Справа № 581/179/22
Провадження № 1-кп/581/26/22
В И Р О К
і м е н е м У к р а ї н и

09 червня 2022 року сел. Липова Долина

Липоводолинський районний суд Сумської області у складі судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглядаючи у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження №0000036 від 5 лютого 2022 року за обвинуваченням

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Беєво Липоводолинського району Сумської області, зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 , із середньою освітою, не одружений, не працює, інвалід ІІІ групи, засуджувався

15 серпня 2012 року Липоводолинським районним судом Сумської області за ч. 1, 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік;

23 серпня 2013 року Лебединським районним судом Сумської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 289 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 2 місці та покарання у виді 600 грн. штрафу, яке підлягає виконанню самостійно, звільненого умовно-достроково на підставі ухвали Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 30 березня 2016 року на строк 1 рік 2 місяці 7 днів;

6 жовтня 2017 року Липоводолинським районним судом Сумської області за ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 286 КК України, зміненим 1 лютого 2018 року Апеляційним судом Сумської області, до покарання у виді обмеження волі на строк 3 роки 6 місяців,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в :

4 лютого 2022 року близько 15 год. 50 хв. ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем проживання свого товариша ОСОБА_6 по АДРЕСА_2 , де також був ОСОБА_4 , маючи не зняту та не погашену судимість, скориставшись відсутністю уваги потерпілого ОСОБА_4 , підійшов до останнього та з правої кишені штанів таємно викрав грошові кошти в сумі 385 грн., викраденими коштами розпорядився на власний розсуд, завдавши потерпілому майнової шкоди на суму 385 грн.

Вказані злочинні дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

9 червня 2022 року між потерпілим та обвинуваченим укладено угоду про примирення.

Відповідно до умов угоди про примирення, сторони виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч. 2 ст. 185 КК України, дійшли згоди щодо всіх істотних обставин для даного кримінального провадження, узгодили призначення ОСОБА_5 покарання за вказаною статтею у вигляді арешту на строк 3 місяці.

У судовому засіданні обвинувачений та потерпілий підтвердили, що угода про примирення між ними укладена добровільно, така угода не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, просили її затвердити.

Прокурор у судовому засіданні вважав, що при укладенні угоди про примирення дотримані вимоги та правила КПК України та КК України, не заперечував проти її затвердження і призначення обвинуваченому узгодженого в угоді покарання.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, суд дійшов таких висновків.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314, п. 1 ч. 1 ст. 468, ч. 2 ст. 474 КПК України суд має право затвердити угоду про примирення між потерпілим та обвинуваченим у підготовчому судовому засіданні.

Відповідно до ч. 3, 5 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена у провадженні, зокрема щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, яке згідно зі ст.12 КК України є нетяжким злочином.

Обвинувачений свою вину у скоєнні вказаного кримінального правопорушення визнав повністю, дав згоду на застосування узгодженого виду покарання, укладення угоди сторонами є добровільним.

При цьому судом з`ясовано, що сторони угоди цілком правильно розуміють визначені ч. 1 ст. 473, ч. 5 ст. 474 КПК України наслідки укладення та затвердження даної угоди, права, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до обвинуваченого у разі затвердження угоди судом.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК України та КК України.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення, призначивши обвинуваченому узгоджену сторонами міру покарання.

На час ухвалення вироку запобіжні заходи до обвинуваченого не застосовано.

Речові докази та процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст. 370, 373, 374, 475 КПК України, суд

у х в а л и в:

Затвердити угоду про примирення, укладену 9 червня 2022 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити узгоджене сторонами угоди про примирення покарання у виді арешту на строк три місяці.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Сумського апеляційного суду через Липоводолинський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

Вирок суду на підставі угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути оскаржений в апеляційному порядку:

обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч. 5-7 ст. 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених ч. 6 чи 7 ст. 474 КПК України;

прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.

Суддя ОСОБА_1