Справа № 597/684/22
Провадження № 1-кп/597/53/2022
"17" серпня 2022 р. Заліщицький районний суд Тернопільської області
в складі: судді ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, невійськовозобов'язаного, освіта базова вища, непрацюючого, одруженого, раніше несудимого,
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.254 КК України
за участі сторін кримінального провадження:
обвинуваченого ОСОБА_3
ОСОБА_3 , маючи у своєму користуванні земельну ділянку, площею 0,1975 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, землі сільськогосподарського призначення, що по АДРЕСА_1 , в червні 2002 року, точного часу в ході досудового розслідування встановити не вдалося, діючи умисно, протиправно, в порушення вимог ст.91 Земельного кодексу України, відповідно до якої власники земельних ділянок зобов`язані забезпечувати їх використання за цільовим призначенням, підвищувати родючість грунтів та зберігати інші корисні властивості землі, достовірно знаючи про вид цільового призначення земельної ділянки, без відповідних дозвільних документів на проведення робіт та без проведення змін цільового призначення земельної ділянки зняв родючий шар грунту, чим створив штучну водойму, площею 0,0096 га. Таким чином дії ОСОБА_3 призвели до зміни рельєфу та утворення штучної водойми, внаслідок чого подальше використання земельної ділянки за її цільовим призначенням, а саме: для ведення сільськогосподарського виробництва стало неможливим. Внаслідок таких дій ОСОБА_3 було виведено земельну ділянку з сільськогосподарського обороту.
Відповідальність за вчинення кримінального проступку, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 передбачена ч.1 ст.254 КК України, а саме: безгосподарське використання земельної ділянки, що спричинило виведення землі з сільськогосподарського обороту.
Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.254 КК України у зв`язку з закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України та закриття відносно нього кримінального провадження.
Прокурор ОСОБА_4 у судовому засіданні вважає, що клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 слід задовольнити та звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальсності за ч.1 ст.254 КК України з підстав, встановлених ст.49 КК України, оскільки з дня вчинення ОСОБА_3 кримінального проступку закінчилися встановлені законом строки давності, від досудового розслідування чи суду обвинувачений не ухилявся, нового кримінального правопорушення не вчиняв, позитивно характеризується за місцем проживання, а тому є всі підстави для закриття кримінального провадження.
Суд, розглянувши клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 , заслухавши думку прокурора ОСОБА_4 , приходить до наступного висновку.
Згідно приписів ч.ч.2,3 ст.4, ч.1 ст.5 КК України злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення злочину визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.
Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Глава 24 параграфу 2 КПК України передбачає звільнення особи від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
За змістом ст.286 КПК України звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Відповідно до ч.3 ст.288 КПК України зазначено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Згідно санкції ч.1 ст.254 КК України безгосподарське використання земель, якщо це спричинило тривале зниження або втрату їх родючості, виведення земель з сільськогосподарського обороту, змивання гумусного шару, порушення структури ґрунту карається штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеженням волі на строк до двох років, з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до трьох років або без такого.
Відповідно до ч.2 ст.12 КК України кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.
Згідно п.2 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки.
Положеннями ч.1 ст.44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.
Таким чином, згідно приписів вказаної статті особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання чинності вироком суду законної сили минули встановлені законом строки, обчислення яких зупиняється в разі ухилення особи, яка вчинила злочин від слідства та суду, та переривається у випадку скоєння зазначеною особою нового злочину.
Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 23.12.2005 року Про практику застосування судами України законодавства про звільнення від кримінальної відповідальності, при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, суд повинен дослідити чи дійсно діяння, яке постановлено особі за провину, мало місце, що воно містить склад кримінального правопорушення і особа винна в його вчиненні, а також, що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені КК України. Тільки після цього можна постановити (ухвалити) у визначеному КПК України порядку відповідне судове рішення. Зокрема, поряд з доказами винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення мають зазначатись умови та підстави, з урахуванням яких суд вирішив звільнити особу від кримінальної відповідальності.
Крім того, згідно положень вказаної постанови таке звільнення є обов`язковим, крім випадків, передбачених ч.4 ст.49 КК України.
Тобто, за загальним правилом, перебіг зазначених у законі строків давності є підставою обов`язкового звільнення від кримінальної відповідальності.
Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є закінчення встановлених ч.1 ст.49 КК України строків і відсутність обставин, що порушують їх перебіг (ч.ч.2-4 ст.49 КК України).
З матеріалів даного кримінального провадження вбачається, що кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.254 КК України, в якому обвинувачується ОСОБА_3 вчинений у червні 2002 року та з моменту його вчинення минуло понад 20 років.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.254 КК України, яке відповідно до положень ст.12 КК України, віднесено до проступків, тобто строки давності розгляду даного кримінального провадження за вказаною вище статтею КК України станом на дату розгляду клопотання закінчилися.
Також відповідно до матеріалів вказаного кримінального провадження відсутні обставини, які б зупиняли або переривали перебіг строків давності. ОСОБА_3 від досудового розслідування чи суду не ухилявся, нового кримінального правопорушення не вчиняв. Встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, суд зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження.
У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 суть пред`явленого обвинувачення за ч.1 ст.254 КК України зрозумів, також розуміє свої права, визначені ч.ч. 2-3 ст.285 КПК України та підставу звільнення від кримінальної відповідальності. Судом роз`яснено обвинуваченому ОСОБА_3 , що звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності за ст.49 КК України є нереабілітуючою підставою та не звільняє його від цивільно-правової відповідальності.
Вказане також узгоджується з позицією Верховного Суду, який у своїй постанові від 24.05.2018 року (справа № 531/2332/14-к) зазначив, що відповідно до вимог ч.4 ст.286 КК України, якщо сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Судом також встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 розуміє наслідки закриття кримінального провадження з цієї підстави та бажає бути звільненим від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.254 КК України, на підставі ст.49 КК України.
Враховуючи те, що з моменту вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.254 КК України, минуло понад двадцять років, суд приходить до висновку, що кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_3 за ч.1 ст.254 КК України підлягає закриттю у зв`язку із закінченням строку давності, встановленого ст.49 КК України.
Згідно з п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Відповідно до ч.7 ст.284 КПК України закриття кримінального провадження з підстав, передбачених п.1 ч.2 цієї статті (у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності), не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує.
Оскільки у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 визнав вину у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.254 КК України, щиро розкаявся, заявив клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку з закінченням строків давності, нового кримінального правопорушення не вчиняв, не ухилявся від досудового розслідування та суду, наслідки закриття кримінального провадження у зв`язку з закінченням строків давності йому зрозумілі, бажає бути звільненим від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.254 КК України, на підставі ст.49 КК України, суд вважає можливим звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закрити відносно нього кримінальне провадження.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст.12, 44, 49 Кримінального кодексу України, п.п.1,2 ч.2 ст.284, ст.285, ч.1 ст.286, ст.288, п.3 ч.1 ст.392, п.2 ч.2 ст.395 Кримінального процесуального кодексу України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження задовольнити.
Звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.254 КК України, з підстав, встановлених ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.
Ухвала, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції
На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду через Заліщицький районний суд протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_5