Дата документу 29.07.2022
Справа № 334/2868/22
Провадження № 1-кс/334/843/22
УХВАЛА

про застосування запобіжного заходу

29 липня 2022 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Запоріжжі клопотання слідчого ВРЗСТ СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який перебуває у шлюбі, має на утриманні малолітню дитину, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 06.04.2017 Приморським районним судом м. Маріуполя Донецької області за частиною другою статті 28, частиною третьою статті 189, частиною першою статті 147, частиною першою статті 70 КК України до восьми років позбавлення волі з конфіскацією майна,

за участю: прокурора ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисників адвокатів ОСОБА_6 та ОСОБА_7

встановив:

29.07.2022 слідчому судді надійшло клопотання слідчого ОСОБА_3 , погоджене прокурором Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні, внесеному 28.07.2022 до ЄРДР за № 0001236 за частиною третьою статті 286 КК України, в якому слідчий просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб без визначення розміру застави.

Клопотання обґрунтовує тим, що слідчим відділом Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеному 28.07.2022 до ЄРДР за № 0001236 за частиною третьою статті 286 КК України. У вчиненні даного злочину обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 , що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 28.07.2022; протоколами допитів свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . Під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3-5 частини першої статті 177 КПК України. ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права керування транспортними засобами на строк до трьох років. Тяжкість покарання, яке може загрожувати підозрюваному у разі доведення його вини, може спонукати його до подальших дій спрямованих на ухилення від органів досудового розслідування, оскільки він намагався покинути місце вчинення кримінального правопорушення, і місце його перебування в подальшому встановлено співробітниками поліції на значній відстані від місця події. Перебування поза місця позбавлення волі підозрюваного створює загрозу здійснення впливу на потерпілого, свідків у вказаному кримінальному провадженні, так як підозрюваному відоме місце постійного перебування потерпілих та свідків, перебуваючи поза межами місця позбавлення волі, підозрюваний негативно впливатиме на психологічний та моральний стан потерпілих, свідків, шляхом погроз, залякування або вмовляння, що провокуватиме у них бажання відмовитися від наданих свідчень, які є беззаперечними доказами його вини підозрюваного, очікуючи на можливу помсту з його боку, або відчуваючи до підозрюваного співчуття. Крім цього, усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення і невідворотність покарання, знаходячись на волі, підозрюваний зможе перешкоджати кримінальному провадженню шляхом періодичного невиконання вимог слідчого, прокурора та суду про явку до органу досудового розслідування, шляхом зміни свого контактного номеру телефону, зміни місця проживання, а також може взагалі покинути територію Запорізької області, що в свою чергу унеможливить врученню повісток про його виклик до слідчого, прокурора чи суду. Підозрюваний є особою, раніше судимою за вчинення тяжкого кримінального злочину, відбував реальне покарання в місцях позбавлення волі, судимість за яку в установленому порядку не знята та не погашена, на шлях виправлення не став, для себе відповідних висновків не зробив, вже вчинив кримінальне правопорушення та, враховуючи викладене, в подальшому може вчинити інше кримінальне правопорушення у разі обрання йому більш м`якого запобіжного заходу. Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам.

Прокурор ОСОБА_5 клопотання підтримала, з мотивів викладених в ньому.

Підозрюваний ОСОБА_4 проти задоволення клопотання заперечив. Пояснив, що він дійсно керував транспортним засобом. Він не збирається переховуватись від органів досудового розслідування. Додав, що одразу після події він не залишив місце події, оскільки був без свідомості. Його витягли з транспортного засобу присутні на місці події та почали бити. Побиття припинили поліцейські, які надягли на нього кайданки. Перебуваючи на волі, він буде намагатись всіляко допомогти сім`ям постраждалих та відшкодувати завдану шкоду.

Захисник адвокат ОСОБА_6 проти задоволення клопотання заперечив. Пояснила, що підозра на теперішній час є необґрунтованою, оскільки проведені лише огляд місця події, допит деяких свідків та у підозрюваного відібрані біологічні зразки. Підозрюваний добровільно пройшов огляд на стан сп`яніння, який не виявив у нього сп`яніння. Він всіляко сприяє слідству. Прокурором не доведені ризики, зазначені у клопотанні. Докази того, що підозрюваний намагався залишити місце події до клопотання не додані, оскільки про зазначену обставину підтверджують лише показання свідків, які є поліцейськими, які почули про це від незазначених осіб. Підозрюваний має стійкі соціальні зв`язки перебуває у шлюбі, має на утриманні дитину та непрацездатну матір, що у поєднанні з воєнним станом не дозволить йому ухилятись від органів досудового розслідування. Також, підозрюваний не знає свідків та потерпілих, а отже не може впливати на них. Крім цього, підозрюваний позитивно характеризується, займається волонтерством та спортом. Він має заробляти грошові кошти для відшкодування шкоди потерпілим. Просив застосувати до підозрюваного домашній арешт з носінням підозрюваним засобу контролю, а у разі застосування до нього тримання під вартою визначити заставу у розумному розмірі, з урахуванням необхідності відшкодування підозрюваним шкоди потерпілим.

Захисник адвокат ОСОБА_7 проти клопотання заперечив. Пояснив, що підозра є необґрунтованою, оскільки у кримінальному провадженні не проведені експертизи. З повідомлення про підозру вбачає обставини, які могли вплинути на події. Місця події підозрюваний не залишав, оскільки над ним був вчинений «суд Лінча». Має стійкі соціальні зв`язки - перебуває у шлюбі, має на утриманні дитину та непрацездатну матір. Наявність ризиків, зазначених у клопотанні, прокурором не доведено. Зазначив, що запобіжні заходи не є покаранням. Просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення учасників провадження, дослідивши клопотання та документи, якими воно обґрунтоване, дійшов наступних висновків.

Згідно з частиною другою статті 131 КПК України одними із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Відповідно до вимог статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: (1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; (2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; (3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчим відділенням Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0001236, внесеному 28.07.2022 до ЄРДР за частиною третьою статті 286 КК України. Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням здійснює Дніпровська окружна прокуратура міста Запоріжжя Запорізької області.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 28.07.2022 приблизно о 13.00 годині водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем «BMW», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по проїзній частині вул. Європейської зі сторони вул. Чумаченка в напрямку вул. Олімпійської у м. Запоріжжі зі швидкістю більш ніж 50 км/год., що перевищує дозволену швидкість руху в населеному пункті. В салоні вказаного транспортного засобу в якості пасажира перебував ОСОБА_11 . Вздовж правого краю проїзної частини вул. Європейської за ходом руху водія ОСОБА_4 непорушно були припарковані один за одним транспортні засоби в наступній послідовності - автомобіль «DAEWOO MATIZ», реєстраційний номер НОМЕР_2 , автомобіль «М 412 ИЭ», реєстраційний номер НОМЕР_3 , автомобіль «Mazda-3», реєстраційний номер НОМЕР_4 , автомобіль «ВАЗ-2106», реєстраційний номер НОМЕР_5 та автомобіль «ЗАЗ-1102», реєстраційний номер НОМЕР_6 . Поруч з вказаним припаркованим автомобілем «М 412 ИЭ», реєстраційний номер НОМЕР_3 , на правому узбіччі перебували пішоходи ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 . В цей же час, в районі буд. №34, на проїжджій частині вул. Європейської перебував пішохід ОСОБА_16 . Під час руху по вищевказаній вулиці водій автомобіля «BMW», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_4 , маючи об`єктивну можливість своєчасно виявити па проїжджій частині пішохода ОСОБА_16 та негайно вжити заходів для зменшення швидкості руху аж до зупинки транспортного засобу, змінив напрямок свого руху вправо, не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, продовжив рух, внаслідок чого скоїв наїзд па пішохода ОСОБА_17 . Після цього, продовжуючи рух на вказаному автомобілі, ОСОБА_4 допустив контакт з припаркованими автомобілями та в подальшому виїхавши на праве, по ходу свого руху, узбіччя скоїв наїзд на пішоходів ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 . Своїми діями водій ОСОБА_4 порушив вимоги пунктів 10.1, 12.3, 12.4, 12.9.б Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306. В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_17 отримав множинні тілесні ушкодження, від яких помер на місці пригоди. Пішоходи ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та пасажир автомобіля «BMW» ОСОБА_11 отримали тілесні ушкодження різного ступеню тяжкості, з якими були доставлені до КНП «МЛЕтаШМД» ЗМР. Пішоходи ОСОБА_15 і ОСОБА_14 отримали тілесні ушкодження різного ступеню тяжкості, з якими були доставлені до КПП «ЗОКЛ» ЗОР, де ІНФОРМАЦІЯ_2 пішохід ОСОБА_15 помер під наглядом лікарів. Крім цього, ІНФОРМАЦІЯ_3 пішохід ОСОБА_14 від отриманих тілесних ушкоджень помер під наглядом лікарів KНП «ЗОКЛ» ЗОР.

29.07.2022 про підозру у вчиненні вказаного злочину повідомлено ОСОБА_4 .

Ухвалюючи судове рішення слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та доданих матеріалах та з того, що слідчий суддя на даному етапі провадженні не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні прокурора дані, у слідчого судді є всі підстави для висновку, що представлені докази об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).
Перевіряючи достатність доказів для такого висновку, слідчий суддя, наряду з положеннями КПК України, враховує практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення «Чеботарь проти Молдови»), у відповідності до якої слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи інформації, які могли би переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що конкретна особа, можливо вчинила злочин.

Натомість, не будучи наділеним повноваженнями щодо оцінки доказів на даній стадії кримінального судочинства, слідчий суддя позбавлений можливості надати перевагу одним доказам перед іншими шляхом їх оцінки та аналізу в сукупності. Питання щодо доведеності вини особи та правильності кваліфікації її дій у відповідності до закону про кримінальну відповідальність підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду кримінального провадження по суті.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні вказаного злочину підтверджується зібраними під час досудового розслідування кримінального провадження доказами, а саме: протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 28.07.2022; протоколами допитів свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 ; постановами про доручення про призначення судово-медичної експертизи від 29.07.2022

За таких умов, слідчий суддя, дослідивши клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у провадженні доказів, передбачених параграфами 3-5 Глави 4 КПК України, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні злочину, оскільки об`єктивно зв`язують його з ним, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити даний злочин.

Відтак, у кримінальному провадженні наявні обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання особі одного із запобіжних заходів, передбачених статтею 176 КПК України.
Відповідно до положень статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочину діяльність.
Згідно зі статтею 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.
При вирішенні питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя відмічає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.
У клопотанні необхідність застосування запобіжного заходу обґрунтовується наявністю ризиків, передбачених пунктами 1, 3-5 частини першої статті 177 КПК України, а саме підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування; незаконно впливати на потерпілих і свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Наявність вказаних ризиків прокурор обґрунтовує тим, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права керування транспортними засобами на строк до трьох років. Тяжкість покарання, яке може загрожувати підозрюваному у разі доведення його вини, може спонукати його до подальших дій спрямованих на ухилення від органів досудового розслідування, оскільки він намагався покинути місце вчинення кримінального правопорушення і місце його перебування в подальшому встановлено співробітниками поліції на значній відстані від місця події. Підозрюваному відоме місце постійного перебування потерпілих та свідків, через що він негативно впливатиме на психологічний та моральний їх стан, шляхом погроз, залякування або вмовляння, що провокуватиме у них бажання відмовитися від наданих свідчень. Крім цього, усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення і невідворотність покарання, знаходячись на волі, підозрюваний зможе перешкоджати кримінальному провадженню шляхом періодичного невиконання вимог слідчого, прокурора про явку до органу досудового розслідування, шляхом зміни свого контактного номеру телефону, зміни місця проживання, а також може взагалі покинути територію Запорізької області, що в свою чергу унеможливить врученню повісток про його виклик до слідчого, прокурора. Підозрюваний є особою, раніше судимою за вчинення тяжкого кримінального злочину, відбував реальне покарання в місцях позбавлення волі, судимість за яку в установленому порядку не знята та не погашена, на шлях виправлення не став, для себе відповідних висновків не зробив, вже вчинив кримінальне правопорушення та в подальшому може вчинити інше кримінальне правопорушення.

В контексті практики Європейського суду з прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (рішення у справі «Панченко проти Росії»). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення у справі «Бекчиєв проти Молдови»).

Крім цього, у рішенні у справі «Ноймайстер проти Австрії» викладена позиція відповідно до якої позбавлення волі особи (тримання під вартою) не повинно перетворюватися на своєрідну прелюдію до завчасного відбування можливого у майбутньому вироку про позбавлення волі.
Таким чином, запобіжний захід не може бути виправданий очікуваним покаранням у виді позбавлення волі.
Проте, таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків повторного вчинення злочинів або переховування від слідства та суду».
ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченому частиною третьою статті 286 КК України, який відповідно до статті 12 КК України є тяжким злочином, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.

Також, підозрюваний, маючи непогашену та не зняту судимість за вчинення тяжких злочинів, підозрюється у вчиненні злочину з особливо тяжкими наслідками, що свідчить про антисоціальну поведінку підозрюваного.

Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування, враховуючи тяжкість покарання та антисоціальну поведінку підозрюваного, дійшов висновку, що існує певна ймовірність того, що ОСОБА_4 з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину, може вдатися до відповідних дій, що свідчить про наявність ризику, передбаченого пунктом 1 частини першої статті 177 КПК України.

Слідчий суддя погоджується з аргументами захисників про те, що прокурором не доведено, що підозрюваний залишив місце події, оскільки вказана обставина підтверджується показаннями свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які, у свою чергу, отримали їх від інших осіб, які на теперішній час не встановлені та не допитані органом досудового розслідування. Відповідно до частини шостої статті 97 КПК України вказані показання свідків, які є показаннями з чужих слів, не можуть бути визнані допустимими доказами, оскільки вони не підтверджуються іншими доказами.

Ризик, передбачений пунктом 3 частини першої статті 177 КПК України також знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, оскільки органом досудового розслідування ще не допитані потерпілі та деякі свідки у кримінальному провадженні. Підозрюваному можуть бути відомі місця проживання вказаних осіб, а отже підозрюваний має можливість незаконного впливати на вказаних осіб з метою відмови ними від показань.

Оцінюючи ризик того, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, передбачений пунктом 4 частини першої статті 177 КПК України, слідчий судді вважає його не доведеним, оскільки прокурор, обґрунтовуючи вказаний ризик, посилалась на те, що останній може ухилитись від отримання викликів до органу досудового розслідування. Проте, за своєю суттю ухилення від отримання викликів є переховуванням від органів досудового розслідування, тобто ризиком, передбаченим пунктом 1 частини першої статті 177 КПК України, оцінка якого вже надана слідчим суддею.

Підозрюваний є особою, раніше судимою за вчинення тяжких злочинів, відбув покарання в місцях позбавлення волі, судимість в установленому порядку не знята та не погашена, підозрюється у вчиненні нового тяжкого злочину, що свідчить про наявність ризику того, що він може вчинити інше кримінальне правопорушення, що є ризиком, передбаченим пунктом 5 частини першої статті 177 КПК України.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Таким чином, є обґрунтовані підстави для застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені статтею 176 КПК України можуть забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, що випливають із частини п`ятої статті 194 КПК України, зокрема, його належну поведінку.

Аргументи захисників щодо позитивних відомостей стосовно особи підозрюваного у вигляді стійких соціальних зв`язків та позитивних характеристик, утримання ним дитини та непрацездатної матері, необхідність відшкодування завданої шкоди, не здатні спростувати висновок слідчого судді про недоцільність застосування альтернативного запобіжного заходу.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, не визначає розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 28.07.2022 ОСОБА_4 був затриманий в порядку статті 208 КПК України 28.07.2022 о 13.30 годині. Відповідно до частини другої статті 197 КПК України строк тримання під вартою обчислюється з моменту затримання підозрюваного ОСОБА_4 .

Керуючись статтями 176 - 178, 183, 186, 193, 194, 196, 206, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

постановив:

клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 діб в межах строку досудового розслідування.

Термін дії ухвали закінчується 26 вересня 2022 року о 13.30 годині.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Копію ухвали негайно вручити учасникам кримінального провадження.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.

Повна ухвала складена 01 серпня 2022 року.

Суддя: