331 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

1.Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» на строк до 17 вересня 2022 року ;

2.Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатній для забезпечення виконання обвинуваченим Срочинським обов`язків, передбачених КПК України в розмірі 42 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 100000 грн.
Роз`яснити обвинуваченому Срочинському, що він або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу на розрахунковий рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області та у разі внесення застави, покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 наступні процесуальні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:
- прибувати за кожною вимогою до суду;
- не відлучатися без дозволу суду з населеного пункту, в якому він зареєстрований та/або проживає;
- повідомляти суд про зміну свого місця реєстрації, проживання та роботи, контактних номерів
мобільного телефону.
3.Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_7 , що відповідно до ч.ч. 8,10,11 ст.182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачений будучи належним чином повідомленим не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші, покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки - застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави, суд вирішує питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України. Застава внесена обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду на протязі 5 днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1