В И Р О К
Іменем України
28 липня 2022 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області
у складі: головуючого - судді ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Мукачеві угоду про примирення, укладену між потерпілим та обвинуваченим у кримінальному провадженні №0000447 внесеному до ЄРДР 15.10.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , працюючого продавцем, одруженого, який має на утриманні та вихованні одну неповнолітню дитину, раніше не судимого,
- у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
сторони обвинувачення - прокурора ОСОБА_4
сторони захисту - обвинуваченого ОСОБА_3
- захисника обвинуваченого ОСОБА_5
- потерпілого ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України.
У підготовчому судовому засіданні захисником обвинуваченого - адвокатом ОСОБА_5 подано на розгляд суду угоду про примирення укладену між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 , від 27 грудня 2021 року.
Відповідно до обвинувального акта ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) за таких обставин:
14 жовтня 2021 року, близько 21 години 40 хвилин, водій ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та керуючи автомобілем марки «MAZDA» моделі «6», державний номерний знак НОМЕР_1 , разом з пасажиром ОСОБА_6 , рухаючись по вул. Мукачівська у с. Великі Лучки Мукачівського району, Закарпатської області з населеного пункту в напрямку міста Мукачево, на заокругленій ділянці автодороги не забезпечив безпеку дорожнього руху та грубо порушив вимоги п.п. 12.1, 12.2 та 12.4 Правил дорожнього руху України, при цьому під час руху не переконався у безпечності своїх дій, не вибрав безпечну швидкість та не врахував дорожню обстановку, в результаті чого втратив керованість та допустив виїзд автомобіля за межі дорожнього покриття у правий по ходу руху кювет. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля марки «MAZDA» моделі «6», державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді компресійного перелому тіла першого поперекового хребця, які відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень як такі, що потягли за собою розлад здоров`я на строк понад 21 день. Також при поступленні були виявлені тілесні ушкодження у вигляді множинних саден волосистої частини голови та чола, синця правого передпліччя, які відносяться до групи легких тілесних ушкоджень, як такі, що не потягли за собою короткочасний розлад здоров`я і стійку втрату працездатності. Вказані тілесні ушкодження виникли внаслідок дії твердих тупих предметів по ударному механізмі спричинення, можливо їх виникнення у пасажира в салоні легкового автомобіля при ДТП, а саме при зіткненні з електроопорою та вкладаються у час події, що мала місце 14.10.2021. З технічної точки зору, суперечність дій водія автомобіля марки «MAZDA» моделі «6», державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_3 технічним вимогам п. 12.1 та 12.4 чинних Правил дорожнього руху України, перебувають в причинно-наслідковому зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди. Своїми діями ОСОБА_3 порушив вимоги п.п. 12.1, 12.2 та 12.4 Правил дорожнього руху України, якими зазначено:п. 12.1- під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ними; п. 12.2 « у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги»; п. 12.4 « у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год»; п. 1.10 «безпечна швидкість» - швидкість, за якої водій має змогу безпечно керувати транспортним засобом та контролювати його рух у конкретних дорожній умовах. В даній дорожній ситуації технічна можливість уникнути даної дорожньо-транспортної пригоди для водія автомобіля марки «MAZDA» моделі «6», державний номерний знак НОМЕР_1 гр. ОСОБА_3 полягає у дотриманні ним вимог пунктів 12.1, 12.2 та 12.4 Правил дорожнього руху України. Невиконання водієм ОСОБА_3 вимог п. 12.1, 12.2 та 12.4 Правил дорожнього руху України знаходяться прямому причинному зв`язку з наступившими наслідками, зокрема, отримання тілесних ушкоджень середньої тяжкості потерпілим ОСОБА_6 ..
Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч.1 ст.286-1 КК України тобто, порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 просить суд затвердити угоду про примирення укладену між ним та потерпілим ОСОБА_6 27.12.2021 року.
При цьому, обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, клопоче затвердити угоду про примирення від 27.12.2021 року, досягнуту між ним та потерпілим ОСОБА_6 , за якою він визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України, примирився з потерпілим, сторони дійшли згоди щодо призначення йому покарання за ч.1 ст.286-1 КК України, із застосуванням статті 69 КК України, перешти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч.1 ст.286-1 КК України, у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян із застосуванням додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк три роки. Також пояснив, що укладення угоди з його сторони є добровільним, він розуміє права, передбаченні п.1 ч.5 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені п.1 ч.1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього, у разі затвердження цієї угоди.
Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 просила затвердити угоду про примирення укладену між потерпілим та обвинуваченим, посилаючись на те, що така узгоджується з вимогами КПК України та КК України, не суперечить інтересам потерпілого та інших осіб.
Потерпілий ОСОБА_6 у підготовчому судовому засіданні підтримав угоду про примирення з обвинуваченим ОСОБА_3 , просить суд її затвердити, призначивши обвинуваченому покарання, визначене в угоді. Також пояснив, що претензій до обвинуваченого не має, обвинувачений повністю відшкодував йому шкоду, спричинену злочином, укладення угоди з його сторони є добровільним, наслідки затвердження угоди, передбачені п.2 ч.1 ст. 473 КПК України зрозумілі.
Прокурор заперечив проти затвердження угоди про примирення між потерпілим з обвинуваченим, посилаючись на те, що така супереч з вимогами КПК України та КК України, оскільки відповідно до ст. 286 КК України, основним об`єктом посягання є правила дорожнього руху України та експлуатації транспорту, а додатковим життя і здоров`я особи, що унеможливлю укладення угоди з потерпіли.
Перевіривши угоду про примирення та заслухавши думку прокурора, потерпілого, обвинуваченого, захисника, суд приходить до висновку, що укладення угоди сторонами є добровільним, зазначена угода про примирення відповідає вимогам КПК України та закону, і підлягає затвердженню.
Відповідно до ч.1, ч.3 ст.469 КПК України за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений: ч.1 ст.286-1 КК України, який відповідно до ст.12 КК України, є нетяжким кримінальним правопорушенням (злочином).
При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 5 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п.1 ч.1 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом. Потерпілий також розуміє наслідки затвердження даної угоди, визначені п.2 ч. 1 ст.473 КПК України.
Також судом встановлено, що умови угоди про примирення не суперечать вимогам КПК України та Кримінального кодексу України, правова кваліфікація дій кримінального правопорушення вірна; умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб; відсутні підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; не встановлено очевидної неможливості виконання обвинуваченого взятих на себе зобов`язань за угодою, а також відсутні фактичні підстави для невизнання винуватості.
При призначенні покарання, суд згідно із вимогами ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування потерпілому завданих збитків та заподіяної шкоди.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, не встановлено.
Правила призначення покарання встановлені КК України. Відповідно до ч.5 ст. 65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про примирення або про визнання вини суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди. Отже, закон дозволяє зазначеним вище суб`єктам кримінального провадження самостійно визначити вид покарання яке понесе винна особа.
Суд при затвердженні вироку на підставі угоди та призначенні покарання зобов`язаний перевірити угоду на відповідність вимогам кримінального процесуального закону та закону про кримінальну відповідальність. За таких обставин сторони угоди, визначаючи покарання, зобов`язані дотримуватись положень розділу ХІ «Призначення покарання» КК України.
За правилом ч.1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.
Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму ВССУ № 13 від 11.12.2015 «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод» сторони мають право узгоджувати покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного і обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання (п. 3 ч. 1 ст. 65 КК ). За наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного сторони угоди з огляду на положення статей 65, 75 КК мають право, використовуючи положення ст. 69 КК, узгоджувати: а) основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК, або б) інше основне покарання, більш м`який його вид, не зазначений у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК за цей злочин; в) не визначати додаткове покарання, передбачене у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК як обов`язкове, за винятком випадків, встановлених ч. 2 ст. 69 КК України.
Згідно з матеріалами провадження ОСОБА_3 обвинувачувався у вчиненні злочину невеликої тяжкості, внаслідок порушенням обвинуваченим Правил дорожнього руху потерпілому ОСОБА_6 було заподіяно тілесні ушкодження середньої тяжкості, а тому перешкод до укладання угоди про примирення між обвинуваченим і потерпілим за вказаними вище підставами не виявлено.
Крім того, з обвинувального акту вбачається, що внаслідок порушення ОСОБА_3 Правил дорожнього руху завдано шкоду здоров`ю потерпілого ОСОБА_6 у вигляді тілесного ушкодження середньої тяжкості.
Відомостей про спричинення шкоди суспільним інтересам у висунутому ОСОБА_3 в обвинуваченні немає.
Із диспозиції ч.1 ст. 286-1 КК України вбачається, що саме спричинення потерпілому середньої тяжкості тілесного ушкодження, внаслідок порушення особою, яка керує транспортним засобом, у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції правил безпеки дорожнього руху відносить дії такої особи до кримінально караних, тоді як саме по собі порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, без настання відповідних наслідків для здоров`я потерпілого не є злочином.
Наявність гіпотетичної шкоди суспільним інтересам, не конкретизованої в обвинуваченні, не може бути перешкодою для вирішення питання про укладення у кримінальному провадженні угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим.
Частиною 5 ст.469, п.1 ч.3 ст.314 КПК України передбачено, що укладення угоди про примирення може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку. При прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду про примирення.
Відповідно до ч.1 ст.475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 та призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання.
Оскільки, наявні обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне, повне відшкодування шкоди потерпілому, який просить про застосування до обвинуваченого найбільш можливого мінімального основного покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд приходить до висновку про можливість застосування ч.1 ст.69 КК України та призначення обвинуваченому основне покарання, перейшовши до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.
Цивільний позов потерпілим не пред`являвся.
Арешт майна не накладався.
Речові докази: ТЗ марки «Mazda» моделі «6» д.н.з НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 на праві приватної власності належить ОСОБА_8 , мешканцю АДРЕСА_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 виданого на ім`я ОСОБА_8 , передано на відповідальне зберігання ОСОБА_8 ; змив з керма автомобіля, змив з ручки дверцяти (внутрішньої водійської сторони), змив з ручки з перемикання передач, одорологічний слід з керма автомобіля, одорологічний слід з ручки дверцяти (внутрішньої водійської) сторони, одорологічний слід з ручки перемикання передач та вирізка з водійської подушки безпеки зі слідами бурої речовини, передано на зберігання до кімнати речових доказів відділу поліції №1 Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області.
Процесуальні витрати за проведення експертиз по даному кримінальному провадженні становлять: 2574,15 гривень за проведення судово-автотехнічної експертизи, 1029,72 гривень за проведення інженерно-транспортної експертизи.
Керуючись: ст. 368-371, 373, 374, 468, 469, 471, 474, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про примирення між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000447 внесеному до ЄРДР 15.10.2021 року, укладену 27 грудня 2021 року.
Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України, та призначивши йому узгоджену сторонами угоди міру основного покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 (сімнадцять тисяч)гривень із застосуванням додаткового покарання з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.
Речові докази: ТЗ марки «Mazda» моделі «6» д.н.з НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 на праві приватної власності належить ОСОБА_8 , мешканцю АДРЕСА_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 виданого на ім`я ОСОБА_8 , які передано на відповідальне зберігання ОСОБА_8 передати за належністю; змив з керма автомобіля, змив з ручки дверцяти (внутрішньої водійської сторони), змив з ручки з перемикання передач, одорологічний слід з керма автомобіля, одорологічний слід з ручки дверцяти (внутрішньої водійської) сторони, одорологічний слід з ручки перемикання передач та вирізка з водійської подушки безпеки зі слідами бурої речовини, які передано на зберігання до кімнати речових доказів відділу поліції №1 Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області знищити.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 в дохід держави процесуальні витрати за проведення експертиз у даному кримінальному провадженні, суму2574,15 гривень за проведення судово-автотехнічної експертизи, 1029,72 гривень за проведення інженерно-транспортної експертизи.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_3 не застосовувався.
Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, у разі не подання на нього апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено з підстав передбачених ст. 394 КПК України, до Закарпатського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.
У разі невиконання угоди про примирення або про визнання винуватості, у відповідності до ст. 476 КПК України, потерпілий чи прокурор відповідно мають право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.
Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити засудженому, потерпілому та прокурору.

Головуючий ОСОБА_9