Справа № 461/2740/22
Провадження № 1-кс/461/2077/22
09.06.2022 року слідчий суддя Галицького районного суду міста Львова ОСОБА_1 , розглянувши матеріали скарги ОСОБА_2 на бездіяльність прокурора,
ОСОБА_2 звернувся до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність прокурора.
Згідно прохальної частині скарги ОСОБА_2 просить зобов`язати керівника (прокурора) Львівської обласної прокуратури надати йому витяг з ЄРДР та пам`ятку про права потерпілого.
В обґрунтування поданої скарги ОСОБА_2 наводить наступне.
Заява/повідомлення про кримінальні правопорушення (звернення до Голови ВРУ Р.О.Стефанчука №2) від 16.04.2022 року вживається як «Заява».
31.05.2022 року скаржником простим листом (Укрпошта) отримано лист начальника управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Львівської обласної прокуратури ОСОБА_3 від 26.05.2022 року №31/1-3519-21.
Даним листом скаржника повідомлено про відмову керівника (прокурора) Львівської обласної прокуратури (уповноважених осіб) виконати вимоги ст. 214 (надати витяг з ЄРДР), ч.ч. 1,2 ст.55 КПК України (надати пам`ятку про права потерпілого) при отриманні заяви.
Скаржник вважає, що наведені дії Кодексом не передбачені. Про такі дії скаржнику стало відомо лише з наведеного листа.
Таким чином, скаржник вважає, що така бездіяльність прокурора порушує його права та суперечить вимогам КПК України.
Згідно прохальної частини скарги ОСОБА_2 просить проводити розгляд скарги за його відсутності.
Згідно статті 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до статті 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.
З урахуванням наведених положень вважаю, за можливе провести розгляд скарги за відсутності скаржника.
Прокурор у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.
Згідно ч. 3 ст. 306 КПК України, відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.
У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється (ч. 4 ст. 107 КПК України).
З урахуванням наведених вище положень вважаю, за можливе провести розгляд скарги за відсутності прокурора.
Дослідивши матеріали скарги, зокрема долучені до неї копії документів, приходжу до наступного висновку.
Зі змісту ч. 1 ст. 306 КПК України вбачається, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду.
Кримінальним процесуальним кодексом України не визначена підсудність скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора.
Статтею 9 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. У випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.
Отже, виходячи з положень ст. 306 КПК України та загальних засад кримінального процесуального законодавства, судовий контроль за дотриманням прав, свобод і інтересів осіб у кримінальному провадження під час досудового розслідування покладено на слідчого суддю суду першої інстанції, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.
Вказане узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним в ухвалі від 02 березня 2020 року у справі №263/19/20 (провадження №51-420впс20).
Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права (частина 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).
Так, у згаданому висновку суду касаційної інстанції зазначено, що зі змісту ч. 1 ст. 306 КПК України вбачається, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду.
Кримінальним процесуальним кодексом України не визначена підсудність скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора. Однак, ст. 9 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
У випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.
Виходячи з положень ст. 306 КПК України та загальних засад кримінального процесуального законодавства, судовий контроль за дотриманням прав, свобод і інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування покладено на слідчого суддю суду першої інстанції, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.
Таким чином, скарги на рішення, дії або бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.
Отже, з наведеного вбачається, що визначальним критерієм підсудності скарг в порядку ст. 303 КПК України, є саме орган досудового розслідування (його місце знаходження), навіть у ситуації коли оскаржуються лише дії прокурора.
Зокрема, в наведеному вище висновку суду касаційної інстанції мала місце схожа до даної справи ситуація, а саме орган досудового розслідування та прокурор чиї дії оскаржувались знаходились під юрисдикцією різних судів.
Зі скарги та долучених до неї матеріалів вбачається наступне.
Скарга подана щодо недотримання положень чинного КПК. Зокрема, скаржник просить зобов`язати керівника (прокурора) Львівської обласної прокуратури надати йому - ОСОБА_2 витяг з ЄРДР та пам`ятку про права потерпілого.
Так, у самій скарзі ОСОБА_2 посилається на лист начальника процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Львівської обласної прокуратури, з якого скаржник дізнався про порушення своїх прав та недотримання положень КПК України прокурором.
Зі змісту даного листа, який долучений ОСОБА_2 до скарги, вбачається наступне.
Обласною прокуратурою розглянуто звернення скаржника адресоване Голові Комітету з питань правоохоронної діяльності Верховної Ради України, яке надійшло з Офісу Генерального прокурора щодо невиконання ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 22.01.2018, стану досудового розслідування у кримінальному провадженні та з інших питань.
10.11.2018 за результатами проведеного досудового розслідування у кримінальному провадженні слідчим прийнято рішення про його закриття, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України.
Розслідування вказаного кримінального провадження розпочато на підставі ухвали Солом`янського районного суду м. Києва від 08.08.2019, якою задоволено скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України, яка полягала у невнесенні до Єдиного реєстру досудових. розслідувань відомостей про вчинення кримінального правопорушення службовими особами Державного бюро розслідувань.
17.11.2021 за результатами проведеного досудового розслідування у кримінальному провадженні слідчим прийнято рішення про його закриття, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України. Вивченням обласною прокуратурою матеріалів кримінальних проваджень встановлено, що підстав для скасування рішення про їх закриття не вбачається.
Самої заяви/повідомлення або звернення ОСОБА_2 до скарги не долучив.
Крім того, скаржником подане клопотання про поновлення процесуального строку звернення зі скаргою, у якому скаржник посилається на наведений вище лист прокурора від 26.05.2022 року, долучаючи до нього ксерокопію конверта.
Інших матеріалів скарга не містить.
Положення ст. 303 КПК України визначають перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені на досудовому провадженні. Наведений перелік є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.
Виходячи з наведених вище положень стосовно підсудності скарг, слідчим суддею не оцінюються обставини скарги які стосуються проведення досудового розслідування слідчими ТУ ДБР у м. Львові та Сихівського ВП ГУ НП у Львівській області, оскільки зазначені органи досудового розслідування розташовані на території на яку не поширюється юрисдикція Галицького районного суду міста Львова (відповідного слідчого судді).
Щодо доводів скаржника стосовно бездіяльності керівника (прокурора) Львівської обласної прокуратури, слід відзначити наступне.
Як зазначено вище, згідно статті 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Положення ст. 303 КПК України визначають категорії справ у яких можуть бути подані відповідні скарги з метою захисту порушених прав учасників кримінального провадження.
Отже, з оцінки скарги на предмет її обґрунтованості та наявності підстав для її задоволення, встановлено наступне.
Дана скарга не містить жодних даних стосовно кримінального провадження в межах якого оскаржується бездіяльність прокурора, тобто не містить даних про орган досудового розслідування.
В свою чергу, кримінальні провадження про які йдеться у листі прокуратури долученому до скарги не підпадають під юрисдикцію (судовий контроль) слідчого судді Галицького районного суду міста Львова
Крім того, якщо виходити зі змісту наведеного вище листа долученого до скарги, можливо встановити, що така скарга стосується звернення ОСОБА_2 до Голови Комітету Верховної Ради України. Водночас, норми чинного КПК України не містять положень щодо оскарження дій чи бездіяльності щодо звернень до суб`єктів законодавчої влади, в даному випадку Голови Комітету ВРУ. Більше того, Голова Комітету Верховної Ради України не є особою уповноваженою на вчинення будь-яких процесуальних дій з приводу проведення досудового розслідування або процесуального керівництва у ньому. Також, варто відзначити, що ОСОБА_2 не долучив даного звернення до скарги, відтак слідчий суддя позбавлений можливості оцінити його зміст.
Крім того, чинний КПК України не покладає на слідчого суддю обов`язку витребовувати ті чи інші докази на користь сторони кримінального провадження, в тому числі скаржника, під час розгляду скарги в порядку ст.303 КПК України, адже у такому випадку такі дії слідчого судді суперечили б одному із основних принципів здійснення судочинства неупередженості.
Також, в контексті змісту наведеного вище листа прокуратури, варто відзначити, що положення ст. 303 КПК України не передбачають права оскарження такого виду бездіяльності, як невиконання ухвали слідчого судді.
Ухвалюючи рішення у справі, враховую те, що Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.
В свою чергу, порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні урегульований Кримінальним процесуальним кодексом України. Зокрема, подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність дізнавача, слідчого або прокурора під час досудового розслідування має відбуватись з дотриманням певних умов, які визначені процесуальними положеннями.
Враховуючи наведені вище доводи та мотиви, приходжу до висновку, про відсутність законних підстав для задоволення скарги.
Керуючись ст.ст.303, 304,306,307 КПК України,
В задоволенні скарги відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1