ЧЕРВОНОАРМІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 292/295/21
Номер провадження 1-кп/292/54/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2022 року смт. Пулини

Червоноармійський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарях судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3
з участю прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5
потерпілої ОСОБА_6
обвинуваченої ОСОБА_7
захисника обвинуваченої ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Пулини кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань № 0000002 від 02.02.2021 по обвинуваченню:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженки с.Павлівка Червоноармійського району Житомирської
області, громадянки України, з повною загальною середньою освітою, вдови,
не працюючої, не військовозобов"язаної, пільг та інвалідності не має,
проживаючої по
АДРЕСА_1 , раніше не судимої

за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України (надалі КК),-

В С Т А Н О В И В :

02 лютого 2021 року, близько 13 год., ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп"яніння, прийшла до місця проживання знайомої ОСОБА_9 в будинок АДРЕСА_2 з метою подальшого вживання алкогольних напоїв. Перебуваючи у будинку, між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 відбувся конфлікт, під час якого у ОСОБА_7 виник протиправний умисел на спричинення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій протиправний умисел, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, ОСОБА_7 перебуваючи у кімнаті кухні вказаного будинку, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин дерев"яним поліном нанесла ОСОБА_6 3 удари по голові, від чого потерпіла впала на підлогу. Піднявшись з підлоги ОСОБА_6 вибігла у веранду будинку, де ОСОБА_7 потерпілу кинула на підлогу та дерев"яною палицею, нанесла ОСОБА_6 ще 4 удари по кінцівках рук та тулубу.

У результаті вказаних протиправних дій ОСОБА_7 умисно спричинила ОСОБА_6 тілесні ушкодження у виді забійних ран на голові та правій верхній кінцівці, які відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров"я, а також множинних синців тіла, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_7 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_7 свою вину у пред`явленому їй обвинуваченні за ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України не визнала, зазначивши, що умислу вбивати потерпілої у неї не було, однак визнала вину у заподіянні потерпілій тілесних ушкоджень. Дала суду показання про те, що 02 лютого 2021 року, зранку, вона з ОСОБА_9 їздили на базар в смт. Довбиш, а коли повернулись, то разом за місцем її проживання вживали алкогольні напої. Через деякий час ОСОБА_9 пішла до себе додому, а вона задрімала за столом і прокинулась десь через годину. У подальшому, близько 13 год., пішла до місця проживання ОСОБА_9 для продовження вживання горілки, яку недопили. Прийшовши, ОСОБА_6 їй повідомила про те, що дочка спить, а тому вона подзвонила ОСОБА_9 і остання сказала зайти у кухню. Знаходячись у кухні, до приміщення зайшла ОСОБА_6 , яка побачивши у неї пляшку, забрала її та вийшла. ОСОБА_9 повідомила їй одне місці, де потерпіла могла заховати відібрану пляшку з горілкою, а тому вона пішла до будинку шукати горілку. Знаходячись у приміщенні кухні будинку, вирішила попити води і в той час коли нахилилась до відра з водою, відчула удар у спину, який їй нанесла палицею ОСОБА_6 . Така поведінка ОСОБА_6 її розлютила і вона відштовхнула потерпілу від себе. Однак ОСОБА_6 знову її вдарила палицею по спині, а тому вона знову відштовхнула потерпілу, яка впала на підлогу з дровами і піднявшись сіла на останні. Палку, якою її била потерпіла, переламала навпіл та викинула у веранду. У цей час ОСОБА_6 висловлювала на її адресу та родини образливі слова. Така поведінка та образи потерпілої її дуже розлютили, а тому вона взяла поліно трикутної форми з гострими краями, яким два рази вдарила потерпілу по голові, оскільки остання також її двічі вдарила палицею. При цьому удари наносила не сильно та не прицільно, намагалась вдарити по плечі, однак потерпіла повернула голову і удар прийшовся в ліву частину голови. Потерпіла впала на підлогу біля плити і побачила у неї кров на голові. ОСОБА_6 одразу піднялася та вибігла до веранди, а вона пішла за нею. У веранді будинку потерпіла знову намагалася її вдарити уже іншою палицею і коли замахувалась то розбила люстру. Відібравши палицю, викинула її на вулицю. Під час відбирання палиці, потерпіла перечепилася через килимок та впала на підлогу. Взявши у веранді частину переламаної палиці, три рази вдарила потерпілу в область тулубу та ніг, а потерпіла лежала на підлозі та мовчала. Подумала, що ОСОБА_6 вбилась, а тому одразу зателефонувала своїм знайомим ОСОБА_10 , а потім ОСОБА_11 , щоб вони викликали поліцію. Після цього, зателефонувала ОСОБА_12 та повідомила, що вбила ОСОБА_6 . Одразу пішла до себе додому, де сказала своїй доньці - ОСОБА_13 , що напевно вбила бабу і щоб остання викликала швидку допомогу та поліцію. Зазначила, що наміру вбивати потерпілу, у неї не було, а лише хотіла побити за те, що вона її двічі вдарила палицею. Якщо б хотіла вбити потерпілу, то це б і зробила, оскільки їй нічого не заважало. Ні руками, ні палицею, вона ОСОБА_6 не душила, ногами по голові та в інші частини тіла не наносила. З потерпілою у неї завжди були гарні добросусідські відносини, вони ніколи до цього не сперечалися, допомагали по господарству один одному, конфліктних ситуацій між ними ніколи не було. Мотиву для вбивства потерпілої також не мала. По телефону сказала ОСОБА_12 , що вбила стару суку, оскільки перебувала в емоційному стані, а сам ОСОБА_12 говорив на потерпілу так. Потерпілій відшкодовано матеріальну та моральну шкоду та вибачилася. У веранді до ОСОБА_6 не нахилялась і пульс у неї не міряла, а потерпіла до неї не відзивалась. Під час події була взута у гумові калоші, а не сапожки, як вказує потерпіла.
Крім показань обвинуваченої, вина ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України підтверджується сукупністю зібраних та досліджених у судовому засіданні доказів.
Так, допитана потерпіла ОСОБА_6 показала, що уже не може вказати дату події, що відбулась, однак це було після поїздки дочки ОСОБА_9 із ОСОБА_7 в смт.Довбиш. Повернувшись, останні за місцем проживання обвинуваченої пили горілку, після чого дочка прийшла додому та лягла спати у кухні. Через деякий час до її будинку прийшла ОСОБА_7 та принесла із собою пляшку з горілкою, яку хотіла розпити з дочкою, а тому вона забрала пляшку з горілкою і віднесла до будинку ОСОБА_7 . Повернувшись додому у кухні будинку побачила ОСОБА_7 , яку запитала чому вона тут сидить. ОСОБА_7 піднялася, вхопила її за одяг в області грудей, а потім взяла поліно, яке тримаючи двома руками нанесла два удари по голові, від чого вона впала і пішла кров. Піднявшись з підлоги, вона побігла до веранди, де на виході намагалась взути калоші. У цей час, ОСОБА_7 із заду взяла за одяг, затягнула у веранду та кинула на підлогу, де почала бити ногами взутими у сапожки на підборах по голові. Потім взяла палку, якою нанесла декілька ударів по голові та ногах, після чого поклала на шию і почала душити та бити. Подивившись в очі сказала, що "вже суку стару вгрохала". Скільки всього ударів нанесла ОСОБА_7 у веранді вказати не змогла, оскільки їх не рахувала. Зазначила, що обвинувачена палкою у веранді розбила плафон та подовбала стелю. Після цього, до неї одразу прибігла дочка ОСОБА_7 - ОСОБА_13 , яка дала їй укол, а потім прийшов ОСОБА_14 . Пізніше приїхала швидка допомога, яка завезла її в лікарню, де вона лікувалася 10 днів. Зазначила, що вона відключилась (втратила свідомість), коли її забирала швидка. Після того, як виписалася з лікарні, з ОСОБА_7 не бачилась, до неї вона не зверталася і чому так зробила вона не пояснювала. Таку поведінку обвинуваченої пояснити не може, оскільки до цього у них на протязі тривалого часу були гарні сусідські відносини, зверталась до останньої про допомогу. Зазначила, що напередодні вказаних події, у неї вдома сиділи її дочка ОСОБА_9 , зять ОСОБА_12 і ОСОБА_7 , яка підійшла до неї та взявши за груди сказала, що "Вас баба угрохаю", а вона розвернувшись вийшла. Такі слова ОСОБА_7 сприйняла як жарт, оскільки раніше таких висловлювань від обвинуваченої не надходило, а сказано це було без будь-якої злоби. Також, повідомила, що ОСОБА_7 оплатила їй лікування, претензій до неї не має, щодо покарання покладається на розсуд суду.
Допитаний свідок ОСОБА_15 повідомив про те, що працює лікарем-хірургом в КНП "Пулинська лікарня" та оглядав ОСОБА_6 в лікарні, куди останню було доставлено швидкою медичною допомогою з тілесними ушкодженнями. Пригадує, що на волосяній частині голови та кисті рук потерпілої були виявлені рвано-забійні рани, однак скільки таких ран було, не пам`ятає. Оцінив стан потерпілої, як середньої тяжкості, оскільки травми були в області голови, що могло призвести до внутрішньочерепної гематоми. Усі виявлені у потерпілої тілесні ушкодження заніс до медичних документів. Під час рентгенологічного дослідження черепа, патології не виявлено. Потерпіла вказала, що її побила сусідка.
Свідок ОСОБА_12 дав показання про те, що співмешкав з дочкою потерпілої - ОСОБА_9 , яка померла. 02.02.2021 перебував у м.Життомирі і близько 15-16 год., до нього зателефонував ОСОБА_16 та повідомив, що дзвонила ОСОБА_7 і сказала, що побила бабу - ОСОБА_6 . Після чого, йому зателефонувала ОСОБА_7 та сказала - "викликай поліцію, я ту суку вбила". Він зателефонував старості села ОСОБА_14 і попросив подивитися, що там сталося. Приїхавши додому побачив в будинку старосту ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_9 , лікарів із швидкої допомоги, поліцейських та сусідку. ОСОБА_6 лежала на підлозі у веранді вся в крові, не рухалась, лише стогнала і він подумав, що вона без свідомості, а лікарі надавали їй допомогу. У веранді плафон був побитий, а кров була у веранді, на кухні і в прихожій. Із ОСОБА_6 швидкою допомогою поїхав у лікарню, де їй наклали 16 швів на голові та 2 на руці і у подальшому вона проходила лікування. Наступного дня в лікарні ОСОБА_6 йому повідомила, що ОСОБА_7 прийшла до ОСОБА_9 із чекушкою, яку вона забрала та занесла дочці обвинуваченої ОСОБА_13 , а ОСОБА_9 закрила у кухні. Також повідомила, що ОСОБА_7 била її поліном та палкою по голові, спині, руках та душила. Вважає, що дії ОСОБА_7 були спровоковані тим, що ОСОБА_6 не пустила її до дочки. ОСОБА_7 часто приходила до ОСОБА_9 і вони разом вживали спиртні напої. До даної події відносини між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 були нормальні, ходили в гості, будь-яких суперечок між ними раніше не було. ОСОБА_7 часто із ОСОБА_9 вживала алкогольні напої. Зазначив, що обвинувачена приходила до потерпілої та просила вибачення.
Допитаний свідок ОСОБА_14 повідомив про те, що він є старостою села Старий Майдан, де проживають потерпіла та обвинувачена. 02.02.2021 з 13 до 14 год. до нього зателефонував ОСОБА_12 та попросив піти до будинку ОСОБА_6 і подивитися, що там сталося. Прибувши туди, він зайшовши до кухні в якій спала випивша ОСОБА_9 . Перейшовши до будинку, побачив, що у веранді на підлозі лежить ОСОБА_6 , голова якої була в крові. Поряд із потерпілою знаходилась ОСОБА_13 , яка надавала медичну допомогу. Потерпіла лежала та стогнала, говорила, що її нудить і повідомила, що її побила ОСОБА_7 . Тілесні ушкодження бачив на голові, яка була вся в крові, бачив також кров на підлозі, стіні та коридорі. На шиї у потерпілої синяків не було. Бачив осикове поліно зі слідами крові, а у веранді перебиту навпіл палицю, також зі слідами крові. ОСОБА_13 йому сказала, що обвинувачена випивала з ОСОБА_9 , а ОСОБА_6 на них за це сварилася. ОСОБА_7 в будинку не було, з нею він не спілкувався. Раніше суперечок між ОСОБА_7 та потерпілою не було, скарг від них не надходило, проживають поруч, були добрими сусідами. Зазначив, що ОСОБА_7 любила випити і перебуваючи п`яною могла проявляти агресію, яка виражалась у словесних образах.
Свідок ОСОБА_16 дав показання про те, що 02.02.2021 з 13 до 14 год., до нього зателефонувала ОСОБА_7 і повідомила, що побила бабу ОСОБА_6 , із розмови зрозумів, що вона була випивша. Про обставини побиття не говорили, оскільки він був зайнятий на роботі. Через деякий час він зателефонував ОСОБА_12 і повідомив йому про це, який сказав, що не вдома, однак розбереться. Раніше між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 ніяких конфліктів не було, допомагали один одному.
Допитана свідок ОСОБА_17 повідомила, що 02.02.2021, в обідній час, вона зателефонувала ОСОБА_7 , від якої був пропущений дзвінок і остання повідомила, що вона "вбила стару суку". Таким словам обвинуваченої вона здивувалась і не повірила, а тому відключилася. Одразу передзвонила до ОСОБА_13 , яка сказала, що її мати ОСОБА_7 побила бабу ОСОБА_6 і що вже приїхала поліція та швидка допомога. Деталі побиття їй не відомі. Між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до події були добрі стосунки, раніше конфліктів між ними не було, обвинувачена допомагала потерпілій і раніше останню так не обзивала.
У судовому засіданні свідок ОСОБА_18 повідомила про те, що працює фельдшером в екстреній медичній допомозі. 02.02.2021 під час чергування їздила за викликом до ОСОБА_6 в с.Старий Майдан. По прибуттю за вказаною адресою, вона побачила у веранді потерпілу, яка лежала на підлозі у крові, була при свідомості. Відразу почала надавати їй медичну допомогу. На голові та обох кистях ОСОБА_6 були садна, йшла кров, говорила, що їй були нанесені удари по голові поліном. У автомобілі ОСОБА_6 повідомила, що закривалася руками. Потерпіла була приглушена, нічого не могла пояснити, однак на запитання відповідала. Про те, хто її побив не говорила. З її погляду, стан потерпілої був важкий і останню доставлено у приймальне відділення лікарні. Всі виявлені ушкодження описала у картці виїзду і супровідному листі.
Також, вина обвинуваченої підтверджується дослідженими судом письмовими доказами.
Даними рапорту чергового ВП № 4 Житомирського РУП від 02.02.2021, в якому зазначено, що 02.02.2021 о 13 год. 52 хв. від ОСОБА_13 надійшло повідомлення про те, що мати ОСОБА_7 прибігла додому вся в крові та повідомила, що вбила сусідку ОСОБА_6 . Під час перевірки працівниками поліції повідомленої інформації, вбивство не підтвердилось, а встановлено факт спричинення дерев`яною палицею тілесних ушкоджень (т.1 ст.119-120).

Даними протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 02.02.2021, згідно якого ОСОБА_6 повідомила, що 02.02.2021, близько 13 год., ОСОБА_7 , перебуваючи у житловому будинку АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, нанесла множинні удари дерев"яним поліном їй по голові. (т.1 а.с.121).

Протоколом огляду місця події від 02.02.2021 з фототаблицею до нього, в ході проведення якого оглянуто домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , де виявлено та вилучено: на відстані 3-х метрів від входу поряд із парканом поліно із слідами речовини бурого кольору; у веранді на килимі дві масивні плями речовини бурого кольору, з яких зроблено один виріз; біля стіни дерев`яну палицю та три дерев`яних уламки, на яких наявні плями речовини бурого кольору; у кухні на килимі масивну пляму речовини бурого кольору, з якої зроблено виріз; поряд із грубою дерев"яне поліно з наявними плями речовини бурого кольору, які вилучено. У коридорі на шторах дверей у нижній частині та у кухонній кімнаті у лівому куті на шпалерах виявлені бризки, потьоки та плями речовини бурого кольору (т.1 а.с.122-129 ).

Протоколом огляду місця події від 02.02.2021, в ході проведення якого оглянуто та вилучено куртку спортивного типу чорно-сірого кольору з білими вставками. В районі кишень куртки по обидві сторони наявні плями бурого кольору. Присутня під час огляду ОСОБА_13 повідомила, що дана куртка належить її матері ОСОБА_7 та остання перебувала у цій куртці під час спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 (т.1 а.с.132-133).

Даними протоколу огляду місця події від 02.02.2021, в ході проведення якого у приміщенні приймального відділення Пулинської ЦРЛ, виявлено та вилучено одяг потерпілої ОСОБА_6 , а саме: чоловічий халат темно-синього кольору, жіночу кофту сірого кольору, жіночу кофту рожевого кольору, жіночу безрукавку бордового кольору, махрові шкарпетки в полоску, на яких наявні плями речовини бурого кольору (т.1 а.с.134).

Довідкою Комунального некомерційного підприємства "Лікарня" Пулинської селищної ради від 02.02.2021, про те, що ОСОБА_6 доставлена бригадою швидкої медичної допомоги в КНП "Лікарня" Пулинської селищної ради у важному стані з закритою черепно-мозковою травмою, струсом головного мозку та раною волосяної частини голови (т.1 а.с.137).

Копією медичної картки стаціонарного хворого № 241 на ОСОБА_6 , в якій зафіксовано, що потерпіла госпіталізована до лікарні 02.02.2021 о 15 год. 25 хв. з діагнозом ЗЧМТ, струс головного мозку. В анемнізі захворювання зазначено, що була побита сусідкою/знайомою в селі. Скарги на головну біль, загальну слабкість. У супровідному листі відображено попередній діагноз швидкої медичної допомоги: ЗЧМТ, струс головного мозку, забійна рана голови зліва, множинні гематоми тіла. Побили поліном по голові під час п`янки в хаті (т.1 а.с.138-146)

Даними висновків судово-медичних експертиз №170 від 03.02.2021, №371 від 17.03.2021 та №476 від 30.03.2021, згідно яких у ОСОБА_6 виявлено: забійні рани на голові, забійні рани на правій верхній кінцівці (без зазначення точної їх форми, розмірів, морфологічних особливостей), які відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров"я; множинні синці тіла (без зазначення точної їх кількості, локалізації, морфологічних особливостей), які відносяться до легких тілесних ушкоджень. Тілесні ушкодження могли утворитися від дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, якими могли бути рука зитиснута в кулак, нога, тощо, малоймовірно при падінні, не виключено в термін та за обставин, вказаних у постанові про призначення судово-медичної експертизи, та так як зазначено у представленій медичній документації (медична карта стаціонарного хворого №241), в протоколах проведення слідчих експериментах за участю потерпілої ОСОБА_6 та підозрюваної ОСОБА_7 . Встановлений клінічний діагноз "ЗЧМТ. Струс головного мозку" не підтверджений достовірною неврологічною симптоматикою, об"єктивними медичними даними, даними інструментальних та лабораторних методів дослідження, а тому при оцінці ступеня тяжкості тілесних ушкоджень до уваги не приймався. На питання про яку кількість ударів необхідно для утворення виявлених тілесних ушкоджень відповіді експертом не надано, у зв`язку із тим, що в представленій медичній документації даних про точну кількість, форму, розміри та морфологічні особливості тілесних ушкоджень не вказано (т.1 а.с. 147, 224-225, 235).

Даними висновка судово-медичної експертизи № 172 від 03.02.2021 згідно якої у ОСОБА_7 будь-яких видимих тілесних ушкоджень на шкірі голови, тулуба, верхніх та нижніх кінцівок при експертизі не виявлено. Під час проведення експертизи ОСОБА_7 пояснила, що 02.02.2021, близько 12 год., в приміщенні знайома (сусідка) нанесла удар дерев`яною палицею (для ходьби) по спині (т.1 а.с.148).

Постановою про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 03.02.2021, згідно якої виявлені та вилучені дерев"яна палиця, два дерев"яних поліна, два вирізи з килимової доріжки, куртка спортивного типу чорного з сірим кольорами, яка належить ОСОБА_7 , на яких наявні сліди речовини бурого кольору, жіноча безрукавка бордового кольору, махрові шкарпетки, жіночі кофти рожевого та сірого кольорів, чоловічий халат темно-синього кольору, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні (т.1 а.с.149-150).

Ухвалою слідчого судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 05.02.2021 про надання дозволу слідчим СВ ВП № 4 Житомирського РУП дозволу на проведення огляду місця події на території домоволодіння по АДРЕСА_2 в тому числі в середині житлового будинку, належного ОСОБА_6 , що був проведений 02.02.2021, як невідкладний (т.1 а.с.153-154).

Ухвалою слідчого судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 08.02.2021 про накладення арешту та майно вилучене під час огляду місця події на території домоволодіння по АДРЕСА_2 , а саме: дерев"яну палицю, два дерев"яних поліна, два вирізи з килимової доріжки, куртку спортивного типу чорного з сірим кольорами, яка належить ОСОБА_7 , на яких наявні сліди речовини бурого кольору, жіночу безрукавку бордового кольору, махрові шкарпетки, жіночі кофти рожевого та сірого кольорів, чоловічий халат темно-синього кольору (т.1 а.с.156-157).

Протоколами огляду предметів від 03.02.2021 з фототаблицею до нього, згідно яких проведено огляд наступних речей: спортивної куртки чорно-сірого кольору з білими полосками, над кишенями та рукавах якої наявні значні плями бурого кольору; жіночої кофти рожевого кольору на горловині та з правої сторони якої наявні плями бурого кольору; жіночої кофтини сірого кольору на якій виявлено плями бурого кольору; чоловічого халата темно-синього кольору на якому виявлено плями бурого кольору; жіночої безрукавки бордового кольору із плямами бурого кольору; махрових шкарпеток в полоску сірого, червоного та синього кольорів, на одній із яких наявні плями бурого кольору (т.1 а.с. 158-160, 161-163, 164-166, 167-169, 170-171, 172).

Протоколом огляду місця події від 03.02.2021, проведеного з дозволу ОСОБА_13 , під час якого оглянуто житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , де виявлено та вилучено мобільний телефон "Nokia" із сім картою (т.1 а.с. 173, 174-175).

Постановою про визнання предметів (документів) речовими доказами та приєднання їх до кримінального провадження від 03.02.2021, згідно якої мобільний телефон марки "Nokia" в корпусі чорного кольору ІМЕІ: НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 , визнано речовим доказом та передано до кімнати зберігання речових доказів ВП №4 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області (т.1 а.с.176).

Постановою про відібрання біологічних зразків для експертного дослідження від 03.02.2021 та протоколами отримання зразків для експертизи, згідно яких у ОСОБА_7 відібрано зразки крові, зрізи нігтьових пластин, змиви з обох рук, зразки букального епітелію (т.1 а.с.177-178, 179).
Протоколами слідчих експериментів від 03.02.2021 та відеозаписами до них на картці пам`яті Micro SD, згідно яких свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_9 на місці події, а саме в будинку АДРЕСА_1 показали місце у веранді біля столу, де 02.02.2021 знаходилась ОСОБА_6 з розбитою головою після побиття ОСОБА_7 . Вказали на люстру у веранді, яка була розбита, а на підлозі також лежали частини поламаної палиці (т.1 а.с. 180-184, 186-190);
Протоколом огляду місця події від 03.02.2021, в ході проведення якого ОСОБА_7 добровільно надала сукню червоного кольору та колготи жіночі чорного кольору, та пояснила, що у даному одязі вона була одягнена 02.02.2021, під час конфлікту, який виник з ОСОБА_6 у АДРЕСА_1 , які вилучені (т.1 а.с.192-193).

Постановою про визнання предметів (документів) речовими доказами та приєднання їх до кримінального провадження від 03.02.2021, згідно якої жіноча сукня червоного кольору, жіночі колготи чорного кольору, які належать ОСОБА_7 , визнані речовими доказами, передані до кімнати зберігання речових доказів ВП №4 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області (т.1 а.с.194).

Протоколом проведення слідчого експерименту від 03.02.2021 з відеозаписом на картці пам`яті Micro SD, під час якого ОСОБА_7 розповіла та на місці у будинку АДРЕСА_2 показала про обставини нанесення 02.02.2021 тілесних ушкоджень ОСОБА_6 . Показала місце в кухні будинку, де стоїть відро з водою, біля якого вона знаходилась, коли потерпіла нанесла їй два удари палицею по спині, після чого показала як штовхнула потерпілу в груди і місце біля грубки куди вона впала. Показала місце біля грубки де лежали дрова з яких взяла одне поліно та нанесла не сильно два чи три удари ОСОБА_6 в область голови. У веранді вказала місце де потерпіла хотіла її знову вдарити палицею і де вона у цей час перебувала. Показала місце куди потерпіла впала після того як зачепилась за доріжку коли вона забирала палицю (т.1 а.с.196-203)

Протоколом проведення слідчого експерименту від 26.03.2021, з фотоілюстрацією до нього, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_6 в будинку АДРЕСА_2 , на місці показала де саме знаходилась в кухні будинку, коли ОСОБА_7 біля грубки взяла поліно, яким нанесла три удари їй в голову, від чого вона впала на підлогу і показала місце куди саме впала. У веранді показала місце де її обвинувачена повалила на підлогу та продовжила наносити удари дерев`яною палицею в ліве бедро, після чого сівши на неї почала душити палицею та наносила удари ногою в область лівої скроні та під око (т.1 а.с.227-229)

Даними висновків судово-медичних імунологічних експертиз № 124 від 02.03.2021, №126 від 24.02.2021 згідно яких, у вирізці із жилетки, халата, кофти, куртки, виявлено кров людини, походження якої може бути від ОСОБА_6 . У вирізках із шкарпеток слідів крові не виявлено (т.1 а.с.207-210, 211-214,).

Протоколом отримання зразків для експертизи від 18.02.2021, згідно якого у ОСОБА_6 відібрано зразки крові (т.1 а.с.221).
Даними висновку судово-цитологічної експертизи № 66/ц від 04.03.2021, згідно якого кров підозрюваної ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , належить до групи А (ІІ) з ізогемаглютиніном анти-В ізосерологічної системи АВО (т.2 а.с. 38-39).

Даними висновків судово-медичних експертиз №52/ц від 22.03.2021, №53/ц від 22.03.2021, згідно яких кров підозрюваної ОСОБА_7 , належить до групи А (ІІ) з ізогемаглютиніном анти-В ізосерологічної системи АВО, а кров потерпілої ОСОБА_6 належить до групи О(І) з ізогемаглютиніном анти-А та анти-В ізосерологічної системи АВО. При дослідженні дерев"яного поліна та двох фрагментів дерев`яних палиць виявлена кров людини та піт, які можуть походити від потерпілої ОСОБА_6 . Походження слідів крові та поту від підозрюваної ОСОБА_7 виключається по груповій належності крові (т.2 а.с.44-49, а.с.50-56).

Даними висновку судово-психіатричної експертизи №55-2021 від 25.02.2021, у якому зазначено, що ОСОБА_7 , психічними захворюваннями не страждає і в період часу, до якого відноситься інкримінований їй протиправний вчинок, будь-якими психічними захворюваннями, або затримкою психічного розвитку не страждала, та в тимчасовому хворобливому розладі психічної діяльності, який би позбавляв її здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними - не перебувала. ОСОБА_7 могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними в період часу, до якого відносяться інкриміновані їй протиправні вчинки, може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними на даний час. ОСОБА_7 по своєму психічному стану не потребує застосування щодо неї примусових заходів медичного характеру (т.1 а.с.222-223).

З висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп"яніння КУ "Центральна районна лікарня" Пулинської районної ради №39 від 02.02.2021, вбачається, що ОСОБА_7 на час її освідування, а саме: 02.02.2021 о 16 год. 30 хв. перебувала у стані алкогольного сп"яніння, результат 2.1 проміле (т.1 а.с.130).

Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 02.02.2021, о 20 год. 00 хв. 02.02.2021 в АДРЕСА_1 , була затримана ОСОБА_7 (т.1 а.с.135-136).

Ухвалою слідчого судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 05.02.2021, до ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб, до 02.04.2021 включно, без визначення розміру застави (т.1 а.с.205-206).

Згідно розписки ОСОБА_6 від 02.03.2021, ОСОБА_7 відшкодувала їй матеріальні збитки.

Досліджені безпосередньо в суді докази взаємопов`язані і в сукупності підтверджують всі обставини, що підлягають доказуванню, ними встановлено подію злочину, винуватість обвинуваченого та інші обставини зазначені і зібрані у встановленому порядку, а жодних обставин з якими закон пов`язує недопустимість доказів як таких, що отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено, у зв`язку з чим підстави для визнання цих доказів недопустимими відсутні.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України (надалі КПК), зібрані у відповідності з чинним кримінально-процесуальним законодавством.

Однак, суд не бере до уваги висновки експертиз № 123 від 12.03.2021 та № 125 від 05.03.2021, № 51/ц від 16.03.2021, за результатами дослідження марлевих тампонів, плаття, колготок, зрізів нігтьових пластин, оскільки вони не містить жодних даних, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказування у кримінальному провадженні та інших обстави, які мають значення для кримінального провадження (т.1 а.с.215-220, т.2 а.с.41-43)
Під час судового розгляду захисником заявлено клопотання про визнання протоколу слідчого експерименту із участю свідка ОСОБА_13 недопустимим доказом, оскільки під час проведення слідчої дії посвідчувались лише показання свідка, що надавались раніше, а тому даний доказ потрібно розуміти як звичайний допит, який відповідно до ч.4 ст. 95 КПК України, не може мати доказове значення.
Відповідно до ч. 1 ст. 240 КПК метою слідчого експерименту є перевірка й уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.
Проведення за участю свідка слідчого експерименту з метою перевірки й уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, на відміну від допиту, крім отримання відомостей, передбачає також здійснення учасниками слідчого експерименту певних дій, спрямованих на досягнення мети цієї слідчої (розшукової) дії.
Шляхами досягнення мети слідчого експерименту відповідно до ч. 1 ст. 240 КПК є проведення слідчим, прокурором відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань.
Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду 14.09.2020 у справі №740/3597/17 зробила висновок, що приписи ч. 4 ст. 95 КПК про те, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або які отримано в порядку, передбаченому ст. 225 цього Кодексу, мають застосовуватися лише до відомостей, що відповідають ознакам показань як самостійного процесуального джерела доказів згідно зі ст. 95 КПК. Показання необхідно розмежовувати з іншим самостійним процесуальним джерелом доказів протоколом слідчого експерименту.
Заперечення у судовому засіданні відомостей, які слідчий, прокурор перевіряв або уточнював під час слідчого експерименту, не може автоматично свідчити про недопустимість як доказу протоколу слідчого експерименту.
Легітимна мета слідчого експерименту досягається дотриманням встановленого порядку його проведення, забезпеченням реалізації прав особи як процесуальних гарантій справедливого судового розгляду та кримінального провадження в цілому.
Проведення слідчого експерименту у формі, що не містить ознак відтворення дій, обстановки, обставин події, проведення дослідів чи випробувань, а посвідчує виключно проголошення показань з метою їх процесуального закріплення, належить розцінювати як допит, що не має в суді доказового значення з огляду на зміст ч. 4 ст. 95 КПК.
Протокол слідчого експерименту з відеозаписом слідчої дії з участю свідка ОСОБА_13 від 03.02.2021 безпосередньо досліджений судом, з якого вбачається, що під час проведення слідчого експерименту свідок розповіла та на місці події вбудинку АДРЕСА_2 відтворила обставини події, а саме вказала місце у веранді, де вона виявила 02.02.2021 потерпілу із тілесними ушкодженнями у лежачому положенні, де також знаходились поламані частини палиці, які вона вчиняла дії для надання медичної допомоги ОСОБА_6 і яка при цьому була поведінка, стан потерпілої та її положення на підлозі.
З огляду на те, що слідчий експеримент проведений у формі, яка містить відтворення дій та обставин події і не проголошує лише показання свідка, а тому він є самостійним процесуальним доказом, який суд визнає допустимим.
Органом досудового розслідування дії обвинуваченої були кваліфіковані за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст.115 КК - як закінчений замах на умисне вбивство. Однак, сукупність зібраних по справі доказів, які всебічно досліджені судом, їх системний аналіз, дають підстави об`єктивно вважати, що кваліфікаціє є невірною.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У ч. 1 ст. 115 КК України визначено поняття вбивства - це умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

За змістом ст. 24 КК України наявність вини у формі умислу передбачає, що особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала (прямий умисел) або свідомо припускала їх настання (непрямий умисел).
Умисел має дві характерні ознаки - інтелектуальну і вольову. Інтелектуальна - це усвідомлення особою суспільно небезпечного характеру своєї дії чи бездіяльності та передбачення її суспільно небезпечних наслідків. Вольова - наявність у суб`єкта бажання настання суспільно небезпечних наслідків від вчиненого ним діяння чи свідоме їх допущення.
Відповідно до ч. 1 ст. 15 КК замахом на злочин є вчинення особою з прямим умислом діяння (дії або бездіяльності), безпосередньо спрямованого на вчинення злочину, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі. Тобто із суб`єктивної сторони замах на злочин можливий лише з прямим умислом. При цьому ч. 2 ст.15 КК визначає, що замах на вчинення кримінального правопорушення є закінченим, якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.
Згідно роз`яснень, що містяться в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.02.2003 № 2 "Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи", замах на умисне вбивство може бути вчинено лише з прямим умислом, тобто коли винна особа усвідомлювала характер свого діяння, передбачала настання смерті потерпілого і бажала цього, але такий наслідок не настав з незалежних від її волі обставин.

Для відмежування замаху на умисне вбивство від умисного тілесного ушкодження, визначальним, є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тілесного ушкодження умислом винного охоплюється лише заподіяння таких ушкоджень за відсутності прямого наміру на вбивство. Наслідки, які не настали, інкримінуються особі у тому разі, якщо вони передбачалися ціллю його діяння і досягнення такої цілі було б неможливе без таких наслідків. Якщо ж винний діяв з непрямим умислом, він не може нести відповідальності за замах на вбивство. У випадку, коли особа, завдаючи іншій особі тілесні ушкодження, свідомо припускає настання будь-яких наслідків, у тому числі смерті, вона також не може бути притягнута до кримінальної відповідальності за замах на вбивство. Крім того, злочин не може бути кваліфікований як замах на вбивство і у випадках, коли винний діє з неконкретизованим умислом, допускаючи можливість як заподіяння будь-якої шкоди здоров`ю, так і настання смерті. Відповідальність у цих випадках настає лише за наслідки, які фактично настали.
На необхідності врахування суб`єктивного ставлення винного до наслідків своїх дій, які є визначальними, йдеться у п. 22 Постанови пленуму Верховного Суду України від 7 лютого 2003 року № 2 "Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи" та неодноразово на це звертав увагу Верховний Суд у своїх постановах від 09.10.2018 у справі №760/4968/15-к, від 18.10.2018 у справі № 348/1153/17, від 08.11.2018 у справі № 60/718/16, від 18.12.2018 у справі № 569/2944/16 та інших.
Визначити, які конкретні злочинні наслідки своїх дій передбачав винуватий і бажав їх настання, можна лише за ретельного аналізу складу вчиненого кримінального правопорушення і виявлення його елементів та всіх обставин справи.
Для з`ясування змісту та спрямованості умислу особи при дослідженні доказів необхідно виходити з сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки.).

Визначаючи форму вини, якою характеризується позбавлення життя потерпілого, необхідно виходити з обставин, встановлених під час кримінального провадження, зокрема: характеру дій підсудного, внаслідок яких потерпілого позбавлено життя; обстановки, яка передувала вчиненню злочину, знаряддя злочину; локалізації тілесних ушкоджень; поведінки підсудного стосовно потерпілого до та після вчинення злочину. При цьому доцільно керуватись принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі «"Кобець проти України". Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.
З огляду на встановлені обставини справи та досліджені докази, характеру дій обвинуваченої, обстановки, яка передувала вчиненню нею дій, знаряддя злочину, локалізації тілесних ушкоджень, поведінки обвинуваченої як до, так і після побиття потерпілої та її вік, суд дійшов висновку, що формулювання обвинувачення щодо наявності у ОСОБА_7 умислу на протиправне позбавлення життя потерпілої ОСОБА_6 не знайшло свого підтвердження. Також, сама обвинувачена зазначає про відсутність у неї умислу на вбивство ОСОБА_6 , оскільки лише хотіла побити потерпілу у зв`язку із нанесенням їй ударів палицею та висловленими образами щодо неї та її родини.
При цьому суд приймає до уваги ту обставину, що до події 02.02.2021 обвинувачена з потерпілої перебували у добрих, довірливих стосунках, ходили один до одного в гості, ОСОБА_7 неодноразово допомагала ОСОБА_6 по господарству і раніше конфліктів між ними ніколи не було.
02.02.2021, потерпіла у обвинуваченої забрала горілку та не дала можливості продовжити розпивати алкогольні напої із ОСОБА_9 , а у подальшому за доводами обвинуваченої, ОСОБА_6 нанесла їй два удари палицею по спині, яку вона відібрала, поламала і викинула у веранду, що стороною обвинувачення не спростовано. Натомість, такі доводи ОСОБА_7 , знайшли підтвердження під час дослідження у суді протоколу огляду місця події від 02.02.2021, в ході якого у веранді будинку вилучено 3 уламки дерев`яної палиці. Такі дії потерпілої та перебування обвинуваченої у стані алкогольного сп`яніння обурили останню, яка вирішила саме побити, а не вбити потерпілу.
Також суд враховує і знаряддя, яким були заподіяні тілесні ушкодження поліно та частина дерев`яної палиці, які взяті на місці події під час конфлікту та якими нанесено лише 3 удари по голові, які враховуючи вік потерпілої та відсутність наслідків у виді закритої черепно-мозкової травми та струсу головного мозку свідчать, що удари обвинуваченою наносились не сильно, що остання продемонструвала і під час слідчого експерименту та повідомила у суді. Суд приймає до уваги і тривалість лікування потерпілого ОСОБА_6 , який склав лише 10 днів у лікарні. При цьому, стороною обвинувачення не доведено та не надано доказів, як то висновків експерта, на підтвердження того, що заподіяні потерпілій тілесні ушкодження були небезпечні для життя потерпілої у момент їх заподіяння і могли призвести до його смерті.
З пояснень обвинуваченої ОСОБА_7 та потерпілої ОСОБА_6 не встановлено, що остання перешкоджала обвинуваченій продовжувати наносити тілесні ушкодження, а у ОСОБА_7 була реальна можливість перевірити стан потерпілої і при наявності умислу до вбивство довести його до кінця, оскільки перепон для цього не було.
Також, суд враховує і те, що ОСОБА_7 самостійно прийняла рішення щодо припинення побиття потерпілої усвідомивши вчинене та вжила заходівчерез своїх знайомих та дочку у наданні медичної допомоги потерпілій запобігши можливо і тяжчих наслідків.

Досліджені судом докази у своїй сукупності свідчить про відсутність у обвинуваченої умислу на вбивство потерпілої та доводить те, що вона діяла з неконкретизованим умислом, допускаючи можливість як заподіяння шкоди здоров`ю, так і настання смерті потерпілої, а тому повинна нести відповідальність лише за фактично заподіяні наслідки, у даному випадку - легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров"я.

Доводи сторони обвинувачення про те, що ОСОБА_7 мала умисел на вбивство ОСОБА_6 , оскільки наносила удар потерпілій поліном по голові, не може саме по собі, без урахування інших встановлених обставин вказувати на такий умисел. Навпаки такі доводи спростовано дослідженими доказами і вказують на те, що обвинувачена діяла із непрямим умислом, допускаючи як заподіяння шкоди здоров`ю, так і можливе настання смерті потерпілої.

Також, прокурором не доведено і не надано жодного доказу на підтвердження обвинувачення про те, що ОСОБА_7 виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.

Показання потерпілої ОСОБА_6 щодо того, що обвинувачена наносила їй тілесні ушкодження у голову та інші частини тіла ногами взутими у взуття з підборами, та те, що обвинувачена, за допомогою дерев"яної палиці душила її, не підтверджені дослідженими під час судового розгляду іншими доказами, а спростовуються дослідженими судом висновками СМЕ щодо характеру, локалізації спричинених потерпілій тілесних ушкоджень та показаннями свідків.

Відповідно до ч.2 ст. 416 КПК при новому розгляді в суді першої інстанції допускається застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення та посилення покарання тільки за умови, якщо вирок було скасовано за апеляційною скаргою прокурора або потерпілого чи його представника у зв`язку з необхідністю застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення або посилення покарання.

З правового висновку Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду викладений у постанові від 23 вересня 2019 року по справі №728/2724/16-к будь-яких виключень із правила, визначеного у ч.2 ст.416 КПК, не допускається.

29.10.2021 вироком Червоноармійського районного суду Житомирської області ОСОБА_7 визнано винною за ч.2 ст.125 КК та призначено покарання у виді 2 років обмеження волі. На підставі ст.ст.75, 76 КК звільнено від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку 1 рік 6 місяців.

Ухвалою Житомирським апеляційним судом від 24.03.2022 вирок суду від 29.10.2021, скасований за апеляційною скаргою прокурора не у зв`язку із необхідністю застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення або посилення покарання, а з інших підстав.

Беручи до уваги викладене, позиція прокурора щодо підтримання обвинувачення ОСОБА_7 в межах висунутого обвинувачення за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України та необхідності призначення покарання у виді 7 років позбавлення волі не ґрунтується на вимогах КПК та правових позиціях Верховного суду.

Відповідно до ч.3 ст.337 КПК, суд, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини та її основоположних свобод має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного у обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Під час судового розгляду, стороною обвинувачення поданими доказами поза «розумним сумнівом» не доведено пред`явлене ОСОБА_7 обвинувачення за ч. 2 ст.15, ч. 1 ст. 115 КК України, а доведено вчинення обвинуваченою кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України.
Беручи до уваги те, що потерпіла ОСОБА_6 зверталась до правоохоронних органів із заявою про вчинення щодо неї злочину та притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_7 і підтримувала дану позицію у суді під час розгляду справи, суд змінює правову кваліфікацію дії обвинуваченої ОСОБА_7 на ч. 2 ст.125 КК України, яке відноситься до приватного обвинувачення та може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілої.
Таким чином, сукупністю досліджених під час судового розгляду доказів, встановлено вину ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України і її дії суд кваліфікує як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

При обранні виду і міри покарання обвинуваченій ОСОБА_7 , суд відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 12 КК України, обвинувачена ОСОБА_7 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.125 КК України, яке відноситься до кримінальних проступків.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 , є: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданої шкоди.

Стороною обвинувачення, при пред`явленні ОСОБА_7 обвинувачення, не інкриміновано обтяжуючу обставину - вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп"яніння, а суд самостійно не може вийти за межі висунутого обвинувачення та зазначити дану обставину, як обтяжуючу у своєму рішенні, оскільки зазначене погіршує становище особи стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

При цьому, суд також не враховує посилання прокурора у промові під час судових дебатів на вказану обтяжуючу обставину, оскільки прокурор будучи наділений правом змінити обвинувачення під час судового розгляду, таким правом не скористався і обвинувачення не змінив.

Як особа обвинувачена ОСОБА_7 по місцю проживання характеризується позитивно, раніше не судима, вперше притягується до кримінальної відповідальності, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Враховуючи вище наведені обставини, думку потерпілої, яка щодо міри покарання покладається на розсуд суду, положення ч.2 ст.416 КПК, публічне вибачення обвинуваченої, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_7 . можливе без ізоляції її від суспільства, а тому призначає їй покарання в межах санкції ч.2 ст.125 КК України у виді обмеження волі, із застосуванням положень ст.ст.75, 76 КК України.

Відповідно до ч.ч.1, 5 ст.72 КК зарахувати ОСОБА_7 в строк відбуття покарання за цим вироком строк попереднього ув"язнення, починаючи з 02.02.2021 по 23.04.2021, з розрахунку, що одному дню попереднього ув"язнення відповідає два дні обмеження волі.

Цивільний позов та процесуальні витрати по справі, відсутні.

Питання про долю речових доказів, суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Підстав для застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу не вбачається.
Керуючись ст.ст.349, 368, 370, 373, 374, 376, 615 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_7 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України та призначити їй покарання у виді 2 (два) роки обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнити від відбування покарання з випробуванням і встановити іспитовий строк тривалістю - 1 (один) рік 3 (три) місяці.

Відповідно до ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_7 :

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Відповідно до ч.ч.1,5 ст.72 КК України зарахувати засудженій ОСОБА_7 в строк відбуття покарання за цим вироком строк попереднього ув"язнення, починаючи з 02.02.2021 по 23.04.2021 з розрахунку, що одному дню попереднього ув"язнення відповідає два дні обмеження волі.

До набрання вироком законної сили щодо ОСОБА_7 запобіжний захід не застосовувати.
Речові докази, після набрання вироком законної сили, а саме:
- три частини дерев"яної палиці та дерев`яну палицю зі слідами бурого кольору на ній; два дерев"яних поліна зі слідами речовини бурого кольору; два виріза з килимової доріжки зі слідами речовини бурого кольору, виявлені на підлозі у кухні та веранді, які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів ВП №4 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області, знищити;
- куртку спортивного типу чорного з сірим кольором; жіноче плаття червоного кольору, жіночі колготи чорного кольору; мобільний телефон марки "Nokia" в корпусі чорного кольору ІМЕІ: НОМЕР_1 з сім карткою, які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів ВП №4 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області, повернути власнику ОСОБА_7 ;
- жіночу безрукавку бордового кольору, махрові шкарпетки в полоску, жіночу кофту рожевого кольору, жіночу кофту сірого кольору, чоловічий халат темно-синього кольору, які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів ВП №4 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області, повернути власнику ОСОБА_6
- паперові конверти із змивами з обох рук та букального епітелію ОСОБА_7 , які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів ВП №4 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області, знищити.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок суду до апеляційного суду Житомирської області через Червоноармійський районний суд Житомирської області може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженій та прокурору.

Суддя ОСОБА_1