Провадження № 1-в/522/201/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.07.2022 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання захисника ОСОБА_3 , в інтересах обвинуваченої ОСОБА_4 , про скасування арешту накладеного у кримінальному провадженні №0000891 від 13 грудня 2016 року відносно ОСОБА_4 обвинуваченої у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 3, 4 ст. 354 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:

встановив:

В провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебувало кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 обвинуваченої у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 3, 4 ст. 354 КК України.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 18.03.2022 року закрито кримінальне провадження №0000891 від 13 грудня 2016 року та ОСОБА_4 була звільнена від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. ч. 3, 4 ст. 354 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, на підставі ст. 49 КК України. Повернуто ОСОБА_4 вилучені відповідно до протоколу обшуку від 28.12 2016 року належне останній майно, а саме: 470 доларів США; 1500 гривень; відомості обліку успішності факультету.

Захисник ОСОБА_3 , в інтересах обвинуваченої ОСОБА_4 , звернувся з клопотання про скасування арешту накладеного ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 29.12.2016 року у кримінальному провадженні №0000891 від 13.12.2016 року, зокрема, скасувати арешт з 470 доларів США, 1500 грн. та відомості успішності факультету.

В обґрунтування поданого клопотання захисник зазначив, що в ухвалі про закриття кримінального провадження зазначено про повернення зазначених речових доказів ОСОБА_4 , однак не зазначено про скасування арешту накладеного ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 29.12.2016 року.

20.06.2022 року від захисника ОСОБА_3 надійшла заява в якій він просить розглядати клопотання про скасування арешту без його участі та без участі ОСОБА_4
20.06.2022 року від прокурора ОСОБА_5 надійшла заява в якій вона просила клопотання розглядати за її відсутності, проти задоволення клопотання не заперечувала.

Згідно ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Таким чином, вважаю, що оскільки учасники судового розгляду, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду клопотання, в судове засідання не з`явилися, письмових заяв про відкладення розгляду клопотання не надали, клопотання має бути розглянуто у відсутності зазначених осіб, відповідно до вимог ч. 4 ст. 107 КПК України без фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження.
Дослідивши доводи клопотання та матеріали провадження, суд приходить до наступного висновку.
Положеннями статей 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Згідно п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 18.03.2022 року закрито кримінальне провадження №0000891 від 13 грудня 2016 року та ОСОБА_4 була звільнена від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. ч. 3, 4 ст. 354 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, на підставі ст. 49 КК України. Повернуто ОСОБА_4 вилучені відповідно до протоколу обшуку від 28.12 2016 року належне останній майно, а саме: 470 доларів США; 1500 гривень; відомості обліку успішності факультету.

Ухвала суду в частині повернення речових доказів стороною обвинувачення оскаржена не була.

Захисник ОСОБА_3 , в інтересах обвинуваченої ОСОБА_4 , звернувся з клопотання про скасування арешту накладеного ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 29.12.2016 року у кримінальному провадженні №0000891 від 13.12.2016 року, посилаючись на те, що кримінальне провадження закрито, у зв`язку з чим відпала подальше необхідність у накладенні арешту.

В ухвалі про закриття кримінального провадження зазначено про повернення речових доказів ОСОБА_4 , однак не зазначено про скасування арешту накладеного ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 29.12.2016 року.

Таким чином, суд вважає, що захисником доведено, що відпала необхідність в подальшому у застосуванні арешту на майно ОСОБА_4 , тому заявлене клопотання підлягає задоволенню.
Висновок суду про те, що у кримінальному провадженні відпала потреба в подальшому застосуванні арешту майна, підтверджується заявою прокурора, в якій прокурор не заперечує про скасування арешту майна та його повернення власнику майна.
Так, відповідно до ст. 13 Конституції України «держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності». Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, і ніхто не може бути протиправне позбавлений права власності (ст. 41 Конституції України).
Відповідно до ст. 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Крім того, відповідно до сформованої Європейським судом з прав людини практики перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року).
За таких обставин, суд зважаючи на зазначені обставини, вважає, що подане клопотання про скасування арешту майна є обґрунтованим та підлягає задоволенню, оскільки існують передбачені Законом підстави для скасування арешту на майно.

Керуючись ст. ст. 174, 372 КПК України,

ухвалив:

Клопотання захисника ОСОБА_3 , в інтересах обвинуваченої ОСОБА_4 , про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 29.12.2016 року, у кримінальному провадженні №0000891 від 13.12.2016 року, задовольнити.
Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 29.12.2016 року, у кримінальному провадженні №0000891 від 13.12.2016 року, на майно вилучене 28.12.2016 року в ході проведення обшуку службового кабінету №79 в будівлі Одеського національного університету ім. І.І. Мечникова по вул. Дворянській 2 в м. Одесі.
Зобов`язати відповідальних посадових осіб управління ГУНП в Одеській області повернути ОСОБА_4 або її представнику майно: 470 доларів США; 1500 гривень та відомості обліку успішності факультету, яке було вилучено 28.12.2016 року в ході проведення обшуку службового кабінету №79 в будівлі Одеського національного університету ім. І.І. Мечникова по вул. Дворянській 2 в м. Одесі
Виконання ухвали покласти на відповідальних посадових осіб управління ГУНП в Одеській області та прокурора процесуального керівника у кримінальному провадженні №0000891 від 13 грудня 2016 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: