Справа №345/4428/21
Провадження № 1-кп/345/93/2022
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.04.2022 м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано Франківської області

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1

секретаря - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю: прокурора - ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

представника потерпілого ОСОБА_7

законного представника потерпілого - ОСОБА_8

потерпілого - ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000285 про обвинувачення:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Збора Калуського району, жителя АДРЕСА_1 , освіта середня спеціальна, розлученого, на утриманні одна неповнолітня дитина, працюючого автомеханіком СТО «Ферма», ІПН НОМЕР_1 , раніше не судимого, громадянина України, за ч.2 ст.286 КК України,-

в с т а н о в и в:
що ОСОБА_10 вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху, керуючи транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

Кримінальне правопорушення вчинено при наступних обставинах:

Так, 09.03.2020 близько 16.20 годин ОСОБА_9 керував мотоциклом марки «Ямаха», реєстраційний номер НОМЕР_2 , та рухався ділянкою дороги у м.Калуші по вул.Долинська, у напрямку с.Пійло Калуського району.

В той час із території станції технічного обслуговування`Ферма», що в м.Калуш по вул.Долинська, 88, на головну дорогу виїжджав автомобіль ВАЗ 2104, реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_10 .

Виїжджаючи з території станції технічного обслуговування «Ферма» на головну дорогу, водій автомобіля ВАЗ 2104, реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_10 , проявив неуважність, не переконався, що це буде безпечним та не створить небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, не дав дорогу транспортному засобу, що рухався по головній дорозі зліва на право відносно його напрямку руху, почав виконувати маневр повороту ліворуч, де в районі осьової лінії дорожньої розмітки допустив зіткнення із мотоциклом «Ямаха», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_9 ..

При цьому водій ОСОБА_10 порушив Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, а саме:

п.10.1, який вказує, що водій повинен перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

п.10.2, який вказує, що виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з`їжджаючи з дороги - велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає.

У результаті порушення ОСОБА_10 Правил дорожнього руху відбулась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої водій мотоцикла марки «Ямаха» реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми із переломами кісток склепіння та основи черепа, забоєм головного мозку, гематосимусу, саден та синців в ділянках голови, які відповідно до висновку експерта № 143/109-Д відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як таких, що є небезпечні для життя в момент спричинення, а тілесні ушкодження у вигляді травматичної ампутації правого передпліччя у середній третині із забійною раною, відповідно до висновку експерта № 143/109-Д відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які викликали стійку втрату працездатності, не менш , ніж на 1/3 (більше 33 відсотків).

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 вину не визнав та пояснив, що він багато років керує автомобілем, посвідчення категорії В і С отримав в 2013 році. Автомобіль ВАЗ 2104 придбав в 2016 році. Виїжджаючи з роботи (працює офіційно на СТО «Ферма» автомеханіком) 09.03.2020 в після обідній час у світлу пору доби подивився вліво, вправо, включивши поворот, виїхав на головну дорогу і почув удар у свій автомобіль. В нього в`їхав мотоцикліст. Того дня видимість була доброю, опадів не було, покриття було сухим. Перед тим як виїжджати на проїзну частину, він зупинився. Включив показник повороту, спочатку подивився вліво, а потім вправо,а тоді знову вліво. За 150 м нікого на проїзній частині зліва нікого не було. Чи пропускав справа будь-який транспортний засіб не пам`ятає. З території на головну дорогу виїхав з дуже мінімальною швидкістю (2-5 км/год). Коли стався удар, то він своїм автомобілем був на середині дороги (на лінії). Удар стався одразу ж коли він виїхав на головну дорогу. Ніякого звуку мотоцикла він не чув, як і не бачив мотоцикліста. Якщо б він бачив мотоцикліста, то він би його пропустив. Удар відбувся в передню праву частину автомобіля. Спочатку він взагалі не зрозумів, що сталося, однак коли вийшов з автомобіля, то побачив, що горить мотоцикл, який від удару занесло в електроопору. Після цього, він покликав співробітників, щоб погасити мотоцикл. З висновками експертів він знайомився, однак заперечує те, що він є винуватцем ДТП. Виїжджаючи з другорядної дороги на головну він мав надати дорогу мотоциклісту, однак він його не бачив. Належний йому автомобіль до ДТП був у справному стані. У вчиненні ДТП вважає винуватим мотоцикліста, так як останній не дотримувався ПДР України. Батько частково відшкодовував потерпілому кошти в розмірі 30 000 гривень. Просив його виправдати. В задоволенні цивільного позову просив відмовити.

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим, його вина підтверджується показами потерпілого, законного представника та свідків, які допитані в судовому засіданні.

Так, потерпілий ОСОБА_9 суду пояснив, що 09.03.2020 в м.Калуш вул рухався по вул.Долинській своїм мотоциклом Ямаха із значною швидкістю. На дворі була сонячна погода, денна пора доби. Водій автомобіля ВАЗ 2104 виїжджаючи на головну дорогу з другорядної не пропустив його і відбулось зіткнення. Коли він рухався по головній дорозі, то бачив, що з прилеглої території виїхав автомобіль на головну дорогу та зупинився. Однак, коли він почав наближатися до даного автомобіля, то автомобіль почав рух. Він, побачивши це, намагався уникнути зіткнення, гальмував, пробував виїхати на зустрічну смугу, однак уникнути ДТП так і не вдалось. Даний автомобіль він побачив десь за 40-50 м. Видимість була доброю. Перед ним ніяких транспортних засобів не було, позаду нього їхав ще один мотоцикліст. Ще коли він знаходився на повороті, то йому на зустріч їхав автомобіль білого кольору. Водій автомобіля ВАЗ міг його бачити, оскільки ніяких перешкод у видимості не було. Скільки секунд пройшло з того часу коли він побачив автомобіль і до того, коли сталося зіткнення, сказати не може. Коли він намагався уникнути ДТП, то автомобіль вже знаходився на проїзній частині, метр від бордюри. Удар був ковзаючим, автомобіль вдарив його в задню частину мотоцикла. Після цього він вже нічого не пам`ятає. Яка була точна його швидкість, сказати не може. Знає, що у висновках експерта зазначена його швидкість 126 км/год, однак задній мотоцикліст казав, що його швидкість була до 100 км/год. Він керує мотоциклом з літа 2019 року. Саме цей мотоцикл він придбав за один день до ДТП за свої кошти. Посвідчення водія у нього не було. На нього було складено протокол за перевищення швидкості і справа розглядалась судом. Чому перевищив швидкість сказати не може. Під час аварії у нього відірвало кисть руки. Він знаходився на лікуванні в Калуській ЦРЛ та у лікарні м.Івано-Франківська, був у тяжкому стані, перебував у комі. На даний час вирішується питання протезування руки. Від цивільного позову в частині стягнення матеріальної шкоди відмовився, просив задоволити позов в частині стягнення моральної шкоди та витрат на юридичну допомогу. При призначенні покарання покладається на розсуд суду.

Законний представник потерпілого ОСОБА_8 вказав, що син дійсно самостійно заробив кошти на придбання мотоцикла. ОСОБА_11 купив за день перед ДТП. ОСОБА_12 вмів гарно керувати мотоциклом, їздив акуратно, однак в автошколі не вчився, посвідчення водія не мав. Вважає, що син втратив керування мотоциклом від удару автомобіля. Також вказав, що родичі обвинуваченого відшкодовували шкоду, в якій точно сумі сказати не може. Син був у тяжкому стані, вижив, однак руку врятувати не вдалось. На даний час вирішується питання протезування руки. Цивільний позов в частині стягнення моральної шкоди підтримав. На суворій мірі покарання не наполягає і не наполягає на позбавленні волі обвинуваченого.

Свідок ОСОБА_13 суду пояснив, що йому подзвонив син ОСОБА_10 і сказав, що сталося ДТП і попросив приїхати. Це було більше року назад, точної дати не пам`ятає. Коли він приїхав, то на місці ДТП був евакуатор та працівники поліції, які щось там вимірювали. Автомобіль сина був посередині дороги (передньою частиною), а мотоцикл був збоку дороги. «Швидкої» не було. Він допоміг загрузити транспортний засіб на евакуатор і доставити на арешт майданчик. Через деякий час, він знайшов номер брата потерпілого, зідзвонився з ним і останній дав номер матері, оскільки він хотів дати гроші на лікування ОСОБА_9 .. Він зідзвонився з мамою потерпілого і вони домовились про зустріч. При зустрічі він передавав їй гроші. Це було 5 тисяч гривень. Потім він передавав ще 5 разів по 5 тисяч гривень брату потерпілого, тобто всього передав потерпілому 30 000 гривень. Розписки ніякої про передачу грошей не брав. Після ДТП син розповідав йому як все сталося.

Свідок ОСОБА_14 суду пояснив, що він є знайомим потерпілого. 9 березня 2020 року сталася ДТП. Він рухався своїм мотоциклом позаду потерпілого, з якою точно швидкістю сказати не може, десь 60-70 км/год. Потерпілого він зустрів в м.Калуші. ОСОБА_12 обігнав його на залізничному переїзді, однак з якою швидкістю рухався ОСОБА_15 , також сказати не може. Вони їхали в сторону виїзду з м.Калуша. З правої сторони виїхав транспортний засіб, не пропустив мотоцикл ОСОБА_9 і вдарив в заднє колесо мотоцикла та вихлопну трубу. Він зумів їх об`їхати, оскільки рухався на деякій відстані від потерпілого, десь на відстані 100 м. Чи бачив цей автомобіль потерпілий та на якій відстані, сказати не може. Потерпілий хотів об`їхати автомобіль, виїхав на зустрічну смугу, однак ДТП не вдалось уникнути. Автомобіль вдарив мотоцикл передньою частиною. Саме зіткнення відбулось ближче до середини дороги. Після ДТП він одразу ж зупинився, побіг до потерпілого, перевернув його на спину. Люди, які підійшли, викликали швидку. Водій автомобіля не підходив до потерпілого, він тривалий час сидів в своєму автомобілі. Мотоцикліст був на дорозі, а його мотоцикл в електроопорі. Спочатку мотоцикл від удару вдарився в бордюру, а вже потім в електричну опору. Він не знав, що ОСОБА_12 не має права керування мотоциклом. З потерпілим товаришують тривалий час (3-4 роки).

Крім показів потерпілого, законного представника потерпілого та свідків, вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочині підтверджується також письмовими доказами, що надані суду, а саме:

-протоколом огляду місця події від 09.03.2020, схемою місця ДТП та додатком до протоколу огляду місця події, з якого вбачається, що слідчим Калуського ВП ОСОБА_16 в присутності понятих, за участю спеціаліста, проведено огляд місця події, яким являється автодорога в м.Калуші по вул.Долинській, 17. Під час огляду встановлено, що дана дорога без ям, вибоїн, з асфальтним покриттям, суха. Автодорога має по одній смузі руху в кожному напрямку. На правому узбіччі під кутом до проїзної частини передньою частиною до осьової лінії знаходиться автомобіль ВАЗ 2104 д.н.з. НОМЕР_3 . На смугах руху виявлено осип пластмаси, рідини, наявні сліди гальмування, пошкодження бордюр. На узбіччі зліва під кутом передньою частиною до території по вул.Долинська виявлено мотоцикл Ямаха, реєстраційний номер НОМЕР_2 , а також шлем. (а.с. 82-84, 85, 86, 87, 88, 89, 90, 91);

-ухвалою слідчого судді Калуського міськрайонного суду від 10.03.2020, з якої вбачається, що з метою речових доказів накладено арешт на автомобіль марки ВАЗ 2104 р.н. НОМЕР_3 ;

-ухвалою слідчого судді Калуського міськрайонного суду від 10.03.2020, з якої вбачається, що з метою збереження речових доказів накладено арешт на мотоцикл Ямаха р.н. НОМЕР_2 ;

-витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань, з якого вбачається, що 09.03.2020 внесено відомості в ЄРДР за № 0000285 по факту ДТП, а саме того, що 09.03.2020 приблизно о 16.00 годин в м.Калуші по вул.Долинська , 17, водій автомобіля ВАЗ 2104 д.н.з. НОМЕР_3 ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не переконався в безпечності проїзду та не надав перевагу в русі, здійснив виїзд з другорядної на головну та допустив зіткнення з мотоциклістом мотоцикла Ямаха реєстраційний номер НОМЕР_4 TRO 4 ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителем с.Кропивник , який рухався з права на ліво відносно руху автомобіля, внаслідок останній отримав травми у виді ампутації верхньої кінцівки, ЗЧМТ. Слідчими, які здійснюють досудове розслідування у даному кримінальному провадженні визначено : ОСОБА_17 , ОСОБА_16 , ОСОБА_18 (а.с.96);

-постановою про визнання речовим доказом від 10.03.2020, з якої вбачається, що автомобіль марки ВАЗ 2104, р.н. НОМЕР_3 та мотоцикл марки Ямаха, р.н. НОМЕР_2 визнано речовими доказами у кримінальному провадженні (а.с.99);

-висновком експерта № СЕ-19/109/13/3-603ІТ/20 від 26.08.2020, з якого вбачається, що швидкість руху мотоцикла мари Ямаха р.н. НОМЕР_5 4 ділянкою проїзної частини дороги, а саме від ЛЕП №6 до ЛЕП №5, за умови , що довжина даної ділянки дороги складає 35,17 м, а час за який він подолав дану відстань -1,003 с, буде становити близько 126 км/год. При заданому комплексі вихідних даних, з моменту виникнення небезпеки для руху водій мотоцикла Ямаха, р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_12 , рухаючись із швидкістю 126 км/год, яка встановлена при відповіді на питання №1 даного дослідження, не мав технічної можливості попередити дану ДТП шляхом гальмування, однак рухаючись із швидкістю 50 км/год, яка є максимально дозволеною на даній ділянці дороги, мав технічну можливість попередити дану ДТП шляхом гальмування. З причин, вказаних у дослідницькій частині даного висновку, задана швидкість 80 км/год не може вважатися технічно спроможною, тому при проведенні розрахунку технічної можливості у водія мотоцикла марки Ямаха попередити дану ДТП, експертом не приймались до уваги. При заданому слідством комплексі вихідних даних, причиною настання даної ДТП, з технічної точки зору, були обставини, які з однієї сторони, пов`язані з невідповідністю дій водія автомобіля марки ВАЗ 2104, реєстраційний номер НОМЕР_3 ОСОБА_10 вимогам п.п.10.1 та 10.2 ПДР України, з іншої невідповідністю дій водія мотоцикла марки Ямаха , реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_9 вимогам п.12.3 та 12.4 ПДР України (а.с.101-106);

-висновком експерта № СЕ-19/109/13/3-262Т/20 від 28.04.2020, з якого вбачається, що на момент експертного огляду та дослідження робоча гальмівна система автомобіля, рульове керування автомобіля марки ВАЗ 2104 р.н. НОМЕР_3 знаходились у працездатному стані. Враховуючи наведене, питання «Якщо вказані системи технічно несправні, то коли саме виникли дані несправності , до моменту ДТП чи внаслідок ДТП?» та «У випадку якщо несправності вказаних систем виникли до моменту ДТП, то чи міг водій виявити дані несправності під час експлуатації транспортного засобу ?», позбавлені технічного змісту і відповіді на нього не надаються (а.с.108-113);

-висновком експерта № СЕ-19/109/13/3-264Т/20 від 28.04.2020, з якого вбачається, що на момент експертного огляду та дослідження гальмівні системи та рульове керування мотоцикла марки Ямаха р.н. НОМЕР_2 знаходились у стані відмови. Несправності (пошкодження) робочих гальмівних систем та рульового керування мотоцикла марки Ямаха р.н. НОМЕР_2 виникли в результаті розвитку ДТП. Водій не міг виявити несправності (пошкодження) робочих гальмівних систем та рульового керування мотоцикла марки Ямаха р.н. НОМЕР_2 під час експлуатації транспортного засобу (а.с.115-121);

-висновком експерта № СЕ-19/109/13/3-325ІТ/20 від 12.05.2020, з якого вбачається, що зіткнення автомобіля марки ВАЗ 2104 р.н. НОМЕР_3 та мотоцикла марки Ямаха р.н. НОМЕР_2 , відбулося в межах проїзної частини та відносно елементів дороги, в повздовжньому напрямку приблизно знаходиться на рівні передньої правої частини автомобіля марки ВАЗ 2104 р.н. НОМЕР_3 , в поперечному приблизно в районі осьової лінії дорожньої розмітки. Встановити більш точніше місце зіткнення автомобіля марки ВАЗ 2104 р.н. НОМЕР_3 та мотоцикла марки Ямаха р.н. НОМЕР_2 експертним шляхом не є можливим через недостатню кількість слідової інформації, яка би вказувала на дане місце (а.с.123-125);

-висновком експерта №109, з якого вбачається, що на підставі даних медичної карти стаціонарного хворого № 573 Калуської ЦРЛ від 09.03.2020, рентгенограм та комп`ютерних томограм з описом на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у відповідності до поставлених запитань, експерт прийшов до наступного висновку: «В наданих медичних документах на ім`я ОСОБА_9 вказані тілесні ушкоджень: відкрита черепно-мозкова травма з переломами кісток склепіння та основи черепа, забоєм головного мозку, гематосинусом, саднами та синцями в ділянках голови; травматична ампутація правого передпліччя у середній третині із забійною раною, що викликало необхідність проведення операції; «ПХО рани, гемостаз, формування кукси» протокол операції 82 від 09.03.2020; садна в поперековій ділянці справа та на грудній клітці; синець правої бокової ділянки живота з переходом на поперекову ділянку, які утворилися від дії тупих твердих предметів, можуть відповідати терміну, вказаному в постанові. Відкрита черепно-мозкова травма з переломами кісток склепіння та основи черепа, забоєм головного мозку, гематосинусом, саднами та синцями в ділянках голови, відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, як таких, що є небезпечні для життя в момент спричинення. Травматична ампутація правого передпліччя у середній третині із забійною раною відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, як таких, які викликали стійку втрату працездатності, не менш ніж на 1/3 (більше 33%), а решта вище вказані тілесні ушкодження відносяться до легких. В медичній карті стаціонарного хворого вказаний діагноз «Забій правої нирки. Заочеревинна гематома, не підтверджений об`єктивними клінічними даними і в судово-медичних підсумках не враховується. Про те, що у вище вказаних ділянках були синці, а не гематоми, як вказано в медичних документах, свідчить відсутність інформації про флуктуацію та проведення пункції їх. В зв`язку з тим, що затребувані медичні документи не надані, вирішити питання про наявність, характер, давність та ступінь тяжкості будь-яких інших тілесних ушкоджень немає можливості». Експертиза почата 24.04.2020, закінчена 23.05.2020 (а.с.128-129);

-висновком експерта № 143/109-Д з якої вбачається, що на підставі даних висновку експерта № 109 від 24.04.2020 на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , додатково наданої медичної карти стаціонарного хворого № 2523/20 КПН «ІФОДКЛ ІФ ОР» від 10.03.2020, завіреної копії карти виїзду швидкої медичної допомоги № 342 від 05.03.2020, у відповідності до поставлених запитань, експерт прийшов до таких підсумків: «В наданих медичних документах на ім`я ОСОБА_9 вказані тілесні ушкодження: відкрита черепно-мозкова травма з переломами кісток склепіння та основи черепа, забоєм головного мозку, гематосинусом, саднами та синцями в ділянках голови; травматична ампутація правого передпліччя у середній третині із забійною раною, що викликало необхідність проведення операції: «ПХО рани, гемостаз, формування кукси» протокол операції 82 від 09.03.2020; садна в поперековій ділянці справа та на грудній клітці; синець правої бокової ділянки живота з переходом на поперекову ділянку, які утворилися від дії тупих твердих предметів, можуть відповідати терміну, вказаному в постанові. Відкрита черепно-мозкова травма з переломами кісток склепіння та основи черепа, забоєм головного мозку, гематосинусом, саднами та синцями в ділянках голови, відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, як таких, що є небезпечні для життя в момент спричинення. Травматична ампутація правого передпліччя у середній третині із забійною раною відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, як таких, які викликали стійку втрату працездатності, не менш ніж на 1/3 (більше 33%), а решта вище вказані тілесні ушкодження відносяться до легких. В медичній карті стаціонарного хворого вказаний діагноз «Забій правої нирки. Заочеревинна гематома, не підтверджений об`єктивними клінічними даними і в судово-медичних підсумках не враховується. Про те, що у вище вказаних ділянках були синці, а не гематоми, як вказано в медичних документах, свідчить відсутність інформації про флуктуацію та проведення пункції їх. Експертиза почата 29.05.2020, закінчена 24.07.2020 (а.с.126-127);

-постановою про визнання речовим доказом від 02.09.2020, з якої вбачається, що медичні документи потерпілого ОСОБА_9 визнано речовими доказами по кримінальному провадженні (а.с.130);

-заявою ОСОБА_10 , з якої вбачається, що він добровільно надає для доручення до матеріалів кримінального провадження відеозаписи з подіями ДТП 09.03.2020 по вул.Долинській в м.Калуш (а.с.131);

-протоколом огляду предмета від 10.06.2020, з якого вбачається, що слідчим було проведено огляд відеозаписів подій, які мали місце 09.03.2020, а саме ДТП за участю автомобіля марки ВАЗ 2104 та мотоцикла Ямаха (а.с.132);

-постановою про визнання речовим доказом та передачу на зберігання від 10.06.2020, з якої вбачається, що відеозаписи на СD-R диску визнано речовими доказами по кримінальному провадженні (а.с.134)

-протоколом проведення слідчого експерименту від 16.07.2019 (так зазначено на протоколі), з якого вбачається, що слідчим ОСОБА_17 , за участю ОСОБА_9 та його батька ОСОБА_8 , у присутності понятих, проведено слідчий експеримент. Умови проведення слідчого експерименту відповідають умовам , які були на час ДТП. Під час проведення слідчого експерименту ОСОБА_12 розказав та відтворив події, які відбувалися 09.03.2020 близько 16 годин по вул.Долинській в м.Калуш, показав, як рухався керований ним мотоцикл у момент зіткненн із автомобілем. При проведенні слідчого експерименту використовувався автомобіль марки ВАЗ 2107, схожий тому, який ОСОБА_10 09.03.2020 керував на час ДТП та мотоцикл марки Loncin, що відповідає такому, який також був на час ДТП. В ході слідчого експерименту будь-яких зауважень та доповнень не надходило. За результатами проведення слідчої дії було складено протокол та план-схему (а.с 135-137);

-план-схемою до протоколу проведення слідчого експерименту (а.с.138);

-протоколом огляду місця події від 09.06.2020 та схемою до протоколу огляду місця події від 09.06.2020, з якого вбачається, що слідчим за участю ОСОБА_10 було проведено огляд місця події, яким являється ділянка дороги по вул.Долинська в м.Калуш, де 09.03.2020 близько 16.00 годин відбулася ДТП за участю автомобіля марки ВАЗ 2104 р.н.з. НОМЕР_3 під керуванням присутнього ОСОБА_10 . Під час проведення огляду місця події ОСОБА_10 показав місце зіткнення його автомобіля та мотоцикла (а.с.139-140,141);

-постановою про визнання речовим доказом та передачу на зберігання від 05.08.2020, з якої вбачається, що відеозаписи та СD-R диску визнано речовими доказами по кримінальному провадженні (а.с.144);

-протоколом додаткового огляду предмета від 19.08.2020, з якого вбачається, що слідчим було додаткового проведено огляд відеозаписів з місця ДТП, яке відбулося 09.03.2020 в м.Калуш по вул.Долинська. Під час перегляду відеозаписів було проведено по кадровий перегляд відеозапису для встановлення часу, за який мотоцикл Ямаха реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_9 долає відстань від ЛЕП №5 і ЛЕП №6 (різниця у часі між початковим та кінцевим кадрами становить 31 кадр=1,003с) та для встановлення часу, за який автомобіль ВАЗ 2104 р.н. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_10 долає відстань з моменту початку руху (виїзду на дорогу по вул.Долинська) до місця зіткнення (різниця у часі між початковим та кінцевим кадрами становить 60=2с) (а.с.145-146);

-протоколом огляду предмета від 06.08.2020, з якого вбачається, що слідчим проведено огляд відеозаписів з місця ДТП, яке відбулося 09.03.2020 в м.Калуш по вул.Долинська. Під час перегляду було встановлено, як рухались транспортні засоби до ДТП, як відбулось саме зіткнення, та як розташувались транспортні засоби після зіткнення, а також встановлено час за який мотоцикл «Ямаха» під керуванням ОСОБА_9 долає відстань від ЛЕП № 5 і ЛЕП № 6 (а.с.147-148);

-висновком експерта № СЕ-19/109-21/1-ІТ від 15.01.2021 , з якого вбачається, що в загальному випадку у даній ДТП, водій автомобіля марки ВАЗ 2104 НОМЕР_3 ОСОБА_10 повинен був, з технічної точки зору, керуватися вимогами пунктів 9а,10.1 та 10.2 Правил дорожнього руху України. У відповідності до вказаних пунктів ПДР в дорожній ситуації, яка розглядається, водій автомобіля ОСОБА_10 повинен був, з технічної точки зору, перед початком виїзду з території автомобільної стоянки та проїзну частину вул..Долинська, що в м.Калуш, подати сигнал покажчиком повороту відповідного напрямку, дати дорогу мотоциклісту марки Ямаха р.н. НОМЕР_2 , який рухався даною ділянкою проїзної частини, а безпосередньо перед виконанням маневру повороту ліворуч переконатися, що це буде безпечно не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. В заданій дорожньо-транспортній ситуації, водій мотоцикла марки Ямаха р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_12 повинен був, з технічної точки зору, керуватися вимогами пунктів 12.4 та 12.3 Правил дорожнього руху України. У відповідності до вимог вказаних пунктів ПДР в дорожній ситуації, яка розглядається, водій мотоцикла ОСОБА_12 повинен був, з технічної точки зору, рухатися даною ділянкою дороги з швидкістю, яка не перевищує 50 км/год, а з моменту відновлення автомобілем марки ВАЗ 2104 р.н. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_10 , руху у напрямку проїзної частини вул.Долинська негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу. При заданому комплексі вихідних даних та за умови руху із розрахованою швидкістю 126 км/год, водій мотоцикла марки Ямаха р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_12 не мав технічної можливості уникнути зіткнення із автомобілем марки ВАЗ 2104 р.н. НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_10 з моменту виникнення небезпеки для руху, шляхом застосування своєчасного гальмування. При заданому комплексі вихідних даних та за умови руху із максимально допустимою швидкістю 50 км/год водій мотоцикла марки Ямаха р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_12 мав технічну можливість уникнути зіткнення із автомобілем марки ВАЗ 2104 р.н. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_10 з моменту виникнення небезпеки для руху, шляхом застосуванням своєчасного гальмування. При заданому слідством комплексі вихідних даних, причиною настання дорожньо-транспортної пригоди, з технічної точки зору стали обставини, які з однієї сторони пов`язані з невідповідністю дій водія автомобіля марки ВАЗ 2104 р.н. НОМЕР_3 ОСОБА_10 вимогам пунктів 10.1 та 10.2 ПДР України, а з іншої сторони невідповідністю дій водія мотоцикла марки Ямаха р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_9 вимогам пунктів 12.4 та 12.3 ПДР України (а.с. 156-161 );

-висновком експерта № КСЕ-19/114-21/12336 від 16.08.2021, з якого вбачається, що з технічної точки зору причиною настання даної дорожньо-транспортної пригоди стали, як з однієї сторони не відповідаючі вимогам п.п.10.1 та 10.2 чинних ПДР дії водія автомобіля ВАЗ 2104 р.н. НОМЕР_3 ОСОБА_10 , які проявились в тому, що він перед виїздом на головну дорогу не переконався у безпечності запланованого маневру, так і з іншої сторони не відповідаючі вимогам п.п.12.3,12.4 та 12.9 б чинних ПДР дії водія мотоцикла Ямаха р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_9 , які проявились в тому, що він, рухаючись із перевищенням швидкісного режиму поставив себе в такі умови, в яких унеможливив себе попередити настання даного зіткнення, шляхом застосуванням своєчасного екстреного гальмування (а.с. 163-169);

-копіями протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 244824 від 28.09.2021 та серії ААБ № 244825 від 28.09.2021, складених на ОСОБА_9 за порушенням ПДР України (а.с.179,180);

-дорученням про проведення досудового розслідування від 10.03.2020, яке прийняте начальником СВ Калуського ВП ГУНП України в Івано-Франківській області майором поліції ОСОБА_19 (а.с.181);

-ухвалою слідчого судді Калуського міськрайонного суду від 18.12.2020 про скасування арешту майна (а.с.221);

-ухвалою слідчого судді Калуського міськрайонного суду від 23.04.2020, з якої вбачається, що слідчому надано тимчасовий доступ із вилученням до медичної карти стаціонарного хворого Івано-Франківської обласної дитячої клінічної лікарні Івано-Франківської обласної ради ОСОБА_9 . Строк дії ухвали 1 (один) місяць з дня її постановлення (а.с.222).

-протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 23.05.2020, з якого вбачається, що слідчим ознайомлено з медичною картою хворого ОСОБА_9 та вилучено її (а.с.223-224);

-постановою про призначення інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю 10.1 від 25.12.2020 (а.с.225-226);

-постановою про призначення інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю 10.1 від 09.09.2020, з якої вбачається, що слідчий постановив призначити у кримінальному провадженні інженерно-транспортну експертизу за експертною спеціальністю 10.1 на вирішення якої поставити наступні запитання : «Які пункти ПДР порушив водій автомобіля марки ВАЗ 2104 р.н. НОМЕР_3 ОСОБА_10 , пр. умові, якщо швидкість руху мотоцикла марки Ямаха р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_9 становила 50 км/год? « (а.с.227-228).

Також в судовому засіданні було переглянуто і відеозапис ДТП, що мала місце 09.03.2020 (а.с.142).

Крім того, судом досліджено і постанови Калуського міськрайонного суду від 03.03.2021 та від 15.11.2021 відносно ОСОБА_9 (а.с.218, 219-220).

Поряд з цим, в судовому засіданні від захисника обвинуваченого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_6 надійшло письмове клопотання про визнання доказів недопустимими.

Оскільки стороною захисту оспорюється практично кожен доказ, що був пред`явлений стороною обвинувачення, то це вимагає від суду надати оцінку усім оспорюваним доказам та відповісти на кожен аргумент сторони захисту для того, щоб рішення було вмотивованим.

Європейський суд з прав людини у рішенні "Коем проти Бельгії" від 22.06.2000 зазначив, що основне призначення процесуальних норм - захистити обвинуваченого від будь-яких проявів зловживання владою.

Статтями 7, 22 КПК України передбачено, що однією із засад кримінального судочинства є змагальність сторін та свобода у поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Визнаватися допустимими і використовуватися як докази можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

Відповідно до ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів (стаття 85 КПК України).

За правилами статті 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі "Тейксейра де Кастро проти Португалії" від 09.06.1998 року, п. 54 рішення у справі "Шабельник проти України" від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя, на недоторканість житла, тощо.

Ці висновки ЄСПЛ повністю узгоджуються з законодавством України, яке передбачає, що збирання, перевірка та оцінка доказів можливі лише в порядку, та у спосіб, передбачений законом.

Так,п.п. 1 та 2 ч. 1 ст. 91 КПК України встановлено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Суд, дослідивши матеріали справи та надавши оцінку доказам з точки зору їх допустимості, дійшов висновку що подія кримінального правопорушення та винуватість обвинуваченого у вчиненні даного злочину доведені, форму вини досліджено.

Поряд з цим , суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Так , захисник в своєму клопотанні про визнання доказів недопустимими, вказує на те, що з поданих до суду стороною обвинувачення матеріалів кримінального провадження № 0000285 вбачається, що докази під час досудового розслідування зібрані слідчими Калуського ВП ГНП ОСОБА_17 та ОСОБА_16 . Однак зазначені вище особи не мали на те законних повноважень, не є належними суб`єктами проведення процесуальних дій, а отже зібрані ними докази є недопустимими у цьому кримінальному провадженні. Крім того, зазначає, що доручення від 10.03.2020 про проведення досудового розслідування, яке міститься в матеріалах кримінального провадження, не відповідає вимогам КПК, які ставляться до оформлення постанови, а тому цей документ не є належною постановою ні за формою, ні за змістом.

При цьому захисник посилається на постанову об`єднаної палати Касаційного Кримінального суду від 04.10.202 у справі № 724/86/20, у якій зазначається, що у разі використання слідчим повноважень з проведення досудового розслідування без винесення процесуального рішення про визначення групи слідчих, до складу якої він входить на підставі такого процесуального рішення, він є неналежним суб`єктом проведення процесуальних дій. Відсутність такого процесуального рішення в матеріалах кримінального провадження обумовлює недопустимість доказів, зібраних під час досудового розслідування, як таких, що зібрані особою, яка не мала на те законних повноважень.

Частиною 1 ст.214 КПК України визначено, що слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 39 КПК України керівник органу досудового розслідування уповноважений: 1) визначати слідчого (слідчих), який здійснюватиме досудове розслідування, а у випадках здійснення досудового розслідування слідчою групою - визначати старшого слідчої групи, який керуватиме діями інших слідчих.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, в ньому наявне доручення про проведення досудового розслідування від 10.03.2020, яке прийняте начальником СВ Калуського ВП ГУНП України в Івано-Франківській області майором поліції ОСОБА_19 .. Дане доручення виготовлене на офіційному бланку, підписане службовою особою. Крім того, з даного доручення вбачається, кому саме доручено проведення досудового розслідування ( в даному випадку - старшому слідчому ОСОБА_17 та слідчому ОСОБА_16 ), за яким саме повідомленням про вчинення кримінального правопорушення слід провести досудове розслідування та вжити заходів щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та прийняти законні процесуальні рішення в передбачені кримінальним процесуальним законодавством строки (а.с.181).

Відповідно до ст.110 КПК України , процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду. Судове рішення приймається у формі ухвали, постанови або вироку, які мають відповідати вимогам, передбаченим статтями 369, 371-374 цього Кодексу. Рішення слідчого, дізнавача, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, дізнавач, прокурор визнає це за необхідне. Постанова слідчого, дізнавача, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови. Постанова слідчого, дізнавача, прокурора виготовляється на офіційному бланку та підписується службовою особою, яка прийняла відповідне процесуальне рішення.

У ст. 110 КПК, на яку посилається захисник ОСОБА_6 , дійсно зазначено, що рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови.

Однак, як зазначив у своїй постанові від 25.08.2021 Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у справі № 663/267/19, за змістом пунктів 8, 17 ч. 1 ст. 3 КПК України керівник органу досудового розслідування і слідчий є самостійними суб`єктами, повноваження яких визначені в окремих статтях КПК - 39 та 40. Положення ст. 110 КПК не містять імперативних приписів про те, що керівник органу досудового розслідування приймає своє рішення у формі постанов.

Повноваження керівника органу досудового розслідування визначати слідчого (слідчих), який здійснюватиме досудове розслідування, у формі письмового доручення , яке містить ті самі реквізити, що й постанова, зокрема: посада особи керівника органу досудового розслідування, час і місце складання доручення, підстави для його винесення (статті 39, 214 КПК), номер кримінального провадження, внесеного до ЄРДР, попередню правову кваліфікацію та вказівки щодо проведення якісного, ефективного і оперативного досудового розслідування (як у цій справі), не суперечить вимогам ст. 39 КПК і є достатнім документом для наділення такого слідчого повноваженнями здійснювати досудове розслідування у конкретному кримінальному провадженні.

Прийняття рішення саме у такій письмовій формі (а не у формі постанови) не свідчить, що досудове розслідування здійснювалося неуповноваженою особою і що отримані під час такого розслідування докази є недопустимими на цих підставах.

На підставах наведеного Верховний Суд не вважає істотним порушенням вимог процесуального закону (ст. 412 КПК) визначення керівником органу досудового розслідування слідчого на підставі процесуального документа доручення.

Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000285 здійснювалось уповноваженими на це особами на підставі відповідного доручення керівника органу досудового розслідування про проведення досудового розслідування, а тому підстав визнання доказів, зібраних під час досудового розслідування слідчими ОСОБА_17 та ОСОБА_16 у кримінальному провадженні № 0000285, недопустимими - немає.

Що стосується визнання протоколу проведення слідчого експерименту (з схемою) від 16.07.2019 недопустимим доказом з тих підстав, що слідчий експеримент проводився за відсутності обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника, сторону захисту та самого обвинуваченого не було повідомлено про проведення даного експерименту, чим було порушено право обвинуваченого на захист , то суд звертає увагу на те, що відповідно до ст.42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.. Обвинуваченим (підсудним) є особа, обвинувальний акт щодо якої переданий до суду в порядку, передбаченому статтею 291 цього Кодексу.

Частиною 3 ст.42 КПК України передбачено, що підозрюваний, обвинувачений має право: брати участь у проведенні процесуальних дій; 10) під час проведення процесуальних дій ставити запитання, подавати свої зауваження та заперечення щодо порядку проведення дій, які заносяться до протоколу; заявляти клопотання про проведення процесуальних дій, про забезпечення безпеки щодо себе, членів своєї сім`ї, близьких родичів, майна, житла тощо.

Відповідно до ст.240 КПК України з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань. За необхідності слідчий експеримент може проводитися за участю спеціаліста. Під час проведення слідчого експерименту можуть проводитися вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складатися плани і схеми, виготовлятися графічні зображення, відбитки та зліпки, які додаються до протоколу. До участі в слідчому експерименті можуть бути залучені підозрюваний, потерпілий, свідок, захисник, представник.

Як вбачається з протоколу проведення слідчого експерименту, слідчий експеримент проводився з потерпілим для відтворення подій ДТП, яка мала місце в м.Калуш по вул.Долинській 09.03.2020 (а.с.135-137). Протокол датований «16.07.2019» (на що звертає й увагу захисник ОСОБА_6 та просить й з цих підстав визнати даний протокол недопустимим доказом), однак в ньому потерпілий зазначає та відтворює в присутності понятих та законного представника події, які відбувалися 09.03.2020. Саме ті події, які відтворюються потерпілим в протоколі слідчого експерименту, який датований 16.07.2019, були переглянуті й на відеозаписі в судовому засіданні, тобто події, які мали місце 09.03.2020. Всі інші долучені матеріали кримінального провадження також вказують на те, що ДТП за участю ОСОБА_10 та ОСОБА_9 мала місце 09.03.2020.

Крім того, як вбачається з реєстру матеріалів досудового розслідування (а.с.5-8), під порядковим номером 7 зазначено, що проведено слідчий експеримент, дата проведення 16.07.2020, час проведення 15.30-17.15 (даний час співпадає з часом вказаним в протоколі проведення слідчого експерименту). Тому зазначення в протоколі слідчого експерименту дати «16.07.2019», а не «16.07.2020», суд вважає технічною опискою, що не дає підстави вважати даний протокол недопустимим доказом.

Також суд звертає увагу й на те, що на час проведення слідчого експерименту ОСОБА_10 не перебував у статусі підозрюваного чи обвинуваченого, оскільки підозра ОСОБА_20 була оголошена тільки 23.09.2021 та відповідно того ж дня його було допитано у статусі підозрюваного (згідно реєстру матеріалів досудового розслідування (а.с.5-8)), а тому не мав права брати участі у його проведенні. Крім того, нормами КПК не передбачена обов`язкове залучення підозрюваного (обвинуваченого) до проведення слідчого експерименту.

Тому вищезазначені посилання захисника є безпідставними та не дають суду підстав для визнання протоколу слідчого експерименту недопустимим доказом.

Враховуючи вище наведене, суд приходить до переконання, що й висновок експерта № СЕ-19/109/13/3-603ІТ/20 від 26.08.2020, висновок експерта № СЕ-19/109-21/1-ТІ/20 від 15.01.2021 та висновок експерта №КСЕ-19/114-21/12336 від 16.08.2021 не є недопустимими доказами. Крім того, суд звертає увагу, що при проведенні даних експертиз, експертами брались до уваги не тільки дані протоколу слідчого експерименту, а й інші матеріали кримінального провадження та відеозаписи обставин ДТП.

Що стосується посилання захисника на те, що висновок експерта №143/109-Д додаткової судово-медичної експертизи від 24.07.2020 року не може бути допустимим та належним доказом, оскільки слідчий в незаконний спосіб надав завірену копію з виписки з медичної карти стаціонарного хворого № 252/20 ОСОБА_9 «Івано-Франківської обласної дитячої клінічної лікарні Івано-Франківської обласної ради», так як тимчасовий доступ до медичної картки стаціонарного хворого було надано судом 23.04.2020 строком 1 місяць з дня проголошення, тобто до 23.05.2020, однак слідчий звернувся з даним питанням у відповідну установу тільки 25.05.2020, то суд звертає увагу на те, що ухвалою Калуського міськрайонного суду від 23.04.2020, надано тимчасовий доступ із вилученням до медичної картки стаціонарного хворого КНП «Івано-Франківська обласна дитяча клінічна лікарня Івано-Франківської обласної ради» ОСОБА_9 .. Строк дії ухвали один місяць з дня її постановлення (а.с.222).

До матеріалів кримінального провадження долучено протокол тимчасового доступу до речей і документів, який датований 23.05.2020, з якого вбачається, що слідчим було здійснено тимчасовий доступ до медичної карти хворого ОСОБА_9 . В даному протоколі маються незначні виправлення, а саме в даті протоколу (а.с.223-224).

Як вбачаться з відповіді на адвокатський запит від 26.11.2021, яка надана КНП «Івано-Франківська обласна дитяча клінічна лікарня Івано-Франківської обласної ради», медична карта №2523/20 стаціонарного хворого ОСОБА_9 , була видана 25.05.2020 (а.с.212).

Частиною 7 ст.115 КПК України передбачено, що при обчисленні процесуального строку в нього включаються вихідні і святкові дні, а при обчисленні строку годинами - і неробочий час. Якщо закінчення строку, який обчислюється днями або місяцями, припадає на неробочий день, останнім днем цього строку вважається наступний за ним робочий день, за винятком обчислення строків тримання під вартою та перебування в медичному закладі під час проведення стаціонарної психіатричної експертизи.

З врахуванням наведеного, суд приходить до переконання, що навіть отримавши медичну карту стаціонарного хворого № 2523/20 на ім`я ОСОБА_9 25.05.2020, а не 23.05.2020 (як зазначено в протоколі тимчасового доступу), слідчим отримано вказану медичну карту без порушення процесуальних строків, оскільки 23.05.2020 був неробочий день (субота), а 25.05.2020 (наступний за ним робочий день) - останній день цього строку, тобто останній день дії ухвали суду про надання тимчасового доступу до медичної карти ОСОБА_9 ..

Тому обставини викладені захисником не можуть бути підставою для визнання висновку експерта №143/109-Д недопустимим доказом.

Що стосується посилань захисника ОСОБА_6 на те, що невинуватість його підзахисного у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується висновком експерта № СЕ-19/109/13/3-704ІТ/20 від 16.09.2020, з якого вбачається, що за заданим комплексом вихідних даних, в діях водія автомобіля марки ВАЗ 2104 р.н. НОМЕР_3 ОСОБА_10 можуть вбачатися невідповідності до вимог пунктів 10.1 та 10.2 ПДР України, однак такі невідповідності, з технічної точки зору, не є необхідними та достатніми для настання пригоди, а тому не можуть перебувати в причинному зв`язку із настанням даної дорожньо-транспортної пригоди з причин, що наведені у дослідницькій частині даного висновку (а.с.149-154), то суд звертає увагу на те що дана експертиза була проведена на підставі постанови про призначення інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю 10.1 від 09.09.2020, з якої вбачається, що слідчий постановив призначити у кримінальному провадженні інженерно-транспортну експертизу за експертною спеціальністю 10.1 на вирішення якої поставити наступні запитання : «Які пункти ПДР порушив водій автомобіля марки ВАЗ 2104 р.н. НОМЕР_3 ОСОБА_10 , при умові, якщо швидкість руху мотоцикла марки Ямаха р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_9 становила 50 км/год? « (а.с.227-228). Тобто, при проведенні експертизи експертом враховувалась швидкість мотоцикла 50 км/год, а не реальна швидкість, з якою рухався ОСОБА_12 .. Проведені інші експертизи по кримінальному провадженні, з врахуванням встановленої реальної швидкості мотоцикла, які були досліджені в судовому засіданні, підтвердили той факт, що причиною настання даної ДТП, з технічної точки зору, були обставини, які з однієї сторони пов`язані з невідповідністю дій водія автомобіля ВАЗ 2104 - ОСОБА_10 .

Суд критично оцінює невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_10 , оскільки вважає, що така позиція спрямована виключно на ухилення від кримінальної відповідальності за вчинене. Твердження обвинуваченого ОСОБА_10 про те, що ДТП сталася тільки з вини мотоцикліста, а не з його вини, спростовується фактичними обставинами - локалізацією та характером механічних пошкоджень транспортних засобів, місцем зіткнення, тілесними ушкодженнями, які отримані ОСОБА_9 , які повністю відповідають показам потерпілого, свідків, допитаних в судовому засіданні, висновкам експертиз.

Всі вище наведені докази, будучи належними, оскільки підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимими, оскільки отримані в порядку встановленому КПК України, достовірними,оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження, в своїй сукупності та взаємозв`язку не містять суперечностей, доповнюють один одного і дають можливість суду прийти до однозначного висновку про те,що ОСОБА_10 дійсно винен у вчиненні кримінального правопорушення.

При таких обставинах, суд, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, провівши судовий розгляд даного кримінального провадження у відповідності до положень ч. 1 ст.337 КПК України,приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_10 у вчиненому ним кримінальному правопорушенні у судовому засіданні доведена повністю, а його дії слід кваліфікувати за ч.2 ст.286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу винного і обставини справи, при цьому, звертає увагу на наслідки, у вигляді заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілому, поведінку обвинуваченого після вчинення злочину та ставлення його до вчиненого.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання, судом не встановлено.

Щодо особи обвинуваченого, то суд враховує його вік, стан здоров`я, та те, що ОСОБА_10 на ОСОБА_21 обліку у нарколога та психіатра не перебуває, має на утриманні одну неповнолітню дитину, позитивно характеризується по місцю проживання, має постійне місце праці, раніше не притягався до кримінальної відповідальності.

Зважаючи на положення статті 50 КК України якою встановлено, що «покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами», на положення статті 65 КК України, якою встановлено, що « особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень», враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого ОСОБА_10 , відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, позицію прокурора щодо міри покарання, який просив призначити обвинуваченому покарання у вигляді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами, думку потерпілого,який при призначенні покарання покладався на розсуд суду, думку законного представника потерпілого, який не наполягав на позбавленні волі обвинуваченого, думку захисника, який просив виправдати обвинуваченого ОСОБА_10 , та думку самого обвинуваченого, який також просив його виправдати, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, приходить до висновку про необхідність призначити ОСОБА_10 покарання у вигляді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами в межах санкції ч.2 ст.286 КК України, з врахуванням обставин і наслідків кримінального правопорушення, оскільки його виправлення та перевиховання не можливе без ізоляції від суспільства.

При вищенаведених обставинах суд не вбачає можливості застосування відносно обвинуваченого ст. 69 чи ст. 75 КК України.

На переконання суду, призначене покарання обвинуваченому ОСОБА_10 відповідає також принципу співрозмірності конкретного злочинного діяння, вчиненого ним, з покаранням призначеним останньому.

Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Арешт, накладений ухвалами слідчого судді Калуського міськрайонного суду від 10.03.2020, слід скасувати після набрання вироком законної сили.

Відповідно до ст.124 КПК України, з обвинуваченого слід стягнути витрати за проведення експертиз по кримінальному провадженні.

Відповідно до ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому.
Що стосується цивільного позову ОСОБА_9 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданих кримінальним правопорушенням, то суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі, неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Відповідно до положень ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Потерпілий ОСОБА_12 подав позов до ОСОБА_10 про відшкодування матеріальних та моральних збитків, просить стягнути з ОСОБА_10 в його користь 40 000 грн. матеріальної шкоди, 500 000 грн. моральної шкоди та 10 000 грн. за надання правової допомоги.
Як встановлено в судовому засіданні та як вбачається з обвинувального акту, внаслідок порушення ОСОБА_10 правил безпеки дорожнього руху під час керування транспортним засобом потерпілому ОСОБА_9 було завдано тяжкі тілесні ушкодження. Вказаний потерпілий просив стягнути з ОСОБА_10 40 000 матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушення. Однак в судовому засіданні потерпілий відмовився від цивільного позову в частині стягнення матеріальної шкоди з ОСОБА_10 .. Законний представник та представник потерпілого також підтримали відмову ОСОБА_9 від позову в частині стягнення матеріальної шкоди.
Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_10 в частині стягнення матеріальної шкоди, слід закрити, в зв`язку з відмовою позивача від позову.
Суд також вважає, що потерпілому ОСОБА_9 кримінальним правопорушенням спричинено і моральну шкоду, тому виходячи з вимог розумності і справедливості, враховуючи характер вчиненого кримінального правопорушення, тяжкість завданих тілесних ушкоджень, втрату працездатності потерпілим, не менш ніж на 1/3 (більше 33%), глибину фізичних та душевних страждань потерпілого, суд вважає, що з обвинуваченого ОСОБА_10 слід стягнути в користь потерпілого ОСОБА_9 120 000 грн. моральної шкоди.
В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.
Також потерпілий ОСОБА_12 просить стягнути і витрати за надання юридичної допомоги.
Відповідно до положень ст.118 КПК України до процесуальних витрат належать зокрема витрати на правову допомогу. Положеннями ч.1 ст. 124 КПК України визначено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати. Необхідність вирішення у вироку питання про судові витрати передбачено також п. 13 ч. 1 ст. 368 КПК України.
Як вбачається з матеріалів справи, жодних підтверджень про понесені витрати на правову допомогу (квитанцій, розрахунків суми гонорару за надання правової допомоги) потерпілим чи його представником не надано. Таких підтверджень не здобуто і в судовому засіданні. Тому в задоволенні позову в частині стягнення витрат на правову допомогу слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 50,65 КК України,ст.ст.23, 1166, 1167 ЦК України, ст.ст. 100, 124,129, 174, 368, 373, 374, 376 КПК України, суд,
у х в а л и в :
ОСОБА_10 визнати винуватим за ч.2 ст.286 КК України та призначити покарання - 3 (три) роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки.

Строк відбуття покарання рахувати з моменту приведення вироку у виконання.

Речові докази:

-автомобіль марки ВАЗ 2104 д.н.з. НОМЕР_3 , який знаходиться на зберіганні ОСОБА_10 , повернути ОСОБА_10 ;

-мотоцикл марки Ямаха р.н. НОМЕР_2 ,який знаходиться на території тимчасового тримання транспортних засобів Калуського РВП ГУНП, повернути ОСОБА_9 ;

-відеозаписи, згідно постанови про визнання речовим доказом та передачу на зберігання від 10.06.2020 (а.с.134), які знаходяться при матеріалах кримінального провадження, залишити при матеріалах кримінального провадження;

-відеозаписи, згідно постанови про визнання речовим доказом та передачу на зберігання від 05.08.2020 (а.с.144), які знаходяться при матеріалах кримінального провадження, залишити при матеріалах кримінального провадження;

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Калуського міськрайонного суду від 10.03.2020 на мотоцикл марки Ямаха р.н. НОМЕР_2 , скасувати після набрання вироком законної сили.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Калуського міськрайонного суду від 10.03.2020 на автомобіль марки ВАЗ 2104 р.н. НОМЕР_3 в частині заборони права на відчуження та розпорядження майном, скасувати після набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Збора Калуського району, жителя АДРЕСА_1 , працюючого СТО «Ферма», ІПН НОМЕР_1 , громадянина України, 1634,50 грн. за проведення інженерно-транспортної експертизи (висновок експерта № СЕ-19/109/13/3-603ІТ/20 від 26.08.2020), 1144,15грн. за проведення інженерно - транспортної експертизи (висновок експерта № СЕ-19/109/13/3-262ІТ/20 від 28.04.2020, 1471,05 грн. за проведення інженерно-транспортної експертизи (висновок експерта № СЕ-19/109/13/3-264ІТ/20 від 28.04.2020, 817,25 грн. за проведення інженерно - транспортної експертизи ( висновок експерта № СЕ-19/109/13/3-325ІТ/20 від 12.05.2020), 817,25 грн. за проведення дослідження обставин та механізму ДТП (висновок експерта № СЕ-19/109/13/3-704ІТ/20 від 16.09.2020, 1144,15 грн. за проведення дослідження обставин та механізму ДТП (висновок експерта № СЕ-19/109-21/1-ІТ від 15.01.2021), 3432,40 грн. за проведення комплексної експертизи за спеціальностями 10.1 та 6.1 ( висновок експерта №КСЕ-19/114-21/12336 від 16.08.2021).

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 задовольнити частково.

Провадження за цивільним позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_10 про відшкодування моральної шкоди та матеріальної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, в частині стягнення матеріальної шкоди, закрити, в зв`язку з відмовою позивача від позову.

Стягнути з ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Збора Калуського району, жителя АДРЕСА_1 , працюючого СТО «Ферма», ІПН НОМЕР_1 , громадянина України в користь потерпілого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_2 , 120 000 грн. моральної шкоди.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області шляхом подання апеляції протягом 30 діб з часу проголошення.

Головуючий: