Справа № 750/3024/22 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/4823/175/22
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Чернігові, апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 4 липня 2022 року про накладення арешту на майно,

з участю учасників кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_8 ,

захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

У С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 4 липня 2022 року задоволено клопотання прокурора Прилуцької окружної прокуратури ОСОБА_9 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000042 від 28.05.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України та накладено арешт на майно «георгіївську стрічку» та автомобіль марки ВАЗ (LADA) 212140, зеленого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , № кузова: НОМЕР_2 , користувачем, якого є ОСОБА_10 , власником ОСОБА_7 , що полягає у позбавленні права будь-яких осіб на розпорядження та відчуження переліченого майна.

Задовольняючи клопотання слідчий суддя вказав, що в матеріалах кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав вважати, що вилучене в ході обшуку 22.06.2022 майно має значення речового доказу та суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді змінити зобов`язавши прокурора повернути вилучений під час обшуку автомобіль.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що згідно ухвали слідчого судді на проведення обшуку в автомобілі, який перебуває у власності ОСОБА_11 , однак фактично прокурором було проведено обшук у автомобілі марки ВАЗ 212140 належному ОСОБА_7 , а згідно додатку до протоколу обшуку було вилучено автомобіль марки ВАЗ 211540, а тому вважає, що слідчим суддею було накладено арешт на автомобіль, який не вилучався під час обшуку згідно протоколу.

Також вказує на невідповідність записам у протоколі щодо кольору автомобіля, назві вилученого автомобіля та вилученню з багажника автомобіля речей, фактичним обставинам.

Апелянт вважає, що слідчий суддя, досліджуючи докази не дослідив належним чином докази та не проаналізував фактичні обставини справи, чим припустився помилки та ухвалив необґрунтоване рішення.

Вважає, що протокол обшуку від 22 червня 2022 року є неналежним доказом в розумінні ст.. 85 КПК України.

Крім того, захисник зазначає, що при ухваленні оскаржуваного рішення слідчим суддею не було враховано наслідки арешту майна для особи яка постійно ним користується, зокрема, ОСОБА_10 на постійній основі використовує автомобіль для пересуванню по полям, які перебувають у господарському володінні ПП «АФ «МЕТА», та директором якого є ОСОБА_10 .

Заслухавши доповідача, захисника, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити з викладених підстав, прокурора, який просив в задоволенні апеляційної скарги відмовити, дослідивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна, окрім іншого, допускається з метою збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.98 цього Кодексу речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Приймаючи рішення, слідчий суддя суду 1 інстанції зазначених вимог закону дотримався.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, слідчим відділом УСБУ Чернігівській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000042 від 28.05.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України.

22.06.2022 під час обшуку вилучено автомобіль марки «ВАЗ» р.н. НОМЕР_1 , що зареєстрований відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу за ОСОБА_7 , та яким фактично користується ОСОБА_10 , того ж дня вказане майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Задовольняючи клопотання прокурора, внесене в межах вказаного кримінального провадження про накладення арешту на майно, слідчий суддя дослідив матеріали, додані до клопотання, прийшов до висновку, що існують достатні підстави для накладення арешту на вищезазначене майно з метою забезпечення збереження речових доказів.

З урахуванням цього, слідчий суддя встановив належну правову підставу, передбачену ч.1 ст.170 КПК України, для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на вищевказане майно, оскільки воно, як встановила і колегія суддів, відповідає критеріям ст.98 КПК України.

Також, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст.132, 170-173 КПК України, наклав арешт на майно з метою забезпечення його збереження, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням унеможливлення настання наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.

Зважаючи на вищевикладене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя, задовольняючи клопотання слідчого, діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності.

Клопотання слідчого та оскаржуване рішення про накладення арешту на майно відповідають вимогам кримінального процесуального законодавства, тому твердження захисника про необґрунтованість клопотання слідчого та ухвали слідчого судді є безпідставними.

Як було вірно зазначено слідчим суддею згідно із описом вилученого майна під час проведення обшуку, який є додатком до протоколу обшуку від 22.06.2022, прокурором було вилучено ВАЗ 211540 з д.н.з. НОМЕР_1 , а не ВАЗ 212140 з д.н.з. НОМЕР_1 , проте в даному випадку ідентифікуючою ознакою автомобіля є саме його державний номерний знак. Крім того, ОСОБА_10 в судовому засіданні як суду першої інстанції так і в ході апеляційного розгляду підтвердила, що у неї було вилучено саме автомобіль марки ВАЗ - 212140 з держаним номерним знаком НОМЕР_1 .

Щодо доводів апелянта про неврахування наслідків арешту майна для особи яка постійно ним користується, зокрема, ОСОБА_10 , то колегія суддів не може визнати їх такими, що заслуговують на увагу, оскільки доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна у визначеному виді, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.

Крім того апеляційні вимоги адвоката зводяться до зобов`язання прокурора повернути вилучений під час обшуку автомобіль. Дані вимоги можуть бути розглянуті лише місцевим судом, а не апеляційним.

На підставі вище викладеного, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для зміни або скасування ухвали слідчого судді, зі змісту апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_6 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 4 липня 2022 року про накладення арешту на майно - без змін.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4