ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 вересня 2022 року

м. Київ
справа № 760/34636/21
провадження № 51-1105км22
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу Київського апеляційного суду від 04 лютого 2022 року.

Рух справи, зміст судових рішень і встановлені судами

першої та апеляційної інстанцій обставини
Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ухвалою від 21 січня 2022 року відмовив у задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність керівника ГПД Національного антикорупційного бюро України, що полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою про кримінальне правопорушення.
Не погоджуючись із вказаним рішенням слідчого судді, ОСОБА_5 оскаржив його в апеляційному порядку.
Суддя Київського апеляційного суду ухвалою від 09 листопада 2021 року, на підставі п. 4 ч. 3 ст. 399 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) повернув апеляційну скаргу ОСОБА_5 з усіма доданими до неї матеріалами, з мотивів того, що вона подана поза межами строку на апеляційне оскарження і скаржник не порушує питання про поновлення йому цього строку.
Вимоги касаційної скарги і доводи особи, яка її подала, та заперечення інших учасників провадження
У касаційній скарзі ОСОБА_5 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Суть доводів у касаційній скарзі ОСОБА_5 зводить до його вказівок на те, що апеляційний суд дійшов необґрунтованого висновку про те, що він не порушив питання про поновлення йому строку на апеляційне оскарження, залишивши поза увагою, що в прохальній частині апеляційної скарги містилось клопотання про поновлення цього строку.
Також скаржник зазначає, що висновок апеляційного суду про те, що розгляд скарги слідчим суддею був здійсненний з викликом скаржника є припущенням, оскільки матеріали справи не містять належного доказу, що місцевий суд повідомляв скаржника про розгляд скарги.
На думку ОСОБА_5 , наявність клопотання про розгляд скарги за його відсутністю, яке було подано слідчому судді разом зі скаргою, не виключало необхідності слідчого судді повідомити скаржника про розгляд скарги.
Крім того ОСОБА_5 вважає, що суд апеляційної інстанції дійшов неправильного висновку про початок обчислення строків на апеляційне скарження.
Також за твердженням ОСОБА_5 суддя Київського апеляційного суду не мав права розглядати його апеляційну скаргу, оскільки фігурантами заяви скаржника про вчинене кримінальне правопорушення є судді Київського апеляційного суду, а тому на думку ОСОБА_5 , суддя Київського апеляційного суду повинен був заявити собі самовідвід.
Заперечень на касаційну скаргу до Верховного Суду не надходило.
Позиції учасників судового провадження у судовому засіданні
Учасникам судового провадження було належним чином повідомлено про дату, час та місце касаційного розгляду, однак у судове засідання вони не з`явилися. Клопотань про особисту участь у касаційному розгляді або повідомлень про поважність причин їх неприбуття до Суду від них не надходило.
Мотиви Суду
Згідно зі ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. При цьому він перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Відповідно до ст. 370 та ч. 2 ст. 418 КПК ухвала суду апеляційної інстанції повинна бути законною, обґрунтованою і вмотивованою. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Перевіривши матеріали провадження в межах доводів касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що оскаржувана ухвала апеляційного суду вказаним вимогам кримінального процесуального закону відповідає.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК, апеляційна скарга може бути подана на ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення.
За частиною 3 вказаної норми процесуального закону, якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 117 КПК пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.
Пунктом 4 ч. 3 ст. 399 КПК передбачено, що апеляційна скарга повертається, якщо її подано після закінчення строку апеляційного оскарження, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.
З матеріалів справи видно, що слідчий суддя 21 січня 2022 року оголосив резолютивну частину ухвали про відмову у задоволені скарги ОСОБА_5 на бездіяльність ГПД Національного антикорупційного бюро України.
Повний текст прийнятого рішення слідчим суддею було оголошено 26 січня 2022 року.
Не погоджуючись із рішенням слідчого судді ОСОБА_5 01 лютого 2022 року подав до апеляційного суду апеляційну скаргу.
Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_5 подана з пропущенням визначеного у ст. 395 КПК строку апеляційного оскарження ухвали слідчого судді і скаржником не порушено питання про поновлення йому цього строку.
В обґрунтування свого рішення апеляційний суд зазначив, що розгляд скарги ОСОБА_5 був проведений із його викликом, а тому перебіг строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді для ОСОБА_5 обліковується за загальним правилом, тобто протягом п`яти днів з дня її оголошення. Апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді від 21 січня 2022 року ОСОБА_5 подав 01 лютого 2022 року, тобто із пропущенням строку, передбаченого п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК і клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді із обґрунтуванням причин пропуску цього строку ОСОБА_5 не заявив.

Верховний Суд відхиляє твердження скаржника про те, що апеляційний суд не правильно встановив початок перебігу строку на апеляційне оскарження.
В матеріалів провадження наявна судова повісткаповідомлення від 10 січня 2022 року на ім`я ОСОБА_6 , в якій, зокрема повідомляється, що розгляд його скарги на бездіяльність ГПД Національного антикорупційного бюро України призначено на 21 січня 2022 року на 10:00.
Не дивлячись на те, що в указаних матеріалах відсутні докази, якими б підтверджувалось те, що зазначена повістка була вручена, Верховний Суд звертає увагу на те, що в них наявне клопотання ОСОБА_5 датоване 20 січня 2022 року, і яке надійшло до суду 21 січня 2022 року до початку судового розгляду, в якому він просить судовий розгляд 21 січня 2022 року о 10:00 провести без його участі.
Вказаним спростовується й доводи ОСОБА_5 , що зазначене клопотання ним було подано слідчому судді разом зі скаргою.
З наведеного слідує, що ОСОБА_5 був обізнаний про час і місце судового розгляду, який проводився хоча і без його участі, однак з його викликом.
З огляду на викладене, апеляційний суд правильно встановив, що п`ятиденний строк, визначений в п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК, на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді для ОСОБА_5 почав відраховуватись із дня оголошення ухвали слідчого судді, тобто з 21 січня 2022 року.
Той факт, що слідчий суддя 21 січня 2022 року, керуючись положеннями ст. 376 КПК, оголосив резолютивну частину судового рішення, не змінює порядок обчислення строку.
Вказане узгоджується із висновком об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду викладеного у постанові від 27 травня 2019 року у справі № 461/1434/18 (провадження 51-6470 кмо 18) відповідно до якого у випадку, коли слідчий суддя з посиланням на ч. 2 ст. 376 КПК постановив ухвалу та оголосив її резолютивну частину, а повний текст ухвали оголосив в інший день, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з дня оголошення резолютивної частини ухвали.
В цій справі об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду також зазначила, що у випадку необізнаності у заінтересованих осіб з мотивами прийнятого слідчим суддею рішення, вказане (оголошення лише резолютивної частини судового рішення) за їх клопотанням може бути визнано поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження та підставою для його поновлення в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 117 КПК.
Процесуальною передумовою вирішення питання про поновлення строку на апеляційне оскарження є заявлення перед судом клопотання про необхідність поновлення цього строку із зазначенням причин пропуску визначеного законом строку оскарження, обґрунтування поважності таких причин та висловити прохання про поновлення строку.
У касаційній скарзі ОСОБА_5 зазначає, що в апеляційній скарзі, зокрема, він порушував питання про поновлення йому строку на апеляційне оскарження, за його твердженнями, у пункті 4 її прохальної частини.
Разом з тим такі твердження ОСОБА_5 не відповідають дійсності.
Так, з копії апеляційної скарги, наявної в матеріалах провадження, вбачається, що хоча в мотивувальній її частині ОСОБА_5 вказував про його право на поновлення строку на апеляційне оскарження, але в прохальній частині скарги (чи в окремому клопотанні), він не просив суд поновити цей строк. Зокрема, в пункті 4 прохальної частини, на який він посилається, зазначено іншу вимогу: «скасувати ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_7 у судовій справі № 760/34636/21 від 21.01.2022 року».
Верховний Суд вважає, що виконання закріпленої у процесуальному законі вимоги щодо необхідності звернення до суду з клопотанням не є складним і не покладає на особу будь-якого надмірного тягаря.
Більше того, Верховний Суд звертає увагу на те, що чинний КПК не забороняє особі, якій повернуто апеляційну скаргу, одразу повторно звернутися з такою скаргою до апеляційного суду і за необхідності подати клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.
Отже, ОСОБА_5 , ознайомившись із мотивами, з яких йому було повернуто апеляційну скаргу, не був позбавлений права повторно подати апеляційну скаргу і заявити перед апеляційним судом клопотання про поновлення йому строку на апеляційне оскарження.
З огляду на викладене, Верховний Суд вважає, що апеляційний суд, повертаючи апеляційну скаргу ОСОБА_5 дійшов обґрунтованого висновку про те, що скаржником не заявлено клопотання про поновлення йому строку на апеляційне оскарження.
Не заслуговують на увагу і твердження ОСОБА_5 про те, що суддя Київського апеляційного суду ОСОБА_8 не мав права розглядати його апеляційну скаргу, оскільки фігурантами заяви про вчинене кримінальне правопорушення були судді Київського апеляційного суду.
Обставини, що виключають участь судді в кримінальному провадженні, чітко зазначені в ст. 75 КПК. Зокрема, суддя не може брати участь у кримінальному провадженні, за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості (п. 4 ч. 1 цієї норми).
Згідно сталої практики, суддя заявляє самовідвід від участі у розгляді справи (або учасниками провадження заявляється відвід судді) в тому випадку, якщо для цього судді не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.
При цьому наявність безсторонності та неупередженості має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.
Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.
В даній справі сумніви скаржника щодо неупередженості судді апеляційного суду не підтверджені жодними доказами.
Той факт, що заява про вчинене кримінальне правопорушення, відомості по якій не були внесенні в ЄРДР, стосувалась суддів Київського апеляційного суду, не породжує сумнів в упередженості судді ОСОБА_8 , який вирішував питання про можливість прийняття апеляційної скарги до апеляційного розгляду і дійшов висновку, що цю скаргу подано поза межами визначеного законом строку на апеляційне оскарження.
Сама по собі незгода скаржника з процесуальними рішеннями судді апеляційного суду не може свідчити про упередженість та необ`єктивність цього судді.
Таким чином, Верховний Суд дійшов висновку, що ухвала апеляційного суду про повернення апеляційної скарги ОСОБА_5 постановлена відповідно до вимог кримінального процесуального закону.
Враховуючи наведене та керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Верховний Суд вважає за необхідне касаційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу апеляційного суду без зміни.
На цих підставах Верховний Суд ухвалив:
Касаційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Київського апеляційного суду від 04 лютого 2022 року без зміни.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3