печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 листопада 2020 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Києві скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Офісу Генерального прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні №0000502 від 22.06.2005 р. та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2020 року до провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Офісу Генерального прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні №0000502 від 22.06.2005 р. та зобов`язання вчинити дії.

В обґрунтування доводів та вимог скарги зазначено, що 16.01.2015 ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси зобовязано прокуратуру Одеської області повернути вилучене під час проведення обшуку майно. Проте, зазначене майно не повернуто в повному обсязі. Таким чином, заявник просить суд зобов`язати уповноважену особу осіб Офісу Генерального прокурора, повернути квиучені речі.

Заявник в судове засідання не з`явився, про розгляд скарги повідомлена належним чином. Проте подала заяву про розгляд справи у її відсутність, скаргу підтримала просила задовольнити.

Представник Офісу Генерального прокурора у судове засідання не з`явився, про місце і час розгляду скарги повідомлений належним чином. Проте подав заперечення у яких просив відмовити у задоволенні скарги, оскільки на даний час кримінальне провадження закрито, та зазначив що вказане рішення про закриття кримінального провадження оскаржується у Заводському районному суді м. Миколаєва. Крім того, вказав, що під час розгляду звернення ОСОБА_3 від 30.9.2020 вжито заходів для отримання Департаментом планово-фінансової діяльності, бухгалтерського обліку та звітності в АТ «Укрексімбанк» ювелірних виробів та грошових коштів для їх повернення.

За вказаних обставин, слідчим суддею з метою забезпечення дотримання розумних строків розгляду скарги, визнано можливим її розгляд у відсутність осіб, які не з`явилися, при цьому слідчим суддею враховано положення ст.ст. 26, 306 КПК України.

Вивчивши скаргу, дослідивши письмові докази в її обґрунтування, слідчий суддя приходить до наступного.

За своїм змістом подана скарга направлена на повернення вилученого майна у ході проведеного обшуку, шляхом оскарження бездіяльності прокурора/слідчого.

Як вбачається з матеріалів скарги, в провадженні Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві перебувало кримінальне провадження №0000502.

17.01.2020 року прокуратурою Одеської області прийнято рішення про закриття кримінального провадження №0000502 на підставі п. 2 ч.1 ст. 284 КПК України.
У квітні 2020 року матеріали вказаного кримінального провадження направлені до прокуратури Одеської області для подальшого направлення до Офісу Генерального прокурора.

У вказаному кримінальному проваджені, 16.01.2015 ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси зобовязано прокуратуру Одеської області повернути вилучене під час проведення обшуку майно.

На виконання ухвали суду від 16.01.2015 слідчим СВ прокуратури Одеської області ОСОБА_4 повернуто частину майна, проте грошові кошти у розмірі 4800 доларів США та золоті прикраси не повернуто.

26.05.2016 року листом № 18-1053 першого заступника Генерального прокурора України Севрука Ю на звернення від 10.05.2016 повідомлено, що для отримання коштів необхідно звернутись бухгалтерії Генеральної прокуратури України, та 30.05.2016 року ОСОБА_3 отримала кошти.
Заявник зверталась, до Генеральної прокурори України з листами про повернення золотих прикрас вартістю 800 000 гривень, чи надання грошової компенсації, проте зазначені золоті прикраси не були повернуті.

Частиною 2 ст. 132 КПК України встановлено, що слідчим суддею, повноважним розглядати питання, віднесені до його компетенції на стадії досудового розслідування, є слідчий суддя місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.
У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.

Слідчий суддя при вирішенні даної скарги, враховує, приписи статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Частиною 5 статті 9 КПК України, передбачено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Так, згідно з усталеною практикою ЄСПЛ стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (див., серед інших джерел, рішення у справах «Іммобіліаре Саффі проти Італії» (Immobiliare Saffi v. Italy) [ВП], заява № 22774/93, п. 44, ECHR 1999-V, та «Вістіньш і Препьолкінс проти Латвії» () [ВП], заява № 71243/01, п. 93, від 25 жовтня 2012 року).

ЄСПЛ наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece) [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II).

Згідно зі ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржено неповернення тимчасово вилученого майна, згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які слідчий, прокурор зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.

Статтею 169 КПК України передбачено, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; у випадках, передбачених ч. 5 ст. 171, ч. 6 ст. 173 цього Кодексу; у разі скасування арешту.

Так, однією з засад кримінального провадження є змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Разом з тим, у матеріалах скарги відсутні докази того, що наданий час процесуальне керівництво досудовим розслідуванням здійснюється Офісом Генерального прокурора, не надано доказів того чи скасовано постанову про закриття провадження кримінального провадження.
Слідчий суддя, у зв`язку з недоведеністю заявником того, що скарга на даний час підсудна Печерському районному суду м. Києва, слідчий суддя приходить до висновку про відмову в задоволенні скарги.
Таким чином, виходячи з встановлених обставин справи та вимог КПК України, слідчий суддя надходить до висновку про те, скарга є безпідставною, необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 100, 169-170, 303, 305, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Офісу Генерального прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні №0000502 від 22.06.2005 р. та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1