У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2022 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

засудженого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції

з ДУ «Арбузинська виправна колонія №83»)

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу Арбузинського районного суду Миколаївської області від 20 липня 2022 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердянськ, Запорізької області, відбуває покарання у Державній установі «Арбузинська виправна колонія №83»,

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 20 липня 2022 року відмовлено ОСОБА_6 у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення його від відбування покарання, призначеного вироком Бердянського міського суду Запорізької області від 25.03.2020, яким ОСОБА_6 засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі.

Роз`яснено засудженому ОСОБА_6 право повторного звернення з приводу умовно-дострокового звільнення у строки, визначені ч. 7 ст. 154 КВК України.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою клопотання засудженого ОСОБА_6 задовольнити.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, захисник зазначив, що станом на момент звернення до суду із клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, призначеного судом за тяжкий злочин, ОСОБА_6 відбуто 3/4 частини покарання.

Відтак, на думку апелянта, є наявність передумови для застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання. Згідно із ч. 1 ст. 6 КВК України під виправленням засудженого розуміється процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Вказав, що засуджений на даний час відбув 3/4 частини покарання, протягом строку відбування покарання у колоніях порушень встановленого режиму не допускав. Під час відбування покарання в ДУ «Оріхівська виправна колонія №55» мав заохочення 5 раз. Своєю поведінкою довів, що став на шлях виправлення. Окрім цього він був евакуйований з Запорізької області через воєнний стан.

На думку апелянта, суд першої інстанції, з урахуванням характеристик засудженого, мав можливість та законні підстави задовольнити клопотання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Мотивуючи рішення про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, суд врахував положення ч. 8 ст. 154 КВК України, а також те, що ухвала Ленінського районного суду м. Кіровограда про направлення ОСОБА_6 у місця обмеження волі постановлена 04.05.2022, тобто з дня постановлення ухвали ще не минув 1 рік, тому засуджений ОСОБА_6 на даний час не може бути представлений до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Позиції учасників судового провадження.

Засуджений ОСОБА_6 просив апеляційну скаргу задовольнити.

Захисник ОСОБА_7 надіслала клопотання про апеляційний розгляд без її участі.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив залишити ухвалу без змін.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали судового провадження та матеріали особової справи засудженого ОСОБА_6 , обговоривши доводи апеляційної скарги, суд дійшов висновку про її необґрунтованість, з огляду на таке.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Як передбачено ст. 81 КК України до осіб, які відбувають покарання у виді обмеження волі може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому таке звільнення може бути застосоване до засуджених після фактичного відбуття ними не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, а також не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за тяжкий злочин.

Згідно ч. 5 ст. 82 КК України, до осіб, яким покарання замінене більш м`яким, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення за правилами, передбаченими ст. 81 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 8 ст. 154 КВК України особи, звільнені від відбування покарання з випробуванням або в порядку заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, якщо вони були направлені у місця обмеження волі або позбавлення волі у випадках, передбачених законом, можуть бути знову представлені до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким не раніше як через один рік з дня винесення ухвали про направлення у місця обмеження волі або позбавлення волі.

Вказані вимоги закону враховані судом першої інстанції при прийнятті рішення.

Відмовляючи у задоволенні подання, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до ч. 8 ст. 154 КВК України засуджений ОСОБА_6 не може бути представлений до умовно-дострокового звільнення, оскільки з дня постановлення попередньої ухвали про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, ще не минув 1 рік.

З цими висновками суд погоджується, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, вироком Бердянського міського суду Запорізької області від 25.03.2020 ОСОБА_6 засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 04.05.2022 невідбуту частину покарання 11 місяців 29 днів позбавлення волі замінено на більш м`яке покарання - обмеження волі.

До ДУ «Арбузинська виправна колонія (№ 83)» засуджений ОСОБА_6 прибув 16.06.2022.

Крім того, міру покарання в місцях позбавлення волі засуджений відбував з 13.02.2020 в ДУ "Вільнянська установа виконання покарань № 11", з 27.05.2020 в ДУ "Софіївська виправна колонія № 55", з 15.06.2020 року в ДУ "Оріхівська виправна колонія № 55", з 16.03.2022 в ДУ "Кропивницька виправна колонія № 6", де стягнень та заохочень не мав.

Згідно характеристики на засудженого, ОСОБА_6 за час відбування покарання в ДУ «Арбузинська виправна колонія (№ 83)» на дільниці для тримання осіб, засуджених до обмеження волі, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, стягнень та заохочень не має. На даний час не працевлаштований. залучається до робіт з благоустрою колонії, прилеглої до неї території. поліпшення житлово-побутових умов засуджених або до допоміжних робіт із забезпечення колонії продовольством.(а.п. 18-19).

Відповідно до довідки про заохочення та стягнення, засуджений ОСОБА_6 з 27.11.2020 по 23.12.2021 рік отримав 4 заохочення, стягнень не має.(а.п.20).

Як встановлено, 16.06.202 засуджений ОСОБА_6 прибув до ДУ "Арбузинська виправна колонія №83" для відбування покарання у виді обмеження волі.

Таким чином, засуджений ОСОБА_6 є особою, яка відбуває покарання в порядку заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, а саме в порядку заміни невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі покаранням у виді обмеження волі та особою, яка була направлена у місця обмеження волі у випадках, передбачених законом.

На підставі викладеного, в даному випадку при вирішенні питання щодо умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_6 підлягають застосуванню положення ч.8 ст. 154 КВК України.

Враховуючи, що ОСОБА_6 був направлений до місця обмеження волі ДУ «Арбузинська виправна колонія (№ 83)» ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 04.05.2022, тобто з дня винесення ухвали не минув один рік, як передбачено положеннями ч.8 ст. 154 КВК України, тому відсутні підстави для застосування до засудженого ОСОБА_6 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Доводи апелянта про необґрунтоване застосування судом положень ч.8 ст. 154 КВК України, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки саме ст. 154 КВК України встановлено порядок умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Доводи апелянта про можливість його умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки ОСОБА_6 є особою, яка відбуває покарання в порядку заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, а саме в порядку заміни невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі покаранням у виді обмеження волі, тобто підпадає під критерій обмеження у часі у праві умовно-дострокового звільнення або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

Враховуючи викладене, доводи апелянта про необґрунтованість оскаржуваної ухвали не знайшли свого підтвердження у ході апеляційного розгляду. Тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню, про що просить апелянт.

Керуючись ст. 376, 404, 405, 407, 537, 539 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а хвалу Арбузинського районного суду Миколаївської області від 20 липня 2022 року якою відмовлено в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 , - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3