Справа № 545/1805/22
Провадження № 1-в/545/537/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.07.2022 року Полтавський районний суд Полтавської області у складі

головуючого судді: ОСОБА_1

з участю секретаря: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві клопотання засудженого ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,-

у с т а н о в и в:

До Полтавського районного суду Полтавської області звернувся засуджений ОСОБА_3 з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Прокурор ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, попередньо надавши заяву, у якій заперечував щодо задоволення клопотання посилаючись на те, що засуджений не довів свого виправлення.

Засуджений та представник адміністрації у судове засідання не з`явилися, попередньо надали заяви про розгляд справи без їх участі.

Дослідивши матеріали заяви та особової справи, суд проходить до висновку, що клопотання задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 засуджений вироком Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 25.09.2019 року за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до 3 років позбавлення волі. Вироком Харківського апеляційного суду від 27.11.2019 року вирок Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 25.09.2019 року в частині призначення покарання скасовано; призначено ОСОБА_3 за ч.2 ст.185 КК України покарання у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі. Відповідно до ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за даним, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Первомайського районного суду Харківської області від 29.04.2016 року (із змінами за вироком Харківського апеляційного суду від 09.09.2019 року) у виді 1 року позбавлення волі та остаточно призначено покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі. Згідно з вироком суду строк покарання ОСОБА_3 рахувати з 15.07.2019 року.

Згідно з ч.1 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Частиною 2 статті 81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Таким чином, на момент звернення до суду з клопотанням ОСОБА_3 відбув 2/3 строку призначеного судом покарання, тобто формально має право на розгляд питання щодо застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Згідно з п.2 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року „Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Відповідно до п.17 вказаної постанови Пленуму при розгляді питання про умовно дострокове звільнення судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці і навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, виправно-трудової установи, а також наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

За період відбування покарання засуджений ОСОБА_3 мав 3 заохочення за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених КВК України та правилами внутрішнього трудового розпорядку та вимог безпеки праці; стягнень не мав.
Відсутність стягнень за період відбуття покарання не може бути єдиною обставиною на підтвердження виправлення засудженого.

Згідно з характеристикою, затвердженою начальником державної установи «Темнівської виправної колонії (№100)» від 22.06.2022 року, засуджений ОСОБА_3 характеризується посередньо, працевлаштований на виробництві установи, до праці ставиться добре, не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи; до виконання робіт із благоустрою установи ставиться посередньо, ініціативи не проявляє. У характеристиці зазначили, що засуджений ОСОБА_3 за час відбування покарання не довів своє виправлення, тому застосування до нього ст. 81 КК України недоцільно.
Згідно із довідкою від 13.06.2022 року за вироком суду засуджений ОСОБА_3 має процесуальні витрати на користь держави в сумі 899,8 грн. та на користь юридичної особи 5 130,65 грн., виконавчий лист до установи не надходив, з особового рахунку утримання не проводилися.
Так, одним із показників виправлення засудженого є висновок адміністрації установи про те, що засуджена особа «стала на шлях виправлення» або «довела своє виправлення».

Адміністрація установи у характеристиці від 22.06.2022 року зазначила, що засуджений «не довів своє виправлення». На обґрунтування свого висновку адміністрація установи навела певні обставини, які, на її думку, свідчать про те, що засуджений не довів своє виправлення. Вказані обставини знайшли своє підтвердження і під час судового розгляду.

Аналізуючи встановлені судом обставини суд вважає, що засуджений не довів своє виправлення і не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбуття невідбутої частини покарання.

Керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537,539 КПК України,-

у х в а л и в:
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Полтавський районний суд Полтавської області протягом 7 діб з моменту її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1