Єдиний унікальний номер справи 803/116/22
Провадження № 1-кс/183/1500/22

У Х В А Л А

12 жовтня 2022 року м. Новомосковськ Дніпропетровської області

Слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , розглянувши скаргу ОСОБА_2 ,-

УСТАНОВИВ:

10 жовтня 2022 року на адресу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з Дніпровського апеляційного суду після визначення підсудності, надійшла скарга ОСОБА_2 «в порядку ст.ст. 303-307 КПК України», у якій заявник просить: «визнати бездіяльність заступника керівника СВ Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 за не вчинення процесуальних дій в частині надання заявнику необґрунтованої відмови в задоволенні клопотання про внесення відомостей в ЄРДР № 0000915 та кваліфікацією даного кримінального правопорушення відповідно до статті 397 КК України. Зобов`язати слідчого Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області або іншу посадову особу СВ Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, яка має належні повноваження за ЄРДР № 0000915 винести процесуальне рішення про додаткову кваліфікацією кримінального правопорушення відповідно до статті 397 КК України та внесення даних відомостей до ЄРДР № 0000915», та яка передана судді 11 жовтня 2022 року.

Вивчивши скаргу та додані до неї матеріали, слідчий суддя приходить до такого.

Так, з матеріалів скарги убачається, що вимоги заявника фактично зводяться до незгоди з правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000915.

Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.

Відповідно до ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 КПК України.

У ч. 1 ст. 303 КПК України міститься вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування. Так, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: 1) бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування; 2) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження; 3) рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником; 4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження; 5) рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою; 6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом; 7) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником; 8) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником; 9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником; 10) повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником; 11) відмова слідчого, дізнавача, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, - стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.

Аналіз вищенаведених положень кримінального процесуального закону дає підстави для висновку, що право на оскарження слідчому судді рішень, дій чи бездіяльності особа отримує лише тоді, коли слідчий або прокурор прийняли певні рішення, вчинили конкретні дії або допустили конкретну бездіяльність, оскарження яких передбачено ч. 1 ст. 303 КПК України.

З огляду на викладене, скарга ОСОБА_2 не містить вимог, які могли б бути предметом оскарження до слідчого судді в контексті вимог ст. 303 КПК України.

Разом з тим, у слідчого судді відсутні процесуальні повноваження щодо вирішення питань про правову кваліфікацію при внесенні відомостей в ЄРДР, з огляду на положення ч.ч. 4, 5 ст. 214 КПК України, і зверненні зі скаргою до слідчого судді щодо внесення змін та відомостей про правову кваліфікацію кримінального правопорушення, про фабулу кримінального правопорушення, тощо, не передбачено ст. 303 КПК України.

Положенням про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань передбачено, що однією з складових відомостей, які слідчий (прокурор) вносять до ЄРДР є попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність. Тобто, зважаючи на той факт, що відомості (фабула та кваліфікація) вносять до здійснення дій з досудового слідства, лише згодом, під час здійснення досудового розслідування, органу, який таке проводить, стане зрозуміло чи була попередня кваліфікація, яку внесено до ЄРДР відповідною, або при внесенні було здійснено припущення, яке не знайшло свого підтвердження, або діяння має іншу кваліфікацію. При цьому, у разі встановлення під час проведення досудового розслідування ознак інших злочинів (окрім тих, які були зазначені при реєстрації кримінального провадження), слідчий чи прокурор в порядку ст. 110 КПК України мають право прийняти процесуальне рішення про перекваліфікацію, зміну чи доповнення кваліфікації по кримінальному провадженню. Відтак, слідчий суддя приходить до переконання, що подана скарга не може бути предметом розгляду у порядку оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування, передбаченому ч. 1 ст. 303 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 303 КПК України скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

Враховуючи наведене вище, вимоги скарги ОСОБА_2 не ґрунтуються на положеннях ч. 1 ст. 303 КПК України та не належать до компетенції слідчого судді загального місцевого суду і не відносяться до питань, регламентованих главою 26 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 304 КПК України, слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження у разі, якщо скарга подана на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягають оскарженню.

Отже, оскільки вимоги скарги не відносяться до питань, регламентованих главою 26 КПК України, у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303-307, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

У відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 в порядку ст.ст. 303-307 КПК України від 19 вересня 2022 року відмовити.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження невідкладно надіслати особі, яка подала скаргу.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання її копії.
Слідчий суддя ОСОБА_1