ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30.05.2022 Справа №607/17755/21

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в м. Тернополі кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000069 від 28 січня 2021 року про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Великий Говилів Теребовлянського району Тернопільської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, працюючого слюсарем п`ятого розряду КПТМ «Тернопільміськтеплокомуненерго», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.286, ч.1 ст.135 КК України, за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 , потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , представника потерпілих ОСОБА_8 , -

В С Т А Н О В И В:
27.01.2021 о 20 год обвинувачений ОСОБА_3 , керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ-21013» р.н. НОМЕР_1 , без пасажирів та вантажу рухався лівою смугою транспортного потоку вул. Степана Будного, зі сторони вул. Карпенка у напрямку вул. Тролейбусна м.Тернополя.

Під час руху водій ОСОБА_3 , в порушення вимог пунктів 1.5 ч.1, 1.10 (в частині визначення понять: «дорожні умови», «дорожня обстановка», «безпечна швидкість», «темна пора доби», і виконання їх вимог), 2.3. «б», (а) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року із змінами та доповненнями (надалі ПДР України), а також вимог, які наведенні у абзаці 4 частини 2 статті 16 Закону України «Про дорожній рух» (№3353-XII від 30 червня 1993 року), із змінами та доповненнями (надалі Закон України «Про дорожній рух»), не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, не ураховував дорожні умови і не обрав такі прийоми керування транспортним засобом, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним і в такий спосіб своїми діями не створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрозу життю і здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

При наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, що встановлений навпроти території гаражного кооперативу «Дружба» з однієї сторони, та гуртожитку №1, що по вул. В.Винниченка, 10, м. Тернопіль з іншої сторони, водій ОСОБА_3 , маючи об`єктивну можливість завчасно виявити пішохода ОСОБА_9 , який переходив проїзну частину дороги вул. С.Будного, м. Тернопіль, по нерегульованому пішохідному переході, в напрямку з права-наліво по ходу руху автомобіля «ВАЗ-21013»р.н. НОМЕР_1 , відповідно до вимог п.18.1 Правил дорожнього руху України, не зменшив швидкість руху керованого автомобіля та не зупинився перед нерегульованим пішохідним переходом, щоб дати дорогу пішоходу, хоча мав таку технічну можливість шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування, а продовжив рух у вказаному напрямку.

Внаслідок порушення вказаних пунктів Правил дорожнього руху України, обвинувачений ОСОБА_3 не забезпечив безпеку дорожнього руху та шляхом не застосування гальмування позбавив себе технічної можливості зупинити керований ним автомобіль перед нерегульованим пішохідним переходом та в процесі руху, виїхавши на пішохідний перехід, скоїв наїзд передньою лівою частиною автомобіля «ВАЗ-21013» р.н. НОМЕР_1 на пішохода ОСОБА_9 , який в момент наїзду переходив ліву смугу руху транспортного потоку по вул. С.Будного в м. Тернопіль по нерегульованому пішохідному переході.

Внаслідок наїзду автомобілем «ВАЗ-21013» р.н. НОМЕР_1 потерпілий ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження у вигляді: ушкоджень нижніх кінцівок (відкриті та закриті переломи тіл великих трубчастих кісток) та ушкодження внутрішніх органів (розриви і надриви селезінки та тріщини печінки), загальний струс тіла (крововиливи у зв`язковий апарат внутрішніх органів), які супроводжувались загрозливими для життя явищами, тобто були небезпечними для життя в момент заподіяння і належать до тяжких тілесних ушкоджень.

Порушення водієм ОСОБА_3 , вимог пунктів: п. 1.5 ч. 1, п. 2.3 «б», та 18.1. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року, із змінами та доповненнями, а також вимог, які наведенні у абзацах 1, 2 частини 5 статті 14 та абзацах 1, 4 частини 2 статті 16 Закону України «Про дорожній рух» (№3353-ХІІ від 30 червня 1993 року), із змінами та доповненнями, перебуває у прямому причинному зв`язку із настанням даної дорожньо-транспортної пригоди та спричиненням потерпілому ОСОБА_11 тяжкого тілесного ушкодження.

Від наїзду автомобілем «ВАЗ-21013» р.н. НОМЕР_1 тіло потерпілого було відкинуто на зустрічну смугу руху, де через нього було здійснено переїзд автомобілем «NISSAN-QASHQAI» р.н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_12 , який був позбавлений технічної можливості шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування зупинити керований ним транспортний засіб до місця наїзду на лежачого пішохода і тим самим уникнути наступного переїзду.

Окрім того, після вчинення дорожньо-транспортної пригоди із зазначеними наслідками по вул. Степана Будного у м. Тернополі 27.01.2021 о 20 год. водій ОСОБА_3 , достовірно знаючи, що своїми протиправними діями поставив потерпілого в небезпечний для життя стан і ОСОБА_10 позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження, оскільки внаслідок наїзду автомобілем «ВАЗ-21013» р.н. НОМЕР_1 впав на проїзну частину автодороги, у зв`язку з чим перебував в безпорадному стані, тобто у результаті отриманих тілесних ушкоджень самостійно, без сторонньої допомоги, був позбавлений реальної можливості вжити заходів до самозбереження, діючи умисно та нехтуючи моральними і правовими нормами, завідомо залишив потерпілого ОСОБА_13 , без допомоги, маючи при цьому реальну можливість надати таку допомогу, і з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене, в порушення вимог п. 2.10 (підпункти «а», «б», «г», «ґ», «д», «е») Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року, із змінами та доповненнями, а також вимог, які наведені у абзаці 5 частини 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» (№3353-XII від 30 червня 1993 року), із змінами та доповненнями, вчинивши дорожньо-транспортну пригоду, негайно не зупинив транспортний засіб і не залишався на місці пригоди, не увімкнув аварійну сигналізацію і не встановив знак аварійної зупинки відповідно до вимог пункту 9.10 ПДР України, не вжив можливих заходів для надання домедичної допомоги потерпілому, не викликав бригаду екстреної (швидкої) медичної допомоги, не звернувся по допомогу до присутніх і не відправив потерпілого до закладу охорони здоров`я, у разі неможливості виконати дії, перелічені в підпункті «г» пункту 2.10 ПДР України, не відвіз потерпілого до найближчого лікувального закладу своїм транспортним засобом, попередньо зафіксувавши розташування слідів пригоди, а також положення транспортного засобу після його зупинки, не повідомив про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції та не записав прізвища та адреси очевидців, не чекав прибуття поліцейських, не вжив всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та організації об`їзду місця пригоди, а втік з місця вчинення дорожньо-транспортної пригоди на автомобілі «ВАЗ-21013» р.н. НОМЕР_1 , поїхавши до господарства за місцем свого проживання, де його і залишив.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_3 , своїми діями, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли потерпілому ОСОБА_9 тяжке тілесне ушкодження, а також у завідомому залишенні без допомоги ОСОБА_13 як особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, у якому останній перебував, в результаті протиправних дій ОСОБА_3 , оскільки він сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан, вчинив злочини, передбачені ч.2 ст.286, ч.1 ст.135 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у інкримінованих йому злочинах визнав повністю, погодився з усіма обставинами, які були дослідженні під час досудового розслідування та викладені в обвинувальному акті. Крім цього, показав, що 27 січня 2021 року близько 19 годин 40 хвилин, керуючи автомобілем марки «ВАЗ 21013», рухався по вул.С.Будного зі сторони вул.Карпенка м.Тернополя зі швидкістю 50 км/год. Внаслідок погодних умов, у керованого ним автомобіля було забруднено лобове скло. Коли він увімкнув щітки склоочисника, то відчув удар від наїзду на потерпілого. Перед зіткненням він не бачив, що потерпілий переходив проїзну частину дороги. Після цього, він продовжив рух, не зупиняючи автомобіль. Пояснити, чому не зупинився та не надав необхідної медичної допомоги потерпілому не може. У вчиненому щиро розкаюється, просить суд суворо його не карати та не позбавляти волі.

Крім власного визнання вини, обвинувачений ОСОБА_3 повністю погодився зі всіма доказами у провадженні, що були зібрані під час досудового розслідування і підтверджували його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, згідно обвинувального акта, відмовившись від їх дослідження під час судового розгляду.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, визнано судом недоцільним. При цьому, суд виходив з того, що згідно ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, самостійного обстоювання стороною обвинувачення та стороною захисту своїх прав. В судовому засіданні, після допиту обвинуваченого, судом встановлено, що ОСОБА_3 правильно розуміє зміст обставин, які зазначені в обвинувальному акті, та які сторона обвинувачення вважає такими, при яких відбулося вчинення злочинів.

Сумніви у добровільності позицій обвинуваченого у суду відсутні, наслідки неможливості оскаржити обставини, що були ним визнані в судовому засіданні, в апеляційному порядку - роз`яснені.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні показала, що 27.01.2021 близько 19 год 20 хв її син потерпілий ОСОБА_9 вийшов з дому, перед тим повідомивши її, що йде на роботу. Наступного дня, а саме, 28.01.2021 близько 14 год від родичів вона дізналась про ДТП. Після цього, вона зателефонувала в поліцію, де їй повідомили, що її син ОСОБА_9 загинув. Обвинуваченим ОСОБА_3 шкода не відшкодована. Проте, враховуючи, що сина, який загинув не повернути, просить суд не позбавляти волі обвинуваченого ОСОБА_3 .

Потерпілий ОСОБА_7 надав суду аналогічні показання за змістом до показань потерпілої ОСОБА_6 .

Таким чином, оцінивши всі докази в кримінальному провадженні, суд вважає встановленим, що ОСОБА_3 вчинив: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли потерпілому тяжке тілесне ушкодження, а також завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, коли він сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан і знаходить правильною кваліфікацію його дій за ч.2 ст.286, ч.1 ст.135 КК України.

До обставин, які пом`якшують покарання, суд відносить визнання обвинуваченим своєї вини.

Обставин, які обтяжують покарання, суд не вбачає.

При призначенні покарання, відповідно до статей 50, 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного, зокрема те, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується по місцю праці, його вік та стан здоров`я.

Разом з тим, суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів та настання наслідків заподіяння тяжких тілесних ушкоджень.

За сукупності вище наведених обставин, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання за ч.2 ст.286, ч.1 ст.135 КК України в межах, установлених у санкціях вказаних частин ст.286 та ст.135 КК України, з урахуванням вимог ч.1 ст.70 КК України, а саме у виді позбавлення волі.

З огляду на викладене, розглядаючи позицію потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та сторони обвинувачення, які висловились щодо можливості звільнення обвинуваченого від відбування покарання із застосування іспитового терміну, а також враховуючи те, що внаслідок ДТП потерпілий ОСОБА_9 загинув, обвинуваченим не відшкодована заподіяна шкода, обставини вчинення обвинуваченим злочинів, зокрема залишення потерпілого в небезпеці, суд вважає, що виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами можливо тільки в умовах ізоляції обвинуваченого від суспільства, і тому обирає покарання у виді позбавлення волі, в межах, встановлених санкціями частин статей, не вбачаючи підстав для можливості його виправлення без реального відбування покарання або застосування іншого більш м`якого виду покарання, тобто застосування ст.ст.69, 75 КК України.

Крім того, суд, враховуючи обставини вчинення злочинів у їх сукупності та особу обвинуваченого, вважає за необхідне призначати обвинуваченому ОСОБА_3 додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на максимальний строк, передбачений санкцією ч.2 ст.286 КК України.

Враховуючи те, що обвинуваченому ОСОБА_3 під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не застосовувався, затриманий не був, строк обчислення покарання останньому слід рахувати з моменту його затримання для доставлення у заклад відбування покарання, тобто з моменту звернення вироку до виконання.

У справі є процесуальні витрати за проведення судової трасологічної експертизи №СЕ-19/120-21/1173-ТР від 20.03.2021 в розмірі 1634,50 грн, судової автотехнічної експертизи №СЕ-19/120-21/1171-ІТ від 09.02.2021 в розмірі 1307,60 грн, судової автотехнічної експертизи №СЕ-19/120-21/1172-ІТ від 08.02.2021 в розмірі 1144,15 грн., судової транспортно-трасологічної експертизи №СЕ-19/120-21/1169-ІТ в розмірі 1961,40 грн, а всього на загальну суму 6047,65 (шість тисяч сорок сім гривень шістдесят п`ять копійок) грн, які в порядку ч.2 ст.124 КПК України необхідно стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 в користь держави.

Питання про речові докази слід вирішити у відповідності до ч. 9 ст. 100 КПК України.

Скасувати арешт, накладений, згідно ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області (справа №607/1652/21, провадження №1-кс/607/723/2021) від 29.01.2021 на: -транспортний засіб «NISSAN QASHQAI», реєстраційний номер НОМЕР_3 , 2008 року випуску, чорного кольору, який належить громадянину ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителю АДРЕСА_3 ; -пластиковий елемент, який ймовірно є частиною дзеркала транспортного засобу, що поміщено у сейф-пакет № SUD 3073291; -корпус дзеркала транспортного засобу, що поміщено у сейф-пакет №SUD 3073291; -уламок пластикової частини транспортного засобу, що поміщено у сейф-пакет №ЕХР 0338679; -елемент осипу пластикових частин транспортного засобу, що поміщено у сейф-пакет №ЕХР 0338679; -уламки сірого кольору осипу пластикових частин транспортного засобу, що поміщено у сейф-пакет №SUD 1112755, після набрання вироку законної сили.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.286, ч.1 ст.135 КК України та призначити йому за даними статтями покарання:

-за ч.1 ст.135 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки;

-за ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити покарання ОСОБА_3 у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 слід рахувати з моменту його затримання для доставлення у заклад відбування покарання, тобто з моменту звернення вироку до виконання.

Речові докази: - пластиковий елемент, який ймовірно є частиною дзеркала транспортного засобу, що поміщено у сейф-пакет № SUD 3073291; - корпус дзеркала транспортного засобу, що поміщено у сейф-пакет №SUD 3073291; -уламок пластикової частини транспортного засобу, що поміщено у сейф-пакет №ЕХР 0338679; - елемент осипу пластикових частин транспортного засобу, що поміщено у сейф-пакет №ЕХР 0338679; - уламки сірого кольору осипу пластикових частин транспортного засобу, що поміщено у сейф-пакет №SUD 1112755, які знаходяться в камері зберігання речових доказів СУ ГУНП в Тернопільській області знищити, після набрання вироку законної сили;

-автомобіль «NISSAN QASHQAI», р.н. НОМЕР_3 , 2008 року випуску, чорного кольору, який знаходиться у користуванні ОСОБА_12 залишити в розпорядження останнього, після набрання вироку законної сили;

- пластиковий елемент, який ймовірно є частиною дзеркала транспортного засобу; - корпус дзеркала транспортного засобу; - уламок пластикової частини транспортного засобу; - елемент осипу пластикових частин транспортного засобу; - уламки сірого кольору осипу пластикових частин транспортного засобу, що поміщено у сейф-пакет № 3349015, які знаходяться в камері зберігання речових доказів СУ ГУНП в Тернопільській області знищити, після набрання вироку законної сили;

-пошкоджений автомобіль ««ВАЗ-2101», р.н. НОМЕР_1 , бежевого кольору та переднє вітрове скло від нього, які знаходяться на спеціальному майданчику для тимчасового утримання транспортних засобів Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області, що за адресою вул. Бережанська, 446 м. Тернопіль повернути законному володільцю, після набрання вироку законної сили;

-одяг та взуття потерпілого ОСОБА_13 , в якому він був одягнений на момент ДТП, що поміщено у сейф-пакет № SUD 4019548, які знаходяться в камері зберігання речових доказів СУ ГУНП в Тернопільській області знищити, після набрання вироку законної сили.

Процесуальні витрати за проведення судової трасологічної експертизи №СЕ-19/120-21/1173-ТР від 20.03.2021 в розмірі 1634,50 грн, судової автотехнічної експертизи №СЕ-19/120-21/1171-ІТ від 09.02.2021 в розмірі 1307,60 грн, судової автотехнічної експертизи №СЕ-19/120-21/1172-ІТ від 08.02.2021 в розмірі 1144,15 грн., судової транспортно-трасологічної експертизи №СЕ-19/120-21/1169-ІТ в розмірі 1961,40 грн, а всього на загальну суму 6047,65 (шість тисяч сорок сім гривень шістдесят п`ять копійок) грн стягнути з засудженого ОСОБА_3 в користь держави.

Скасувати арешт, накладений, згідно ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області (справа №607/1652/21, провадження №1-кс/607/723/2021) від 29.01.2021 на: -транспортний засіб «NISSAN QASHQAI», реєстраційний номер НОМЕР_3 , 2008 року випуску, чорного кольору, який належить громадянину ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителю АДРЕСА_3 ; -пластиковий елемент, який ймовірно є частиною дзеркала транспортного засобу, що поміщено у сейф-пакет № SUD 3073291; -корпус дзеркала транспортного засобу, що поміщено у сейф-пакет №SUD 3073291; -уламок пластикової частини транспортного засобу, що поміщено у сейф-пакет №ЕХР 0338679; -елемент осипу пластикових частин транспортного засобу, що поміщено у сейф-пакет №ЕХР 0338679; -уламки сірого кольору осипу пластикових частин транспортного засобу, що поміщено у сейф-пакет №SUD 1112755, після набрання вироку законної сили.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області, шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий суддяОСОБА_1