Справа № 130/3043/21
Провадження №11-кп/801/158/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 травня 2022 року м. Вінниця

Колегія суддів Вінницького апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

в режимі відеоконференції захисника ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000245 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 08.11.2021, яким засуджено

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Кудіївці Жмеринського району, жителя АДРЕСА_1 , не судимого;

за ч. 4 ст. 358 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Заходи забезпечення кримінального провадження, застосовані ухвалою слідчого судді Жмеринського міськрайонного суду від 26.10.2021 скасовано.

Вирішені питання з речовими доказами та процесуальними витратами.

в с т а н о в и л а:
ОСОБА_7 , будучи відповідно до постанови Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області 01.03.2021 позбавленим права керування транспортними засобами на строк 1 рік за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в середині жовтня 2021 року, (більш точної дати та часу не встановлено), з метою отримання та використання офіційного документа, який надавав би право на керування транспортним засобом, діючи з прямим умислом направленим на скоєння кримінального проступку спрямованого на використання завідомо підробленого документа, через всесвітню мережу Інтернет на невстановленому сайті, маючи намір отримати посвідчення водія категорії ОСОБА_9 ОСОБА_10 та ОСОБА_10 , в порушення порядку отримання права на керування транспортним засобом, визначеного «Положенням про порядок видачі посвідчення водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 року, домовився через оголошення із невстановленою в ході досудового розслідування особою про те, що остання, за грошову винагороду у розмірі 1000 грн. надасть ОСОБА_7 підроблене посвідчення водія на його ім`я, для чого через мобільний додаток «Viber» надіслав останній зразок свого особистого підпису, копію паспорта та фотокартку.
В подальшому, в жовтні 2021 року ОСОБА_7 поштовим зв`язком «Нова пошта» отримав від невстановленої особи підроблений офіційний документ із своїм зображенням та анкетними даними з серійним номером НОМЕР_1 від 20.02.2008, з відкритими категоріями «А», ОСОБА_11 ОСОБА_10 та ОСОБА_10 , на право керування мотоциклами, легковими та вантажними транспортними засобами.
При цьому ОСОБА_7 не проходив медичного огляду, а також не здавав теоретичних та практичних іспитів у встановленому чинним законодавством порядку.
Згідно з повідомленням Головного сервісного центру МВС № 0541 - регіонального сервісного центру у Вінницькій області від 26.10.2021 № 31/2/0541-3753, відповідно до Єдиного державного реєстру МВС громадянину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , видавалось посвідчення водія в Жмеринському ВРЕР (0504) 21.02.2008 серії НОМЕР_2 категорій «А,В,С». Окрім того, відповідно до інформації цього ж сервісного центру від 27.10.2021 № 31/2/0541-3785 посвідчення водія серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_7 з 24.03.2014 знаходилося на зберіганні в ТСЦ №0541 РСЦ ГСЦ МВС у Вінницькій області у зв`язку із позбавленням останнього права керування транспортирними засобами відповідно до ст. 130 КУпАП. Оскільки особа не зверталася до ТСЦ №0541 РСЦ ГСЦ МВС у Вінницькій області, посвідчення водія серії НОМЕР_2 було знищене відповідно до п. 2 Розділу XIV Інструкції про порядок приймання іспитів для отримання права керування транспортними засобами та видачі посвідчень водія, затверджених наказом МВС №515 від 07.12.2009 згідно Акту про знищення списаних посвідчень за 2018 рік.
23.10.2021 о 17:26 год. під час несення служби працівниками сектору реагування патрульної поліції Жмеринського районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області, по вулиці Київській в місті Жмеринка Вінницької області, за порушення п. 2.3 (в) ПДР, ч. 5 ст. 121 КУпАП, було зупинено автомобіль марки «RenaultClio», державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_7 , оскільки він керував автомобілем з не пристебнутим ременем безпеки. В подальшому ОСОБА_7 , у відповідності до п. 2.1, 2.4, розділу 2 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, достовірно знаючи, що надає для перевірки документ, який містить завідомо неправдиві відомості, передав працівникам СРПП Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 20.02.2008, з відкритими категоріями «А», ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_10 , на право керування мотоциклами, легковими та вантажними транспортними засобами, форма та зразки якого затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 47 від 31.01.1992 «Про затвердження зразків національних та міжнародного посвідчень водіїв і документів, необхідних для реєстрації транспортних засобів», тим самим використав завідомо підроблений документ.
Відповідно до висновку експерта від 28.10.2021 № СЕ-19/102-21/15410-ДД бланк посвідчення водія серійним номером НОМЕР_1 , заповненого на ім`я ОСОБА_7 , виданого 20.02.2008 Жмеринським МРЕВ ВДАІ УМВО України у Вінницькій області, не відповідає встановленим зразкам аналогічних бланків посвідчень водія, що перебувають в офіційному обігу на території України, так як виготовлений не у відповідності до вимог, які пред`являються до даного виду документа.
Штрихи фонових зображень (захисної сітки, мікротексту), бланкового тексту, штрихи серії, номеру бланку та вихідних даних підприємства-виробника у бланку посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_1 , заповненим на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виданим 20.02.2008 Жмеринським МРЕВ ВДАІ УМВО України у Вінницькій області, нанесено способом термосублімаційного друку.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а також невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення особі обвинуваченого внаслідок м`якості, ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (кримінального проступку), передбаченого ч. 4 ст. 358 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді 3 місяців арешту. Постановити, що початок строку покарання рахувати з моменту затримання ОСОБА_7 в порядку виконання даного вироку суду.

Свої доводи прокурор обґрунтував тим, що обвинувачений 4 рази притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, йому призначались адміністративні стягнення у вигляді штрафу, однак він знову вчиняв аналогічні правопорушення.

Крім того, будучи позбавлений права керування транспортними засобами строком на 3 роки та 1 рік за різними адміністративними правопорушеннями, неодноразово керував автомобілем, використовував підроблений документ, притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, що вказує на суспільну небезпечність особи ОСОБА_7 .

Враховуючи, що неодноразове накладення на обвинуваченого такого виду адміністративного стягнення, як штраф, у набагато більшому розмірі не сприяло виправленню ОСОБА_7 , тому прокурор просить призначити йому покарання у вигляду 3 місяців арешту.

Заслухавши доповідача, прокурора, який просив задовольнити його апеляційну скаргу, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника, які просили залишити без задоволення апеляційну скаргу прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах апеляційної скарги та обговоривши її доводи, колегія суддів дійшла наступного.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновки місцевого суду щодо фактичних обставин вчинення злочину, доведеності вини та кваліфікація дій обвинуваченого за ч. 4 ст. 358 КК України ніким не оспорюється.
ОСОБА_7 погодився із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України, надав свою згоду на розгляд обвинувального акту без його участі у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
Обвинувальний акт розглядався у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, відповідно до ч. 2 ст. 382 КПК України.
Згідно з вимогами ст. 50 КК України рішення суду про призначення покарання, з-поміж інших завдань, повинно досягти мети виправлення запобігання кримінальних правопорушень, як засудженим, так і іншими особами.
Положення ч. 2 ст. 65 КК України передбачають, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
З огляду на матеріали кримінального провадження, при призначенні покарання ОСОБА_7 суд першої інстанції послався на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про його особу, який раніше не судимий, характеризується позитивно, врахував відсутність обтяжуючих покарання обставин та наявність однієї пом`якшуючої, а саме: щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Однак, як правильно зазначається у апеляційній скарзі прокурора, суд не оцінив і не врахував суспільну небезпеку вчиненого злочину, конкретних обставин учинення кримінального правопорушення, оскільки обвинувачений будучи позбавленим права керування транспортними засобами згідно з рішеннями суду, знехтував вимогами чинного законодавства України та усвідомлено замовив, і в подальшому використовував підроблене посвідчення водія, що свідчить про зухвалість його дій та повне ігнорування встановлених у суспільстві правил у сфері дорожнього руху.
Крім того, суд належним чином не врахував дані про особу ОСОБА_7 та його попередню соціальну поведінку, який 4 рази притягувався до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачені ч. 1, 2 ст. 130 КУпАП та 1 раз за ст. 124 КУпАП, однак на шлях виправлення не став і вчинив інкримінований йому проступок.
Також, необхідно зазначити, що обвинуваченому в минулому неодноразово призначалось по суті аналогічне грошове адміністративне стягнення, однак це не створило у нього схильності самокерованої правослухняної поведінки.
Так, після того як на підставі рішень судувід 26.03.2014 (справа № 130/734/14-п), 13.06.2019 (справа № 130/814/19) ОСОБА_7 було призначено адміністративні стягнення у виді шрафу,згідно постанови Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 23.12.2019 (справа № 130/2107/19), ОСОБА_7 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУПАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі непакованих мінімумів доходів громадян, 20 400 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком 3 роки.
Також, постановою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 01.03.2021 (справа № 130/534/21), ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі непакованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
ОСОБА_7 будь-яких висновків для себе не зробив, в тому числі продовжував керувати автомобілем вже без водійського посвідчення.
Вказане свідчить про недієвість застосування відносно ОСОБА_7 такого виду покарання як штраф, оскільки це дозволить останньому в черговий раз обмежтись сплатою накладеного грошового стягнення, яке не є для нього надмірно обтяжливим, навіть у порівнянні з розмірами штрафу, які передбачає ст. 130 КУпАП.
На думку колегії суддів, ці обставини у сукупності свідчать про те, що призначене ОСОБА_7 покарання у виді штрафу є явно м`яким і не буде сприяти виправленню засудженого.
З урахуванням викладеного, вирок місцевого суду підлягає скасуванню в частині призначеного покарання з постановленням нового вироку.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, крім іншого, є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Призначаючи обвинуваченому покарання за ч. 4 ст. 358 КК України, суд керується вимогами ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховує тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, який згідно з ст. 12 КК України належить до категорії проступків, особу обвинуваченого, відсутність обтяжуючих покарання обставин, та наявність пом`якшуючих особу обвинуваченого, відомості про вчинені ним адміністративних правопорушень.
Колегія суддів вважає, що за вказаних обставин у своїй сукупності, ОСОБА_7 має бути призначене покарання у виді арешту, в межах санкції ч. 4 ст. 358 КК України.

Тому, керуючись ст. 405, 407, 408, 409, 412, 420 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 08.11.2021, яким засуджено ОСОБА_7 скасувати в частині призначеного покарання.
ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 358 КК України призначити покарання у виді арешту строком на три місяці.
Початок строку відбуття покарання рахувати з моменту затримання ОСОБА_7 в порядку виконання вироку суду.
В решті вирок суду залишити без змін.

Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України судові рішення апеляційної інстанції набирають законної сили з моменту проголошення.
Вирок може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді:

ОСОБА_12