справа № 179/628/21
провадження № 1-в/179/12/22
У Х В А Л А

07 липня 2022 року Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Новомосковського окружної прокуратури ОСОБА_3 , представника Новомосковського районного сектору ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду подання начальника Новомосковського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» ОСОБА_5 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого Магдалинівським районним судом Дніпропетровської області 24.06.2021 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Перещепине Новомосковського району Дніпропетровської області, громадянина України, маючого середню освіту, не працюючого, не одруженого, та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , для відбування призначеного судом покарання, -

встановив:

Начальник Новомосковського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» ОСОБА_5 на підставі ч.2 ст.78 КК України звернувся до суду з поданням, в якому просить вирішити питання про скасування звільнення від відбування призначеного покарання з іспитовим строком та направлення засудженого ОСОБА_6 для відбування покарання, призначеного вироком Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 24 червня 2021 року.

В обґрунтування подання зазначає, що 28 липня 2021 року до Новомосковського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Дніпропетровській області надійшов на виконання вирок відносно гр. ОСОБА_6 , який був засуджений 24.06.2021 року Магдалинівським районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст.185 КК країни до 3 років позбавлення волі, згідно ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

13.08.2021 року гр. ОСОБА_6 був ознайомлений з порядком та умовами відбування іспитового строку та наслідками невиконання обов`язків, покладених на нього судом, про що надав розписку.

В поданні зазначається, що ОСОБА_6 будучи належним чином ознайомлений з порядком і умовами відбування покарання та обов`язками покладеними на нього судом, не з`явився на реєстрацію 08.11.2021 року до районного сектору.

25 листопада 2021 року працівника районного сектору здійснено виїзд за адресою: АДРЕСА_2 , під час якого ОСОБА_6 був відсутній. У зв`язку з чим, був здійснений виїзд за адресою: АДРЕСА_1 . Під час виїзду, ОСОБА_6 перебував на подвір`ї домоволодіння за вказаною адресою. Від засудженого було відібрано письмові пояснення з приводу неявки на реєстрацію та винесено усне попередження за ухилення від виконання обов`язків, покладених на нього судом.

Будучи належним чином ознайомленим з порядком і умовами відбування покарання та обов`язками покладеними на нього судом, громадянин ОСОБА_6 продовжив ухилятися від виконання обов`язку, покладеного судом. 13.12.2021 року, 10.01.2022 року та 14.02.2022 року повторно, без поважних причини на реєстрацію не з`явився.

20 травня 2022 року на адресу суду надійшла відповідь на запит від ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковника ОСОБА_7 про те, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 не перебуває на військовому обліку у першому відділі ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно вимог ч. 1 ст. 247 КПК України, суд під час судового розгляду справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою відео- та звукозаписувального технічного засобу в порядку, передбаченому Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.

Представник органу пробації ОСОБА_4 в судове засідання, подання начальника Новомосковського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» ОСОБА_5 підтримав в повному обсязі, прохав його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 подання підтримав.

Засуджений ОСОБА_6 заперечував проти подання, зазначив, що не було змоги приїздити на реєстрацію до органу пробації, оскільки не мав коштів на проїзд.

Суд, дослідивши матеріали подання та особової справи засудженого, оцінивши докази кожний окремо та у їх сукупності, дійшов наступного висновку.

Вироком Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 24.06.2021 року, ОСОБА_6 було засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України, , згідно ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Згідно з п.1, 2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України на ОСОБА_6 покладено обов`язки періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Відповідно до статті 164 КВК України уповноважений орган з питань пробації: веде облік засуджених протягом іспитового строку; роз`яснює засудженим порядок виконання обов`язків, покладених на них судом; здійснює нагляд за засудженими; вживає заходів з припинення порушень судових рішень; організовує першочергові заходи з виявлення засуджених, місцезнаходження яких невідоме; звертається до відповідних правоохоронних органів щодо розшуку засуджених, місцезнаходження яких невідоме; здійснює інші повноваження, передбачені цим Кодексом та Законом України «Про пробацію».

Згідно приписів статті 166 КВК України, якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України «Про пробацію», а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання. Подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання вноситься до суду після застосування уповноваженим органом з питань пробації до засудженого письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

Відповідно до п.8 ст.537 КПК України, судом під час виконання вироків вирішується питання про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком.

Згідно ч.2 ст.78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього судом обов`язки, або систематично скоює правопорушення, які потягнули за собою адміністративні стягнення, та свідчить про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного судом покарання. Аналогічні правові вимоги містяться і у частині 2 статті 166 КВК України.

Згідно частини 3 статті 166 КВК України, систематичним вчиненням правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про небажання стати на шлях виправлення, є вчинення засудженим протягом іспитового строку трьох і більше таких правопорушень.

Однак, зазначених в ст. 166 КВК України, ст. 78 КК України обставин, у судовому засіданні встановлено не було, оскільки неявки засудженого на виклик уповноваженого органу з питань пробації, причини яких ОСОБА_6 пояснив, не свідчать про злісне небажання останнього ставати на шлях виправлення, інших же належних та допустимих доказів, які б даний факт спростовували, суду не надано.
Суд звертає увагу, що сам засуджений обіцяє виправити свою поведінку та не вчиняти правопорушень, чим демонструє розуміння неналежної поведінки та щире розкаяння в цьому, що дає підстави суду розцінити це як намір його виправлення без ізоляції від суспільства, а отже без скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого в місця позбавлення волі.
За таких обставин, суд вважає, що матеріали особової справи № 25/2021 відносно ОСОБА_6 не містять достатніх відомостей щодо злісного ухилення від виконання покладених судом обов`язків та не можуть розцінюватися як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення, а наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року, (ч. 2 ст. 8, ч. 5 ст. 9 КПК України).
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що підстави для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування покарання, не доведені, а тому у задоволенні подання слід відмовити.
На підставі викладеного, ч.2 ст.78 КК України, ст.ст.164, 166 КВК України, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання начальника Новомосковського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» ОСОБА_5 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого Магдалинівським районним судом Дніпропетровської області 24.06.2021 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Перещепине Новомосковського району Дніпропетровської області, громадянина України, маючого середню освіту, не працюючого, не одруженого, та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , для відбування призначеного судом покарання - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1