Справа № 448/1050/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/825/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2022 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Львівського апеляційного суду в складі:

головуючої ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , ранішесудимого,-
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України,-

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

за апеляційною скаргою першого заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Мостиського районного суду Львівської області від 14 липня 2022 року щодо ОСОБА_6 за ч.3 ст. 185 КК України, -

встановила:

вироком Мостиського районного суду Львівської області від 14 липня 2022 року ОСОБА_6 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.3 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ч.4 ст.70 КК України визначено ОСОБА_6 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання за вироком Мостиського районного суду Львівської області від 04.11.2021 року більш суворим покаранням за даним вироком суду,- у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Відповідно до ст.75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням на іспитовий строк 1 (один) рік, якщо він протягом встановленого іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно п.1 та п.2 ч.1 ст.76 КК України покладено на ОСОБА_6 обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Яворівського районного суду Львівської області від 26.04.2021 року на ручну бензопилу марки «STIHL MS 250», - скасовано.
Вирішено питання з речовими доказами та судовими витратами.
Запобіжний захід до набрання вироком суду законної сили ОСОБА_6 ухвалено не обирати.

Згідно вироку, обвинувачений ОСОБА_6 29.03.2021 року о 18:00 год., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, проник до приміщення гаражу ОСОБА_9 , що за адресою: АДРЕСА_2 , звідки із корисливих мотивів таємно викрав бензопилу марки «STIHL MS 250», вартістю 1989,60 гривень, чим спричинив потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на вищевказану суму.

На вирок суду перший заступник керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_11 подав апеляційну скаргу в якій просить, оскаржуваний вирок скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, із встановленням іспитового строку терміном 1 рік з покладенням обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України. Вирок Мостиського районного суду Львівської області від 04.11.2021, яким ОСОБА_6 засуджено за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 120 годин громадських робіт, виконувати самостійно. В решті вирок залишити без змін.

В обґрунтування вказує, що зазначене судове рішення суду першої інстанції є незаконним і таким, що підлягає скасуванню з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність в частині призначення покарання.

Звертає увагу, що ОСОБА_6 раніше засуджений вироком Мостиського районного суду Львівської області від 04.11.2021 до покарання у виді 120 годин громадських робіт, які засуджений на момент постановлення оскаржуваного вироку від 14.07.2022 не відбув.

Судом першої інстанції, після призначення покарання за правилами ч. 4 ст. 70 КК України з врахуванням цього вироку від 04.11.2021, ОСОБА_6 звільнено від відбуття вказаного покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України, з іспитовим строком на 1 рік та з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Відповідно до ст. 75 КК України, суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Однак таке звільнення від відбування покарання у виді громадських робіт цим законом не передбачено.

Апелянт підкреслює, що за таких обставин, не допускається застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань та кожен вирок виконується самостійно.

Наполягає, що суд першої інстанції при ухваленні 14.07.2022 вироку щодо ОСОБА_6 допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, зокрема, при звільненні від відбуття покарання у виді громадських робіт, що призначені вироком Мостиського районного суду Львівської області від 04.11.2021.

Заслухавши доповідача, виступ прокурора, який підтримав частково апеляційну скаргу першого заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_12 в частині неправильного застосування ч.4 ст. 70 КК України, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу першого заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_12 слід задоволити частково, виходячи з наступного.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Зі змісту ст. 370 КПК, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості судового рішення, убачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджено доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведено належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні ним кримінального правопорушення за ч.3 ст. 185 КК України, в апеляційній скарзі прокурора не оспорюються.

За змістом статей 408, 420 КПК України погіршення становища обвинуваченого можливе лише при ухваленні судом апеляційної інстанції свого вироку, а при постановленні ухвали не допускається.

Згідно п.4 ч.1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є: 1) незастосування судом закону, який підлягає застосуванню; 2) застосування закону, який не підлягає застосуванню; 3) неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту; 4) призначення більш суворого покарання, ніж передбачено відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність.
З апеляційної скарги прокурора вбачається, що апелянт, зокрема, не погоджується з рішенням місцевого суду стосовно неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно з ч. 4 ст. 70 КК України, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, покарання призначається за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком.

Водночас, відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», у разі визнання особи винною у вчиненні кількох злочинів, рішення про її звільнення від відбування покарання з випробуванням приймається тільки після визначення на підставі частини 1 статті 70 КК остаточного покарання, виходячи з його виду й розміру. Коли особа, щодо якої було застосоване таке звільнення, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.
З оскаржуваного вироку вбачається, що ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, 29.03.2021, тобто до постановлення вироку Мостиського районного суду Львівської області від 04.11.2021 за ч. 1 ст. 185 КК України, яким його засуджено до покарання у виді громадських робіт на строк 120 годин, які слід відбувати реально.

При цьому, встановлено, що ОСОБА_6 раніше засуджений вироком Мостиського районного суду Львівської області від до покарання у виді 120 годин громадських робіт, які засуджений на момент постановлення оскаржуваного вироку від 14.07.2022 не відбув.

Так, судом першої інстанції, після призначення покарання за правилами ч. 4 ст. 70 КК України з врахуванням цього вироку від 04.11.2021, ОСОБА_6 звільнено від відбуття вказаного покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України, з іспитовим строком на 1 рік та з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Відповідно до ст. 75 КК України, суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Проте, звільнення від відбування покарання у виді громадських робіт цим законом не передбачено.

За таких обставин, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається, а кожен вирок виконується самостійно.

Відтак, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції при ухваленні 14.07.2022 вироку щодо ОСОБА_6 допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме, при звільненні від відбуття покарання у виді громадських робіт, що призначені вироком Мостиського районного суду Львівської області від 04.11.2021.

Таким чином, вирок Мостиського районного суду Львівської області від 14 липня 2022 року стосовно ОСОБА_6 в частині призначеного покарання слід змінити. Вважати ОСОБА_6 засудженим за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільненим від відбування покарання з іспитовим терміном 1 (один) рік. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України вирок Мостиського районного суду Львівської області від 04.11.2021, яким ОСОБА_6 засуджено за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 120 годин громадських робіт, виконувати самостійно. В решті вирок слід залишити без змін.

За таких обставин доводи апеляційної скарги прокурора є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню із зміною вироку суду першої інстанції в частині призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_6 .

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 420 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

апеляційну скаргу першого заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_8 задоволити частково.

Вирок Мостиського районного суду Львівської області від 14 липня 2022 року стосовно ОСОБА_6 в частині призначеного покарання змінити.
Вважати ОСОБА_6 засудженим за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільненим від відбування покарання з іспитовим терміном 1 (один) рік.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України вирок Мостиського районного суду Львівської області від 04.11.2021, яким ОСОБА_6 засуджено за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 120 годин громадських робіт, виконувати самостійно.

В решті вирок залишити без змін.

На ухвалу суду може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_13