Справа № 164/1146/22 Провадження №11-сс/802/400/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:арешт майна. Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
представників власників майна ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції справу за апеляційною скаргою представника власника майна ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Маневицького районного суду Волинської області від 18 жовтня 2022 року про накладення арешту на майно (ЄРДР № 0000071),
В С Т А Н О В И В:
Ухвалою слідчого судді Маневицького районного суду Волинської області від 18 жовтня 2022 року задоволено клопотання прокурора Камінь-Каширської окружної прокуратури ОСОБА_10 та накладено арешт на майно, а саме 1) телефон марки iPhone 12 Pro IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 ; 2) печатки фізичних осіб-підприємців ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ; 3) картонну коробку від печатки з відтиском «ФОП ОСОБА_18 »; 4) додаткову угоду № 1 до договору № 61 від 26 квітня 2022 року; 5) договір купівлі-продажу необробленої деревини № 12 А від 21 січня 2022 року (в двох примірниках); 6) договір купівлі-продажу необробленої деревини № 59/59 від 20 вересня 2022 року; 7) договір купівлі-продажу № 2022-049/П від 31 березня 2022 року; 8) договір купівлі-продажу № 64/2021 від 04 жовтня 2021 року та товарно-транспортні накладні, яке виявлено та вилучено під час проведення обшуку об`єктів нерухомого та рухомого майна (у житловому будинку, господарських будівлях та спорудах, транспортних засобах) за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_9 , в рамках досудового розслідування кримінального провадження внесеного до ЄРДР №0000071, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.246 КК України.

В поданій апеляційній скарзі представника власники майна ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_8 вважає ухвалу слідчого судді незаконною. Посилаються на те, що в кримінальному провадженні жодній особі про підозру не повідомлено, клопотання прокурора не містить чіткого переліку документів, які були вилучені під час обшуку. Вказує на те, що жодних законних обставин, які б давали підстави для накладення арешту на майно і доводили застосування такого заходу забезпечення, прокурором не доведено. Також зазначає, що накладення арешту на майно призведе до повного зупинення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_9 . Просить ухвалу слідчого судді скасувати, та постановити нову, якою відмовити в задоволення клопотання прокурора про накладення арешту на майно.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та доводи апеляційної скарги, представників власників майна, які підтримували подану апеляційну скаргу та просили скасувати судове рішення і відмовити в накладенні арешту на майно, прокурора, яка заперечила апеляційну скаргу і просила ухвалу слідчого судді залишити без змін, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

За змістом п.7 ч.2 ст.131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до вимог ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Арештом майна згідно положень ч.1 ст.170 КПК України є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Приписами ч.ч.2-6 ст.170 КПК України регламентовано, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів . У цьому випадку, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу; 2) спеціальної конфіскації . У цьому випадку, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених КК України; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи . У цьому випадку, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених КК України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У цьому випадку, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

З аналізу положень вищевказаних процесуальних норм закону випливає, що слідчий та/або прокурор повинні довести, що майно, яке на їх думку підлягає арешту повинно відповідати критеріям, визначеним у ст.98 КПК України.

Доведеними повинні бути і ризики щодо такого майна, передбачені ст.170 КПК України, зокрема, - щодо збереження речових доказів.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати усі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

На думку апеляційного суду, зазначені вимоги закону при розгляді клопотання прокурора про накладення арешту на майно слідчим суддею дотримані.

З матеріалів клопотання вбачається, що СВ ВП № 1 (сел. Маневичі) Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області проводиться досудове розслідування в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000071, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.246 КК України.

Встановлено і те, що 06 жовтня 2022 року в ході проведення санкціонованого обшуку об`єктів нерухомого та рухомого майна (у житловому будинку, господарських будівлях та спорудах, транспортних засобах) за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено майно, зазначене в клопотанні прокурора.

Вказане майно постановою прокурора Камінь-Каширської окружної прокуратури ОСОБА_10 від 07 жовтня 2022 року визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Доводячи підставність поданого клопотання, прокурор вказував про те, що вилучене майно відповідає критеріям, визначеним у ст..98 КПК України у зв`язку з чим і було визнано речовими доказами. А тому, саме з метою збереження речових доказів, перешкоджанню їх знищенню, користуванню та відчуженню, просив накласти арешт на це майно.

Проаналізувавши вищевикладене та дослідивши матеріали провадження апеляційний суд вважає, що майно, на яке накладено арешт, дійсно може бути доказом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.246 КК України, оскільки відповідає критеріям, визначеним у ст.98 та ч.2 ст.167 КПК України, а тому відповідно до п.1 ч.2 ст.170 КПК України підлягає арешту з метою збереження речових доказів.

Є безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що накладення арешту на майно призведе до повного зупинення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_9 , оскільки ні ОСОБА_9 ні його представником не доведено, як накладення арешту на вилучене майно призведе до зупинення підприємницької діяльності.

На підставі викладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала слідчого судді про накладення арешту на майно, прийнята з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства, є законною та обґрунтованою, і підстав для її скасування та постановлення нової про відмову в задоволенні клопотання прокурора, як того просить апелянт немає.

Таким чином, вищевказані посилання представників власників майна на доводи, які викладені в апеляційній скарзі та наведені в ході апеляційного розгляду, на увагу суду не заслуговують, оскільки фактично зводяться до довільної та суперечливої інтерпретації дійсних обставин провадження та відповідних норм чинного законодавства і жодним чином не спростовують наведених вище висновків слідчого судді.

Не вбачає апеляційний суд і будь-яких істотних порушень норм кримінального процесуального закону, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді.

З урахуванням вищенаведених мотивів, апеляційний суд не вбачає жодних законних підстав для скасування оскаржуваного судового рішення слідчого судді з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 422 КПК України, Волинський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Маневицького районного суду Волинської області від 18 жовтня 2022 року про накладення арешту на майно без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді: