Справа № 577/1107/22
Провадження № 1-кп/577/206/22

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 травня 2022 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
за ознаками скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.390 КК України, -
Згідно обвинувального акту, 08.02.2021 року ОСОБА_4 був засуджений Конотопським міськрайонним судом Сумської області за ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 358, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 311, ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 317, ст. 69, ч. 1 ст. 70 КК України до 5 років обмеження волі, з конфіскацією майна, крім житла.
ОСОБА_4 24.09.2021 року прибув для відбування покарання до Державної установи «Конотопський виправний центр (№130)» по вул. Батуринській, 2 в м. Конотоп, де засудженому роз`яснено порядок та умови відбування покарання у вигляді обмеження волі а також роз`яснено встановлені межі ДУ «Конотопський виправний центр (№130)» та про кримінальну відповідальність за порушення меж без дозволу адміністрації установи у відповідності до ст. 390 КК України.
Згідно з ч. 4 ст. 59 КВК України та п. 1 розділу XXIX Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 2823/5 від 28.08.2018 року, особи засуджені до обмеження волі зобов`язані постійно знаходитися в межах виправного центру під наглядом, залишати його межі лише за спеціальним дозволом адміністрації цього центру.
Починаючи з 24.02.2022 року у зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації на території України відповідно до Указу Президента України № 64 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» введено воєнний стан, у період якого усі засуджені на час повітряної тривоги переміщуються до безпечних місць на території ДУ «Конотопський виправний центр (№130)».
Близько 15 години 06.03.2022 року засуджений до обмеження волі ОСОБА_4 діючи умисно, будучи обізнаним про кримінальну відповідальність за самовільне залишення місця обмеження волі, перебуваючи в підвальному приміщенні під будівлями гуртожитку СПС №№2,3, користуючись відсутністю уваги інших засуджених та працівників установи через отвір у вентиляційній шахті виліз на територію дільниці з обмеженим доступом для засуджених, де переліз через паркан основної огорожі та таким чином самовільно залишив ДУ «Конотопський виправний центр (№130»), яка розташована за адресою: м. Конотоп, вул. Батуринська, 2.
Залишивши територію установи ДУ «Конотопський виправний центр (№130)», ОСОБА_4 пішов у напрямку будинку за адресою: м. Конотоп, 1-й пров. вул. Серафімовича, 21, який розташований за межами виправного центру, що встановлені наказом Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції «Про затвердження меж державної установи «Конотопський виправний центр (№130)» № 260/АГ-18 від 10.12.2018 року, а саме в Південно-Західному напрямку - по пр. Миру до міського відділу поліції (пр. Миру, 14, 1500 метрів від установи).
Цього ж самого дня о 19 год. працівниками Конотопського РВП ГУНП в Сумській області було встановлено місцезнаходження ОСОБА_4 поблизу житлових будинків АДРЕСА_2 .
Допитаний в судовому засіданні в якості обвинуваченого ОСОБА_4 вину у вчиненні вказаного злочину визнав повністю, при обставинах, визначених в обвинувальному акті, вказавши, що події, а також час та спосіб скоєння ним злочину, зазначеного в обвинувальному акті, викладені вірно та відповідають дійсності, він їх в повному обсязі підтверджує. Щиро розкаюється у вчиненому та пояснив, що він прибув для відбування покарання до ДУ «Конотопський виправний центр (№130)» де йому роз`яснено порядок та умови відбування покарання у вигляді обмеження волі а також роз`яснено встановлені межі ДУ «Конотопський виправний центр (№130)» та про кримінальну відповідальність за порушення меж без дозволу адміністрації установи у відповідності до ст. 390 КК України. Під час повітряної тривоги 06.03.2022 року близько 15 годин він разом з іншими засудженими спустився до підвального приміщення. Зрозумів, що за ним не спостерігають інші засуджені та працівники установи побачив двері, де через отвір у вентиляційній шахті виліз на територію дільниці з обмеженим доступом для засуджених. Потім вирішив перелізти через паркан основної огорожі та таким чином самовільно залишив ДУ «Конотопський виправний центр (№130») та направився до місця проживання. Цього ж самого дня о 19 год. він був затриманий працівниками поліції поблизу житлових будинків №№ 56,58 по вул. Г. Сковороди в м. Конотоп, Сумської області.
Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються, у суду відсутні сумніви в правильності розуміння обвинуваченим змісту цих обставин, добровільності та істинності позиції обвинуваченого.
Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах викладених в обвинувальному акті, беручи до уваги, обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції. Роз`яснивши йому положення ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченого ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів (крім допиту обвинуваченого та дослідження доказів, які характеризують особу обвинуваченого) стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та розглядає справу у відповідності до ст. 349 КПК України.
За таких обставин суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_4 повністю доведена і його дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 390 КК України - як за самовільне залишення місця обмеження волі, вчинені особою, яка відбуває покарання у виді обмеження волі.
Така юридична оцінка дій обвинуваченого відповідає фактичним обставинам, встановленим по справі.
Згідно ст. 12 КК України обвинувачений вчинив кримінальні правопорушення віднесене до нетяжкої категорії.
Обставинами, що пом`якшують покарання відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставиною, що обтяжує покарання відповідно до ст. 67 КК України суд визнає рецидив злочину.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.
Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, відповідно до вимог ст.ст. 65, 68 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання, а також ступінь здійснення кримінально протиправного наміру та причини, внаслідок яких кримінальне правопорушення не було доведено до кінця.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, які згідно зі ст. 12 КК України є нетяжким злочином; ставлення ОСОБА_4 до вчиненого, яке полягає у визнанні вини та розкаянні та приймає до уваги особу обвинуваченого, який раніше судимий, на обліку у лікаря психіатра не перебуває та перебуває на обліку у лікаря нарколога з 20.08.2018 року з діагнозом вживання декількох наркотичних речовин, за місцем відбування покарання характеризується негативно.
Призначаючи покарання, суд керується положеннями ст. 65 КК України, а саме виходить з принципів справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових злочинів та враховує характер і ступень тяжкості скоєного кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, пом`якшуючі та наявність обтяжуючої покарання обставини, і вважає, що необхідним і достатнім для виправлення та попередження нових злочинів для ОСОБА_4 слід призначити покарання ближче до мінімального, встановленого в санкції ч. 1 ст. 390 КК України.
Крім того, при визначенні покарання суд враховує те, що обвинувачений ОСОБА_4 не відбув повністю покарання за попереднім вироком Конотопського міськрайонного суду від 08.02.2021. Невідбута частина покарання становить 4 роки 4 місяці 21 день обмеження волі.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, оскільки засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим (даним) вироком, частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Згідно з ч. 4 ст. 71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
Остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України суд призначає за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання, призначеного за вироком Конотопського міськрайонного суду від 08.02.2021 року у вигляді позбавлення волі.
На думку суду саме призначене покарання є необхідним й достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.
Заходи забезпечення кримінального провадження в т. ч. запобіжний захід до обвинуваченого в ході судового розгляду не застосовувалися.
Питання щодо речових доказів вирішується судом у відповідності до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 368-371, 373-376 КПК України,-
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1ст. 390 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.
Відповідно до ч. 1 ст.71 КК України ОСОБА_4 за сукупністю вироків до призначеного покарання за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Конотопського міськрайонного суду від 08 лютого 2021 року та призначити остаточне до відбуття покарання за правилами ст. 72 КК України у виді позбавлення волі строком 2 (два) роки 6 (шість) місяців.
Обрати обвинуваченому ОСОБА_4 , до вступу вироку у законну силу, запобіжний захід у виді тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду.
Строк дії запобіжного заходу визначити до набрання вироком законної сили, але не більше 60 днів з моменту його ухвалення.
Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з 03 травня 2022 року.
Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Конотопський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст. 349 цього Кодексу.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1