Справа № 204/9563/21
Провадження № 1-кп/204/297/22
У Х В А Л А
23 березня 2022 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого: судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,
за участю: прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 ,
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб. В обґрунтування клопотання вказав, що існують ризики того, що він може вчинити дії, передбачені п.п. 1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_6 офіційно не працевлаштований, обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за вчинення якого Кримінальним кодексом України передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років, у зв`язку з чим є всі підстави вважати, що ОСОБА_6 , знаходячись на волі, усвідомлюючи невідворотність покарання за вчинене, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, тобто існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України. Також, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України існує наявність ризику вчинити інше кримінальне правопорушення оскільки 28.01.2021 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська йому призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75, 104 КК України, ОСОБА_6 звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки. Передбачені кримінальним процесуальним кодексом України інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Таким чином, з метою запобігання вищеперерахованих ризиків виникла необхідність у продовженні обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
У судовому засіданні захисник ОСОБА_5 заперечувала проти заявленого клопотання та просила змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, оскільки її підзахисний може виконувати покладені на нього обов`язки, він підтримує тісні сімейні відносини зі своєю бабусею та братом.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 просив змінити запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, оскільки він буде з`являтися в судові засідання і не буде порушувати процесуальні обов`язки.
Суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, приходить до наступного.
Судом встановлено, що ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 15 лютого 2022 року продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 15 квітня 2022 включно.
Відповідно до вимог п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського Суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Частиною другою цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Частиною 3 статті 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
До спливу цього продовженого строку судове провадження не може бути закінченим.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно з вимогами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного аходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.
Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений.
Оцінюючи ризик того, що обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, суд зазначає наступне.
Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого, суд відмічає, що ризиком не можна вважати прогнозовану подію, настання якої розглядається як цілком гарантоване.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, у цьому випадку обвинувачений, може вдатися до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду, або ж створять загрозу суспільству.
Таким чином, суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. Позитивна відповідь свідчить про реально існуючий ризик неправомірної поведінки обвинуваченого.
Надаючи оцінку можливості обвинуваченим переховуватися від суду, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що обвинувачений з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.
Судом встановлено, що ОСОБА_6 , обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, яке передбачає покарання на строк до шести років позбавлення волі, раніше судимий за вчинення кримінального правопорушення проти власності, вчинив кримінальне правопорушення під час відбування покарання з іспитовим строком, не працюючий, на утриманні нікого не маючий, не одружений, а тому є достатні підстави вважати, що, враховуючи ймовірну тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому, у разі визнання останнього винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, останній, перебуваючи під загрозою застосування тяжкого покарання, може переховуватися від суду, тобто наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування». Ця обставина, у свою чергу, може зашкодити вирішенню завдань кримінального судочинства.
Враховуючи відомості про особу обвинуваченого, суд зазначає, що ОСОБА_6 останній раз був засуджений 28.01.2021 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська до покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75, 104 КК України, ОСОБА_6 звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, але під час відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення проти власності, тому існує ризик передбачений п. 5 ч.1 ст.177 КПК, а саме обвинувачений може скоїти злочини аналогічні тому, у якому обвинувачується з метою збагачення та забезпечення своєї життєдіяльності.
За сукупності таких обставин суд, приймаючи до уваги вік та стан здоров`я обвинуваченого, дані про особу, вважає за необхідне застосувати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Таким чином, судом встановлені підстави, які передбачені КПК України, рішеннями ЄСПЛ та Конвенцією з прав людини, щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченого та ризик його ухилення від суду. На даний період часу у суду відсутні дані, які б свідчили про те, що більш м`який запобіжний захід забезпечить належної поведінки обвинуваченого. При цьому, суд приймає до уваги термін перебування обвинуваченого під вартою.
Обставини, за яких вчинено кримінальне правопорушення, його тяжкість та інші наведені вище обставини, дають обґрунтовані підстави вважати, що такі ризики мають місце, та у контексті даного кримінального провадження є ймовірність того, що обвинувачений може вдатися до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Окрім цього Верховна Рада України 24 лютого 2022 року на позачерговому засіданні запровадила воєнний стан через вторгнення Росії в Україну, що суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку.
За вказаних обставин, як відповідний ризик суд ураховує запровадження воєнного стану та збройну агресію в Україні.
Суд вважає, що підстави для продовження запобіжного заходу - тримання під вартою, не відпали, стан здоров`я обвинуваченого не перешкоджає перебуванню у місці попереднього ув`язнення, а інші альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну поведінку обвинуваченого, тому наявна необхідність у збереженні такої міри запобіжного заходу із визначенням строку, а тому суд вважає, що більш м`який запобіжний захід є таким, що нездатний забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_6 , а необхідним та достатнім для виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та запобігання встановленим судом ризикам, є лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого також з підстав, того, що в умовах воєнного стану , запровадженого на всій території України, він може мати змогу вільно потрапити на території, які тимчасово не підконтрольні державним органам України та з якими державні органи не ведуть міжнародного співробітництва.
Що стосується клопотання сторони захисту та обвинуваченого про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, суд вважає, що на цей час ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були враховані під час застосування обвинуваченому запобіжного заходу, не зменшились, настільки щоб зробити висновок про доцільність обрання більш м`якого запобіжного заходу, оскільки дані про те, що обвинувачений не може утримуватись в умовах слідчого ізолятора або з`явились якісь нові обставини, що свідчать про необхідність зміни запобіжного заходу в матеріалах кримінального провадження відсутні, тому суд приходить до висновку, в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт слід відмовити.
При цьому, суд приходить до переконання, що строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 належить продовжити, згідно ст. 197 КПК України, строком на 60 днів, з визначеним ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24 листопада 2021 року застави у розмірі 113 500 (сто тринадцять тисяч п`ятсот) гривень, з покладанням на нього у разі внесення застави обов`язків.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 110,176-179, 183, 193, 194, 197, 331, 369, 371, 372, 376 КПК України, суд,-
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 21 травня 2022 включно.
Визначити відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу у кримінальному провадженні у розмірі 113 500 (сто тринадцять тисяч п`ятсот) гривень.
У випадку внесення обвинуваченим ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановленої застави у розмірі 113 500 гривень, вважати, що до нього обрано запобіжний захід у вигляді застави.
У разі внесення застави зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком до 21.05.2022 року, виконувати наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду за викликом; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.
Роз`яснити обвинуваченому, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, застава звертається в доход держави, а до нього для забезпечення виконання визначених законом обов`язків, може бути застосовано інший запобіжний захід.
В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт - відмовити.
Копію ухвали направити до Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)», для виконання.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1