Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/377/22 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2022 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький апеляційні скарги захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 10.06.2022 року, якою щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.186, ч.4 ст.187, ч.4 ст.189, ч.1 ст.263 КК України, продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, тобто по 10.08.2022 року включно, без визначення застави та щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України, продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, тобто по 10.08.2022 року включно, без визначення застави
В С Т А Н О В И Л А:
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 просить ухвалу районного суду щодо продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо його підзахисного скасувати, постановити нову, якою застосувати до обвинуваченого більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у визначений час, а саме з 22:00 до 06:00 за адресою: АДРЕСА_1 ,мотивуючи тим, що ухвала суду є немотивованою та необґрунтованою. Так, суд не врахував важливу обставину при розгляді клопотання те, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази в обґрунтування ризиків заявлених стороною обвинувачення та судом, а саме те, що ОСОБА_6 здійснював вплив на когось зі свідків обвинувачення чи потерпілого, чи переховувався від суду, чи продовжував злочинну діяльність. В матеріалах справи відсутні докази підтверджуючі вказані обставини, а тому ризики заявлені стороною обвинувачення є не реальними, а абстрактними. Крім того, як вбачається з мотивувальної частини ухвали суду, суд лише формально врахував ризики зазначені в ст. 177 КПК України, а також у відповідності до вимог КПК суд не зазначив обставини чому не можливо застосувати до ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід, а ніж тримання під вартою.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просить ухвалу районного суду щодо продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо її підзахисного змінити, постановити нову, якою застосувати до обвинуваченого більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_2 ,мотивуючи тим, що ухвала суду є немотивованою та необґрунтованою. Вважаю, що стороною обвинувачення не доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України що є підставою для скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Крім того, при продовженні строку тримання під вартою судом першої інстанції не враховано, що з моменту вчинення кримінального правопорушення пройшло два з половиною роки, які ОСОБА_8 . Огли знаходиться під вартою. При цьому, він обвинуваться у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 189, по епізоду якого вже допитаний потерпілий, а отже незаконно впливати на нього підзахисний не може. Також судом не враховано, що ОСОБА_9 має цивільну дружину та дитину. Окрім того, в матеріалах справі наявні докази того, що ОСОБА_10 надала нотаріально посвідчену згоду у разі обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту ОСОБА_8 . Огли на постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 . Наведене підтверджує, що він налагодив міцні соціальні зв`язки. Отже, в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про те, що більш м`якший запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим у ст.177 КПК України. Прокурор не навів наявність реальних ризиків для продовження строку запобіжного заходу у вигляді взяття особи під варту, обґрунтувавши їх виключно припущеннями.
У провадженні Кіровського районного суду м. Кіровограда перебуває кримінальне провадження №0009749 щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_11 , які обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченихч.5 ст.186, ч.4 ст.187, ч.4 ст.189, ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_12 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.4 ст.189 КК України, ОСОБА_8 , обвинуваченого вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України, ОСОБА_13 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 с.187, ч.4 ст.189 КК України.
Згідно матеріалів кримінального провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_6 та ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

10.06.2022 ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда щодо обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_8 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Рішення суду мотивовано тим, що наведені прокурором у клопотанні про обрання обвинуваченим запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою підтверджуються тим, що ОСОБА_6 та ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжких злочинів у складі злочинної організації, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 15 років, раніше неодноразово судимі, обставини, які характеризують осіб ОСОБА_6 та ОСОБА_8 . Також у кримінальному провадженні не допитано свідків, не досліджено речові та письмові докази, а тому суд прийшов до висновків щодо існування ризиків, передбачених ст.178 КПК України.

Прокурор, обвинувачені та їх захисники, клопотань про участь сторін під час розгляду апеляційної скарги не заявляли, а тому відповідно до вимог ч.4 ст.422-1 КПК України, апеляційний розгляд здійснюється без участі сторін кримінального провадження.
Дослідивши матеріали клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1,ч.2 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого; вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Згідно з ч.4 ст.331 КПК України ухвала суду про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Ухвала суду про продовження строку тримання під вартою повинна відповідати вимогам ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. 177, 178, 183 КПК України.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд першої інстанції повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Перевіркою наданих до апеляційного суду матеріалів встановлено, що зазначені вимоги закону місцевим судом дотримані в повному обсязі.

Так, судом першої інстанції під час розгляду кримінального провадження №0009749 щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_8 постановлено ухвалу про продовження останнім строку тримання під вартою на 60 днів.

Виходячи з даних матеріалів кримінального провадження, є правильним висновок суду першої інстанції відносно того, що ризики, наведені прокурором, є дійсними та триваючими і на даний час вони виключають можливість зміни запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_8 на більш м`який.

Колегія суддів погоджується з висновками суду, що у даній конкретній справі суспільний інтерес превалює над принципом поваги до свободи обвинуваченого та саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків, а менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.
На даний час продовжують існувати обставини, які були підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинувачених у даному кримінальному провадженні, наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України, не зменшилися, у зв`язку з чим зміна або застосування більш м`якого запобіжного заходу не може забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених і виключити ризики, пов`язані із звільненням їх з під варти.
Ймовірність настання негативних наслідків, продовжують існувати, вони не зменшились та більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою є недостатнім для запобігання вказаним ризикам, суд прийшов до обґрунтованого висновку доцільності продовження тримання обвинувачених під вартою та неможливості застосування більш м`яких запобіжних заходів, оскільки більш м`який запобіжний захід не забезпечить їх належну процесуальну поведінку.
Продовжений запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку і кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу та не суперечить позиції ЄСПЛ у справі Самойлович проти України (Samoylovichv. Ukraine, заява №28969/04, від 16.05.2013 року), яка полягає в тому, що «у випадку особливої тривалості тримання під вартою особи, підстави для цього повинні бути виключно серйозними».
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, а ОСОБА_8 у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення.
Як під час розгляду справи місцевим судом, так і під час апеляційного розгляду не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання як ОСОБА_6 так і ОСОБА_8 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Крім того, колегія суддів вважає, що зазначені в апеляційних скаргах доводи та підстави, з яких захисники просять скасувати ухвалу суду, не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Більш того, наведені обставини вказують на те, що ОСОБА_6 може переховуватися від суду, оскільки останній обвинувачується у вчиненні умисного особливо тяжкого кримінального правопорушення, покарання за яке передбачено у виді позбавлення волі строком до 15 років, з конфіскацією майна, не має постійного джерела доходу, перешкоджати кримінальному провадженню, оскільки може незаконно впливати на свідків, та вчиняти інші кримінальні правопорушення, оскільки раніше притягувався до кримінальної відповідальності, що свідчить про наявність ризиків, передбачених пунктами 1,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України. Вказані обставини свідчать про те, що обвинувачений не бажає ставати на шлях виправлення. Крім того, останній є уродженцем й громадянином іншої держави, тобто, не має міцних соціальних зв`язків.
Також, колегією суддів ураховується, і те, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, покарання за яке передбачено у виді позбавлення волі строком до 7 років, не має постійного джерела доходу, може вчинити спробу ухилитися від кримінальної відповідальності та суду, можливість обвинуваченого впливати на свідків, можливість вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення, оскільки раніше притягувався до кримінальної відповідальності. Крім того, останній є уродженцем й громадянином іншої держави, тобто, не має міцних соціальних зв`язків.
У разі застосування ОСОБА_6 та ОСОБА_8 запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою (особисте зобов`язання, домашній арешт), вказане не забезпечить у подальшому належного виконання останніми їх процесуальних обов`язків, оскільки, перебуваючи на свободі, матимуть можливість визначити з іншими обвинуваченими спільний план заходів надання свідчень у провадженні, в тому числі повідомлення неправдивих обставин щодо власних дій з метою уникнення кримінальної відповідальності, що вказує на існування ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України.
Крім того,ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , усвідомлюючи тяжкість кримінальних правопорушень та, розуміючи міру покарання, яка може бути до них застосована, можуть переховуватись від суду. Відповідно до рішення ЄСПЛ від 20.05.2010 року у справі «Москаленко проти України», зазначено, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.
Враховуючи наведене, є безпідставними доводи апелянтів про необґрунтованість висновків суду першої інстанції щодо наявності достатніх підстав вважати про існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.

З урахуванням тяжкості інкримінованого обвинуваченим злочинів, з метою запобігання ризикам, передбаченим п. 1,4,5 ч.1статті 177 КПК України, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про продовження ОСОБА_6 та ОСОБА_8 строку тримання під вартою строком на 60 днів для забезпечення виконання покладених на них процесуальних обов`язків, та вважає, що інший, більш м`який запобіжний захід, не зможе запобігти вказаним ризикам.

Беручи до уваги те, що продовжують існувати ризики, передбачені п. 1,4,5 ч.1 статті 177 КПК України, які були враховані судом під час продовження обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, дані про особу обвинувачених, а також серйозність пред`явленого обвинувачення та тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання винними у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення, колегія суддів не знаходить підстав для скасування запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_8 тримання під вартою, як про це просять захисники.

Апеляційним судом враховуються доводи захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 стосовно того, що обвинувачений має постійне місце проживання, не має на меті переховуватись від слідства.

Також апеляційним судом враховуються і доводи захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 стосовно того, що обвинувачений має постійне місце проживання, підтримує родинні зв`язки з матір`ю і сестрою, тобто він має достатні соціальні умови.

Разом з тим, на противагу цим доводам, апеляційний суд вважає, що на даний час, вказані обставини не можливо віднести до тих достатніх стримуючих чинників, які у повному обсязі здатні мінімізувати ймовірність вчинення обвинуваченим дій, спрямованих на переховування від суду; здійснення незаконного впливу на свідків; або вчинення ними іншого кримінального правопорушення, тобто визнати ці обставини такими, що можуть гарантувати запобігання встановленим ризикам без застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначеним розміром застави.
Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд вважає, що висновок суду про існування достатніх підстав для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах справи, а дані про особу обвинувачених і сама підозра у вчиненні особливо тяжкого та тяжких злочинів, дають достатні підстави вважати, що на даний час дійсно існують зазначені судом ризики, які виправдовують тримання ОСОБА_6 та ОСОБА_8 під вартою.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухвалене у відповідності до вимог закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, та не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг захисників.
Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, та задоволення апеляційних скарг захисників.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 183, 193, 194, 206, 376 ч.2, 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_14 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 10.06.2022 щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_8 без зміни.
Ухвала набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: