Справа № 333/1673/22
Провадження № 1-кс/333/350/22
УХВАЛА
Іменем України

10 травня 2022 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя, клопотання старшого слідчого СВВП № 4 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000538 від 14 квітня 2022 року та додані до нього матеріали відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Запоріжжя, українки, громадянки України, освіта середня, незаміжньої, офіційно не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимої:
- 10.10.2013 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік, на підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнена з іспитовим строком на 1 рік;
- 11.12.2013 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ст. 70, ст. 72 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнена з іспитовим строком на 2 роки;
- 23.12.2014 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст. 71 КК України частково приєднане покарання за вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11.12.2013 року та призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 роки 1 місяць. 20.12.2016 року звільнена з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання;
- 20.01.2015 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185 КК України, на підставі ч. 1 ст. 477, п. 7, ч. 1 ст. 284, 286, п. 2, ч. 3 ст. 314, 369, 371, 372 кримінальне провадження закрито. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою скасований, звільнена з-під варти у залі суду;
- 29.01.2020 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнена з іспитовим строком на 1 рік;
- 18.01.2022 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України до покарання у виді арешту строком на 3 місяці 15 днів, звільнилась 18.02.2022 року з Запорізького слідчого ізолятору №10 по відбуттю строку покарання.
підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
До слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшло клопотання про обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
У клопотанні зазначено, що ВП № 4 ЗРУП Головного управління національної поліції в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000538 від 14 березня 2022 року за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України.
Короткий виклад фактичних обставин, суть і правова кваліфікація злочину.
Відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», з 24 лютого 2022 року в Україні введений воєнний стан.
У зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 34, 38, 39, 41 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».
Згідно клопотання слідчого встановлено, що ОСОБА_5 , будучи особою, раніше судимою за вчинення корисливих кримінальних правопорушень проти власності, судимість за які у встановленому законом порядку не знята та не погашена, на шлях виправлення та перевиховання не стала та повторно скоїла аналогічне кримінальне правопорушення за наступних обставин.
Так, 13.04.2022 року, приблизно о 16 годині 30 хвилин, ОСОБА_5 , маючи прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, переконавшись що за її діями ніхто не спостерігає та її дії залишаються ніким непоміченими, з метою особистого збагачення, знаходячись у приміщення торгівельного залу супермаркету «ТРАШ», який розташований за адресою: вул. Космічна, 124/1, м. Запоріжжя, де з торгових стелажів викрала майно, що належить ТОВ «ТРАШ», а саме: плитки молочного шоколаду «Millennium Gold», вагою 100 гр., у кількості вісімнадцяти одиниць, вартістю 27 гривень 49 копійок, без урахування ПДВ за кожну, загальною вартістю 494 гривні 85 копійок, без урахування ПДВ; термопакет для харчових продуктів «Премія», вартістю 21 гривня 66 копійок, без урахування ПДВ, а всього майна на загальну суму 516 гривень 51 копійка, без урахування ПДВ.
Після чого, ОСОБА_5 поклала викрадене майно в пакет та намагалась покинути місце скоєння злочину, але була зупинена співробітниками зазначеного супермаркету, тим самим не довела свого злочинного умислу до кінця, з причин, які не залежали від її волі, спричинивши своїми умисними діями ТОВ «ТРАШ» майнову шкоду на зазначену суму.
Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, що кваліфікується як: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, під час якого особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення (злочину) до кінця, але кримінальне правопорушення (злочин) не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.
Обґрунтування клопотання
14 квітня 2022 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України.
У клопотанні зазначено, що підозра підтверджується усіма доказами у сукупності, а саме даними, встановленими із: протоколу огляду місця події від 13.04.2022 року; протоколу допиту свідка ОСОБА_7 ; протоколу огляду предмету, а також іншими матеріалами кримінального провадження.
Слідчий також наводить аргументи щодо наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ст.177 КПК України, а саме, що підозрювана ОСОБА_8 може:
- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, у зв`язку з тим, що їй загрожує покарання у вигляді позбавлення волі за вчинення тяжкого злочину, з метою ухилення від покарання;
- вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки з урахуванням відомостей про особу підозрюваної, а саме: нестійкі соціальні зв`язки, а також зокрема, підозрювана ОСОБА_5 не має офіційного місця працевлаштування, тобто не має постійного джерела доходу, що дає нам підстави припускати те, що заробітком грошових коштів для існування є вчинення кримінальних правопорушень. На підставі отриманих характеристик, а саме відповідно до вимоги про судимість ОСОБА_5 неодноразово судима за скоєння злочинів проти власності, на шлях виправлення та перевиховання не встала та вчинила злочин аналогічний злочину.
Доводи сторін.
Прокурор у судовому засіданні підтримала клопотання, попросила його задовольнити.
Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_6 проти задоволення вказаного клопотання заперечував, просив обрати його підзахисній запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.
Підозрювана ОСОБА_8 заперечила проти задоволення клопотання. Вона вказала, що вину визнає. Проте до райвідділу не з`являлася, оскільки жодного виклику не отримувала.
Вислухавши прокурора, адвоката, підозрювану, перевіривши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, зазначеного у мотивації суду.
Мотивація суду.
Клопотання слідчого, погоджене із прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_4 , оформлене відповідно до вимог ст. 184 КПК України. До матеріалів клопотання додані копії документів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, копії матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу, а також долучено розпис ОСОБА_8 та її захисника щодо вручення останнім 10 травня 2022 року о 08 годині 00 хвилин копії клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою з додатками.
Згідно зі ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.
Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 КПК України.
Слідчий суддя досліджує такі обставини:
1.Чи може бути застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_8 (ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КПК України) та чи є обґрунтована підозра у вчиненні підозрюваною кримінального правопорушення (ч. 2 ст. 177 КПК України).
2.Наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий.
3.Недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
4.Обставини згідно ст. 178 КПК України (вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення, тяжкість покарання, вік та стан здоров`я тощо).
5. Які обов`язки покладаються на особу у разі задоволення клопотання про запобіжний захід (ст. 194 КПК України).
Дослідження обставин, зазначених у пункті 4 вище доцільно здійснювати в межах окремих питань, для яких ці обставини мають значення.
Чи може бути застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та чи є обґрунтована підозра у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення (ч. 2 ст. 177 КПК України)
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до конкретно визначених категорій осіб (ч. 2 ст. 183 КПК України). Зокрема, тримання під вартою може бути застосоване до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Слідчий суддя оцінює матеріали клопотання та доводи сторін лише на предмет можливості застосування такого запобіжного заходу відповідно до формальних вимог статті 183 КПК України. Для цього, зокрема, необхідно встановити факт вручення підозри ОСОБА_8 та, відповідно, встановлення чи спростування факту набуття ним процесуального статусу підозрюваного.
Повідомлення про підозру
Особа набуває статусу підозрюваного у випадку 1) повідомлення їй про підозру або 2) якщо особа була затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення або 3) якщо щодо неї складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень (ч. 1 ст. 42 КПК України). Письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень (ч. 1 ст. 278 КПК України). До повідомлення про підозру також висуваються вимоги щодо змісту, визначені ст. 277 КПК України. Оскільки підозрюваний є неповнолітньою особою, то у розумінні ч. 4 ст. 135 КПК України, повідомлення про підозру може бути вручено її батьку, матері, усиновлювачу або законному представнику.
У повідомленні про підозру зазначено, що 14 квітня 2022 року, о 16 годині 30 хвилини, воно було вручено ОСОБА_8 .
З урахуванням наданого слідчій судді тексту повідомлення про підозру, слідчий суддя приходить до висновку, що повідомлення про підозру було складено з дотриманням вимог, визначених статтею 277 КПК України.
Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що ОСОБА_8 було належно повідомлено про підозру, а тому вона має статус підозрюваного у цьому провадженні за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України. Оскільки санкція статті передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років, відповідно, до ОСОБА_8 може бути застосовано або обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Обґрунтованість підозри.
Сторона обвинувачення зазначає, що обґрунтованість підозри доведена доказами, зазначеними у клопотанні. Прокурор зазначає, що у клопотанні є докази, що вказують на наявність підстав для підозри ОСОБА_8 і що така підозра є обґрунтованою.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення (ч. 2 ст. 177 КПК України). Оскільки в процесуальному законодавстві відсутнє чітке визначення обґрунтованої підозри, слідчий суддя звертається до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права в Україні (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 2 ст. 8 КПК України). Обґрунтована підозра - це стандарт доказування, який передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (стандарт, визначений у Рішенні у справі Fox, Campbell and Hartley проти Сполученого Королівства від 30 серпня 1990 року, заяви № 12244/86, 12245/86, 12383/86, параграф 32). Обґрунтованість залежить від усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри не мають бути такого ж рівня як ті, що необхідні для обвинувачення, або навіть винесення вироку (Рішення Великої Палати у справі Merabishvili проти Грузії від 28 листопада 2017 року, заява № 72508/13, параграф 184). Тому, цей стандарт доказування є досить низьким - необхідно встановити чи наявні (або відсутні) факти чи інформація, що в сукупності може переконати слідчого суддю в тому, що особа могла вчинити кримінальне правопорушення.
Слідчий суддя також звертає увагу на правову кваліфікацію кримінального правопорушення у підозрі. Так, ОСОБА_8 інкримінується таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, під час якого особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення (злочину) до кінця, але кримінальне правопорушення (злочин) не було закінчено з причин, які не залежали від її волі. Необхідно оцінити відповідність підозри цій правовій кваліфікації лише для встановлення її обґрунтованості (тобто, чи є підстави обґрунтовано вважати, що ОСОБА_8 могла вчинити саме це кримінальне правопорушення). При цьому, остаточна оцінка та кваліфікація здійснюється судом під час судового розгляду справи.
Звертаючись до матеріалів клопотання, слідчий суддя зазначає, що ОСОБА_8 було повідомлено про підозру на підставі зібраних доказів, а саме, даних, встановлених із протоколу огляду місця події від 13 квітня 2022 року, протоколу допиту представника потерпілого від 14 квітня 2022 року, протоколів допиту свідка від 14 квітня 2022 року, протоколу огляду предмету від 21 квітня 2022 року, протоколу допиту підозрюваного від 14 квітня 2022 року.
Зважаючи на викладене, слідчий суддя переконана, що надані достатні підстави для наявності обґрунтованої підозри стосовно можливого вчинення ОСОБА_8 дій, що кваліфікуються за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України.
Наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий.
Далі слідчий суддя оцінює наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Сторона обвинувачення зазначає про два такі ризики.
Ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду
Прокурор зазначає, що кримінальне правопорушення (злочин), яке інкримінується ОСОБА_8 відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України, є тяжким, оскільки санкція статті передбачає покарання від 5 до 8 років позбавлення волі.
Вказані обставини свідчать про те, що підозрювана, будучі обізнаною про ступінь тяжкості інкримінованого їй кримінального правопорушення та покарання, яке загрожує у разі визнання її винуватою, може здійснити спроби переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкриміноване їй кримінальне правопорушення.
Відповідно до практики Європейського суду, викладеної у рішенні «В. проти Швейцарії» від 26.01.1993 року небезпеку переховування від правосуддя не можна вимірювати тільки залежно від суворості можливого покарання; її треба визначати з урахуванням низки інших релевантних факторів, які можуть або підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя, або зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправдуванням для тримання під вартою. При цьому необхідно враховувати характер обвинуваченого, його моральні якості, його кошти, зв`язки з державою, у якій його переслідували за законом, і його міжнародні зв`язки».
Аналогічна позиція викладена у рішенні Європейського суду від 26.06.1991 року у справі «Летелье проти Франції», згідно якого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути виправданий очікуваним покаранням у вигляді позбавлення волі.
Крім цього, слідчий суддя враховує рішення Європейського суду від 01.06.2006 року у справі «Мамедова проти Росії», відповідно до якого необхідність тримання під вартою не можна оцінювати тільки виключно з абстрактної позиції, приймаючи до уваги тільки тяжкість злочину.
Слідчий суддя зобов`язана встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий (п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України). Втім, для всебічної оцінки обставин справи, слідча суддя аналізує доводи слідчого стосовно інших ризиків, про які згадано у клопотанні.
Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення.
На теперішній час знайшов своє підтвердження ризик того, що перебуваючи на волі, підозрювана може вчинити інше кримінальне правопорушення.
Слідча суддя керується загальними засадами кримінального провадження, а саме принципами законності та верховенства права (пункти 1-2, частини 1 статті 7 КПК України). Слідча суддя також зазначає, що судове рішення повинно бути обґрунтованим і вмотивованим (частина 1 статті 370 КПК України). Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до правил оцінки доказів (частина 3 статті 370 КПК України). Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, суд повинен виносити вмотивовані рішення (наприклад, Рішення Великої Палати у справі Moreira Ferreira проти Португалії (no. 2) від 11 липня 2007 року, Заява № 19867/12, параграф 84). Вмотивованість вимагає від суду чітко вказати на підстави тієї чи іншої аргументації.
При застосуванні запобіжного заходу слідчий суддя враховує приписи статті 178 КПК України як з точки зору вагомості доказів про вчинення підозрюваною кримінального правопорушення, тяжкості покарання, яке їй загрожує, так і міцності соціальних зв`язків.
Так, ОСОБА_8 який має постійне місце проживання та реєстрацію, мешкає разом з батьками, відсутність будь-яких негативних характеристик за місцем її проживання, що свідчить про її позитивну репутацію.
З огляду на імперативні норми Конституції України, висновки Європейського суду з прав людини, викладені у різних рішеннях, враховуючи обставини відсутності реальних ризиків, не доведення неправомірної поведінки підозрюваною під час досудового розслідування, слідчий суддя дійшла висновку, що ОСОБА_8 , яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, має право на вільне пересування і таке право не може бути обмежене, та, на думку слідчого судді, повинно бути забезпечене належним чином.
Слідча суддя дійшла висновку, що органом досудового розслідування не доведено, що більш м`який запобіжний захід буде недостатнім для запобігання ризикам, указаним у клопотанні.
Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
За змістом ст. 176 КПК України найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою. У відповідності до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Зважаючи на викладене, враховуючи кожну обставину окремо та в сукупності, проводячи оцінку поданих доказів, беручи до уваги мету і підстави застосування запобіжних заходів, що передбачені ст. 177 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 та наявність підстав для застосування до підозрюваної запобіжного заходу менш суворого, ніж утримання під вартою, як просила сторона обвинувачення, у вигляді домашнього арешту, що у достатній мірі забезпечить правомірну процесуальну поведінку підозрюваної.
На підставі викладеного, керуючись, ст.ст. 3, 176-178, 183, 184, 194, 196 КПК України, слідчий суддя, -
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання старшого слідчого СВВП № 4 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000538 від 14 квітня 2022 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишити без задоволення.
Застосувати щодо підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з перебуванням останньої за місцем мешкання: АДРЕСА_2 .

Покласти на підозрювану ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні процесуальні обов`язки:

- не відлучатися за межі м. Запоріжжя без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання;

- прибувати до кабінету слідчого слідчого відділення поліції № 4 Запорізького РУП Головного управління Національної поліції в Запорізькій області з періодичністю 1 раз на тиждень у визначений слідчим час.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення

Виконання ухвали доручити відділенню поліції № 4 Запорізького РУП Головного управління Національної поліції в Запорізькій області.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого, у якого перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 .

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення до Запорізького апеляційного суду.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали складено та підписано 12 травня 2022 року.

Слідчий суддя
Комунарського районного суду
м. Запоріжжя ОСОБА_1