Справа № 523/3043/18
Провадження №1-кп/523/502/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2022 року

Суворовський районний суд міста Одеси у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора Суворовської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
обвинуваченого (підсудного) ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000767, внесене до ЄРДР 10.02.2018 року, за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Голинчинці Шаргородського району Вінницької області, громадянина Російської Федерації, з вищою освітою, одруженого, працюючого водієм ТОВ «Нова Пошта», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , засудженого:
-10.06.2020 року Суворовським районним судом м.Одеси за ч.2 ст.286, ст.ст.75, 76 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік та зі звільненням від відбування призначеного основного покарання з випробуванням строком на 2 роки,
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,
В С Т А Н О В И В:
09.02.2018 року, приблизно об 11:30 годині, підсудний ОСОБА_5 керуючи технічно справним автомобілем «Mercedes-Benz», номерний знак НОМЕР_1 , уважним не був, за дорожньою обстановкою не стежив, рухаючись заднім ходом по тротуару з боку проїзної частини Десантного бульвару до магазину «Точка», розташованого біля будинку №16 в м.Одесі, не переконався в тому, що це буде безпечно і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, для забезпечення безпеки руху за допомогою до інших осіб не звернувся, в результаті чого скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_6 , яка знаходилась на зазначеному тротуарі позаду автомобіля у вертикальному положенні.
Своїми діями підсудний ОСОБА_5 допустив порушення вимог п.п.2.3.б, 10.9 «Правил дорожнього руху» України, які вказують на те, що:
п.2.3.б. «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;
п.10.9 Під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху, він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб».
Внаслідок описаної дорожньо-транспортної пригоди, пішохід ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми крововиливи в м`які тканини голови, крововиливи під м`які мозкові оболонки; закритої травми тулуба синці тулуба, переломи лівої ключиці, грудини, правих та лівих ребер з розривами плеври, крововиливи в плевральні порожнини, переломи 2, 4-9-го грудних хребців, 4,5-го поперекових хребців; закритої травми тазу переломи кісток тазу, крижі з крововиливами в м`які тканини порожнини малого тазу; закритого перелому кісток лівого передпліччя, які призвели до травматичного шоку, від якого 09.02.2018 року настала смерть ОСОБА_6 у лікувальному закладі.
Потерпіла ОСОБА_7 (племінниця загиблої), будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце судового засідання, до суду не з`явилася, надавши заяву щодо розгляду кримінального провадження без її участі, повним відшкодуванням підсудним ОСОБА_5 завданій їй шкоди, а також висловила свою позицію щодо міри покарання останньому, на підставі чого та з урахуванням позиції сторін процесу, суд вирішив здійснити розгляд кримінального провадження за відсутності вказаної потерпілої.
Підсудний же ОСОБА_5 , повністю визнавши свою провину за висунутим обвинуваченням та не оспорюючи при цьому час, місце, спосіб та мотиви вчиненого ним при наведених вище обставинах, будучи допитаним в судовому засіданні пояснив суду про обставини інкримінованого йому кримінального правопорушення щодо порушення правил безпеки дорожнього руху при керуванні транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_6 , які відповідають викладеним вище обставинам.
Згідно з ч.3 ст.349 КПК України, суд за попереднім обговоренням з учасниками судового провадження змісту цієї норми закону, визнав недоцільним за клопотанням прокурора дослідження доказів щодо тих обставин, які сторонами процесу не оспорюються. При цьому, з`ясувавши, що сторони провадження правильно розуміють зміст цих обставин, а також роз`яснивши їм про відсутність права оскарження фактичних обставин кримінального провадження в апеляційному порядку, суд упевнився в добровільності та істинності їх позиції.

Втім, суд вважає, що винність підсудного ОСОБА_5 у скоєнні ним кримінального правопорушення, фактичні обставини якого ним та ніким із учасників процесу не оспорюються, об`єктивно та повністю підтверджується наявними в матеріалах досудового розслідування доказами, дослідження яких не здійснювалось в повному обсязі, згідно з ч.3 ст.349 КПК України.
Приймаючи до уваги наведені обставини, судом встановлено, що підсудний ОСОБА_5 при керуванні транспортним засобом порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинили смерть потерпілої, а відтак суд погоджується з кваліфікацією стороною обвинувачення дій вказаного підсудного за ч.2 ст.286 КК України.
Так, з огляду на ч.2 ст.286 КК України, кримінальна відповідальність за цією нормою закону настає за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого або заподіяли тяжке тілесне ушкодження, що карається позбавленням волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.65, ч.2 ст.50 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень, та при призначенні покарання суду слід врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також слід виходити з того, що покарання має бути призначене відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу й у межах санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, яке передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.
Внаслідок означених вимог закону, при призначенні покарання підсудному ОСОБА_5 , суд приймає до уваги характер і обставини вчиненого ним, зміст й обсяг допущених ним порушень правил безпеки дорожнього руху та те, що скоєне ним кримінальне правопорушення відноситься до категорії необережних тяжких злочинів, невідворотність наслідків, що призвели до настання смерті ОСОБА_6 , а також судом враховується викладена у відповідній заяві відсутність у потерпілої ОСОБА_7 претензій будь-якого характеру до підсудного у зв`язку з відшкодуванням ним збитків, стан здоров`я підсудного і характеризуючі його особу дані.
Так, підсудний ОСОБА_5 свою провину визнав та завдані ним потерпілій ОСОБА_7 збитки відшкодував у повному обсязі; є особою похилого віку і громадянином Російської Федерації, має посвідку на постійне проживання в Україні; одружений, забезпечений місцем реєстрації в Одеській області й місцем проживання в м.Одесі та працює водієм ТОВ «Нова Пошта», де характеризується позитивно; будь-якими психічними захворюваннями не страждає, але має ряд відповідних захворювань; в теперішній час засуджений за вчинення аналогічного кримінально-протиправного діяння проти безпеки руху за вироком Суворовського районного суду м.Одеси від 10.06.2020 року (щодо події, які мали місце 22.02.2019 року), сукупність чого свідчить про його схильність до порушень правил безпеки дорожнього руху, але одночасно обумовлює можливість виправлення підсудного в умовах суспільства.

За приписами ст.ст.66, 67 КК України, до обставин, що пом`якшують покарання підсудного ОСОБА_5 , як зазначено в обвинувальному акті та з чим також погоджується й суд, слід віднести щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку, а обставин, що обтяжують покарання зазначеного підсудного, протягом кримінального провадження не встановлено.
Положення ч.ч.1, 3 ст.75 КК України встановлюють, що якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням, у разі не вчинення останнім протягом визначеного іспитового строку нового кримінального правопорушення і виконання покладених на нього обов`язків.
При вирішенні питання щодо доцільності призначення підсудному ОСОБА_5 додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортним засобом, суд за сукупністю викладених вище обставин не приймає до уваги промову сторони захисту у судових дебатах та в останньому слові підсудного з цього приводу і виходить з того, що необхідність матеріального забезпечення родини та страждання підсудного на відповідні захворювання, з урахуванням повторного притягнення до кримінальної відповідальності протягом нетривалого проміжку часу за порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинили смерть потерпілих, не уявляє достатніх підстав у конкретному випадку для не призначення вказаному підсудному означеного виду додаткового покарання, яке в силу ст.77 КК України, підлягає реальному виконанню.

На підставі сукупності викладеного, при визначенні виду та міри покарання у даному кримінальному провадженні, беручи до уваги досліджені під час судового розгляду обставини і характер, невідворотність наслідків і суспільну небезпечність доведеного обвинувачення, характеризуючі дані про особу підсудного ОСОБА_5 , комплексність яких обумовлюють можливість його виправлення в умовах суспільства, суд у контексті ст.ст.50, 65 КК України доходить висновку про те, що виправлення зазначеного підсудного і недопущення вчинення ним нових кримінальних правопорушень можливо в умовах суспільства, з призначенням покарання у виді позбавлення волі в межах строку, встановленого санкцією ч.2 ст.286 КК України та з позбавленням права керувати транспортним засобом, але із одночасним звільненням від відбування основного покарання з випробуванням в порядку ст.75 цього Кодексу та з покладенням відповідних обов`язків за ст.76 цього ж Кодексу.

З огляду на ч.4 ст.70 КК України, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, суд, призначивши покарання за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань, зарахувавши при цьому в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, відбуте повністю або частково покарання за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст.72 цього Кодексу.

Попри те, ураховуючи те, що за означеним вище попереднім вироком Суворовського районного суду м.Одеси від 10.06.2020 року ОСОБА_5 засуджений до покарання у виді 5 років позбавлення волі, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, зі звільненням від відбування призначеного основного покарання з випробуванням строком на 2 роки та згідно наданих прокурором матеріалів вказаний підсудний вже відбув строк додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами (22.09.2021 року знятий з обліку Суворовського районного відділу пробації), а за цим вироком підсудному належить призначити покарання із застосуванням положень ст.ст.75, 76 означеного Кодексу (зі звільненням від відбування основного покарання з випробуванням) та призначення покарання за правилами ч.4 ст.70 КК України у розглядуваному випадку призведе до неможливості застосування такого інституту звільнення від відбування покарання з випробуванням, то суд вважає, що зазначений вирок суду від 10.06.2020 року підлягає самостійному виконанню.
Питання щодо долі речових доказів у кримінальному провадженні суд вирішує в порядку ст.100 КПК України, а щодо процесуальних витрат в силу ст.124-126 цього ж Кодексу.
Керуючись ст.ст.100, 124-126, ч.3 ст.349, ст.ст.369-371, 373-374 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.286 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, з позбавленням права керувати транспортним засобом строком на 2 (два) роки.
На підставі ст.75, п.п.1-2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням строком на 3 (три) роки, якщо протягом визначеного іспитового строку зазначена особа не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти цей орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Вирок Суворовського районного суду м.Одеси від 10.06.2020 року (справа №523/13790/19, провадж.№1-кп/523/669/20), який набрав законної сили 22.09.2020 року та за яким ОСОБА_5 засуджений за ч.2 ст.286, ст.ст.75, 76 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, зі звільненням від відбування призначеного основного покарання з випробуванням строком на 2 роки, - виконувати самостійно.
Згідно з ч.4 ст.76 КК України, ст.163 Кримінально-виконавчого кодексу України, виконання вироку та нагляд за засудженим ОСОБА_5 , покласти на Суворовський районний відділ філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області Міністерства юстиції України.
Відповідно до ст.ст.124-126 КПК України, процесуальні витрати у кримінальному провадження в сумі 1716 гривень, пов`язані зі залученням експертів, - стягнути з ОСОБА_5 , на користь держави.
В порядку ст.100 КПК України, речовий доказ у кримінальному провадженні автомобіль «Mercedes-Benz», номерний знак НОМЕР_1 , який переданий на зберігання під розписку ОСОБА_5 , - вважати повернутим за належністю вказаній особі.
Копії вироку вручити під розписку прокуророві та ОСОБА_5 , надати для відома іншим заінтересованим особам, а також направити для виконання до Суворовського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області Міністерства юстиції України та до УПП ГУНП в Одеській області.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження та подання апеляції через Суворовський районний суд міста Одеси до Судової палати по кримінальних справах Одеського апеляційного суду, протягом 30 днів з дня проголошення.

С у д д я: ОСОБА_1