Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 494/155/22
Провадження № 1-кп/499/29/22
У Х В А Л А

про відмову в застосуванні запобіжного заходу

27 квітня 2022 року смт.Іванівка

Іванівський районний суд Одеської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , учасників кримінального провадження: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 (далі - також прокурор), обвинуваченого та його захисника адвоката ОСОБА_4 (далі - також захисник), розглянувши у відкритому, підготовчому судовому засіданні, в режимі відеоконференції в залі суду, клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000217 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Березівка, Одеської області, зареєстрованого та фактично проживаючого у квартирі АДРЕСА_1 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною 3 статті 296 Кримінального кодексу України (далі - також КК),

В С Т А Н О В И В:

1. Суть питання, що вирішується ухвалою таке.
28 лютого 2021 року до Іванівського районного суду Одеської області з Одеського апеляційного суду надійшов обвинувальний акт кримінального провадження № 0000217 за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною 3 статті 296 КК (далі - також кримінальне провадження, справа).

23 березня 2022 року потерпілий подав письмове клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого (далі - також клопотання).

Суд вирішує питання щодо клопотання.

2. Учасники судового провадження висловили таке.
Прокурор у судовому засіданні просив вирішити клопотання за розсудом суду та зазначив, що продовжує підтримувати державне обвинувачення в суді по справі.

Обвинувачений та його захисник, у судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання та застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Потерпілий ОСОБА_6 (далі - також потерпілий) подав до суду заяву в якій просив задовольнити клопотання та проводити підготовче судове засідання без його участі.

3. Мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, якими суд керувався такі.
Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом (частина 1 статті 29 Конституції України).

Терміни, що їх вжито в цьому Кодексі, якщо немає окремих вказівок, мають таке значення сторони кримінального провадження - з боку обвинувачення: слідчий, дізнавач, керівник органу досудового розслідування, керівник органу дізнання, прокурор, а також потерпілий, його представник та законний представник у випадках, установлених цим Кодексом; з боку захисту: підозрюваний, обвинувачений (підсудний), засуджений, виправданий, особа, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, їхні захисники та законні представники (пункт 19 статті 3 Кримінального процесуального кодексу України (далі - також КПК).

Відповідно до частини 6 статті 9 КПК у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 КПК.

Заходами забезпечення кримінального провадження є запобіжні заходи (пункт 9 частини 2 статті 131 КПК).

Заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом (частина 1 статті 132 КПК).

Запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора (частина 4 статті 176 КПК).

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років (частина 1, пункт 4 частини 2 статті 183 КПК).

Під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу. За відсутності зазначених клопотань сторін кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим (частина 3 статті 315 КПК).

Заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються під час судового провадження згідно з положеннями розділу ІІ цього Кодексу з урахуванням особливостей, встановлених цим розділом (частина 1 статті 333 КПК).

У разі відмови прокурора від підтримання державного обвинувачення в суді головуючий роз`яснює потерпілому його право підтримувати обвинувачення в суді. Потерпілий, який погодився підтримувати обвинувачення в суді, користується всіма правами сторони обвинувачення під час судового розгляду (частина 2, 4 статті 340 КПК).

Системний аналіз наведених норм свідчить, що потерпілий не є суб`єктом, який може звернутися до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Під час судового провадження таке клопотання може подати зокрема прокурор відповідно до вимог КПК.

Тобто потерпілий не наділений правом звернутися до суду з клопотанням про обрання запобіжного заходу стосовно обвинуваченого. Тим більше, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом і застосовується виключно у випадках доведеності, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК.

Суд відмічає, що, виходячи з частини 2, 4 статті 340 КПК, потерпілий набуває прав сторони обвинувачення лише у випадку, коли прокурор відмовився від підтримання державного обвинувачення в суді, а потерпілий погодився підтримувати обвинувачення в суді, то такий потерпілий користується усіма правами сторони обвинувачення під час судового розгляду.

Суд наголошує, що прокурор у цьому кримінальному провадженні не відмовився від підтримання державного обвинувачення, тому потерпілий не набув права звертатись до суду з клопотанням щодо обрання запобіжного заходу стосовно обвинуваченого.

4. Висновок суду такий.
З огляду на зазначене, суд доходить висновку щодо відмови у задоволенні клопотання потерпілого.

Керуючись статтями 8, 9, 194, 196,197, 199, 315, 369-372 КПК, суд,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання потерпілого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 04 травня 2022 року.

СуддяОСОБА_7