УХВАЛА
іменем України
Справа № 126/2188/20

Провадження № 1-кп/126/80/2022

"20" червня 2022 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

із секретарем ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Бершадь обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 за ознаками злочину, передбаченого ч.3.ст. 185 КК України, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000394 від 13.07.2022 року,-

ВСТАНОВИВ :
На розгляді Бершадського районного суду перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України.

Прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою на шістдесят днів, посилаючись на те, що термін дії запобіжного заходу спливає, при цьому підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на інший вид, не пов`язаний з позбавленням волі, відсутні, а ризики не зникли.

Обвинувачений ОСОБА_4 заперечував щодо задоволення клопотання прокурора про продовження йому строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив замінити запобіжний захід тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Суд, при вирішенні клопотання клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу обвинуваченому у виді тримання під вартою, приходить до наступного висновку.

За правилами, визначеними ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта.

Тримання під вартою відповідно до ст. 183 КПК України є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Положення чинного Кримінального процесуального кодексу України вказують, що важливим елементом при встановленні підстав для продовження строку дії запобіжного заходу є не лише наявність ризиків, які існували при обранні запобіжного заходу, а і ті обставини, що до завершення дії попереднього судового рішення про обрання запобіжного заходу вони не зменшилися або з`явилися нові. Доведення таких обставин покладається на прокурора.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях (зокрема «Харченко проти України», «Єлоев проти України», «Фельдман проти України») неодноразово акцентував увагу на тому, що доцільність продовження строків тримання під вартою, упродовж судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом судового розгляду справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Відповідно, кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються, та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у право особи на свободу. Таким чином, зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і прокурор має навести інші підстави. До того ж, такі підстави мають бути чітко вказані.

Відповідно до правової позиції, викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2011 у справі «Марченко проти України», при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Вирішуючи питання про можливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, що зможе запобігти настання існуючих ризиків переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та можливого вчинення інших кримінальних правопорушень чи продовження правопорушення, у якому він обвинувачується, суд враховує обсяг та характер дій, які необхідно провести до завершення розгляду справи, дані про особу обвинуваченого, його вік, а також те, що останній має постійне місце проживання, тому вважає, що подальше тримання обвинуваченого під вартою не викликано об`єктивною необхідністю і не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи особи.

Також, з огляду на викладене, суд вважає, що тим ризикам, про які зазначив прокурор, зможе дієво запобігти більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Таким чином, на підставі наведеного, суд приходить до висновку, що достатнім стримуючим заходом належної процесуальної поведінки ОСОБА_4 буде цілодобовий домашній арешт, такий вид запобіжного заходу є співмірним з існуючими ризиками та даними про особу обвинуваченого.

За таких обставин, суд вважає, що клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 слід задовольнити частково, змінивши запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 199, 331, 392 КПК України, суд

УХВАЛИВ :

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 задовольнити частково.

Змінити запобіжний захід ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Михайлівка Бершадського району Вінницької області та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, проживаючого в цивільному шлюбі, раніше не судимого, з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ч. 5 ст.194 КПК України такі обов`язки:

-не залишати місце свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 без дозволу суду цілодобово;

-з`являтися за викликом до суду;

-повідомляти суд про зміну місця свого проживання;

-утримуватися від спілкування з потерпілими у кримінальному провадженні.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 положення ч.5 ст.181 КПК України, згідно з якими працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Обвинуваченого ОСОБА_4 негайно доставити до місця проживання і звільнити з-під варти.

Визначити строк дії ухвали в частині застосованого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту цілодобово до 18.08.2022 включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали негайно вручити обвинуваченому.

Ухвалу суду про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт обвинуваченого ОСОБА_4 направити для виконання ВП №1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області та ДУ Вінницький слідчий ізолятор (вулиця Брацлавська, 2, Вінниця, Вінницька область, 21000).

Ухвала про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути оскаржена протягом 7 днів до Вінницького апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1