Провадження № 1-кс/331/659/2022
Справа № 331/2176/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 липня 2022 року місто Запоріжжя

Слідчий суддя Жовтневого районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю: секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , володільця майна ОСОБА_4 , розглянувши клопотання слідчого в ОВС 2-го відділення СВ УСБ України в Запорізькій області ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна в рамках досудового розслідування, внесеного 13 липня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001233, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий в ОВС 2-го відділення СВ УСБ України в Запорізькій області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна в рамках досудового розслідування, внесеного 13 липня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001233, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 438 КК України.

В обґрунтування вищезазначеного клопотання вказав, що під час досудового розслідування встановлено, що 13.07.2022 приблизно о 14 год. 30 хв., невстановленими особами із числа військовослужбовців збройних формувань російської федерації, в порушення законів та звичаїв війни, було здійснено ракетний обстріл об`єктів цивільної інфраструктури розташованих за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до повідомлення оперативного підрозділу УСБУ в Запорізькій області встановлено, що в ході проведення контррозвідувальних заходів, направлених на виявлення та документування протиправної діяльності на шкоду державній безпеці України, отримано інформацію щодо можливої причетності громадянина України ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, який зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , до коригування вогню зс рф та надання інформації щодо ефективності ракетних обстрілів.

Так встановлено, що після ракетного обстрілу об`єктів цивільної інфраструктури, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , який відбувся ІНФОРМАЦІЯ_2 приблизно о 14:30, ОСОБА_4 , написав коментар під публікацією в телеграм-каналі « ОСОБА_5 » за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_3 із текстом: «ВСЕ, Я УЗНАЛ! Это склады Преобразователя взорвались!! НЕ сам ПРЕОБРАЗОВАТЕЛЬ! Я на него смотрю сейчас, он целый, бахнуло в километре от него, видимо на краю где-то что-то стояло. Основное здание Преобразователя целое». При цьому, ОСОБА_4 зазначив інформацію, щодо ефективності ракетних обстрілів об`єктів критичної інфраструктури в м. Запоріжжі. Так, схожі за текстом та семантикою повідомлення, ОСОБА_4 розмістив у каналах (пабліках) месенджеру «Телеграм», а також на каналі месенджеру «Телеграм» назвою « ОСОБА_5 », який належить та який веде проросійські налаштований громадянин України ОСОБА_6 який позиціонує себе, як «член Главного совета Военно-гражданской администрации Запорожской області».?

Таким чином, у кримінальному провадженні з`явилась необхідність у проведенні обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 , з метою виявлення та фіксації обставин вчинення кримінального правопорушення, з метою виявлення та вилучення речей та документів, які мають вагоме значення для досудового розслідування у кримінальному провадженні, а саме - блокнотів, нотатків, інших матеріальних носіїв інформації, носіїв електронної інформації (флеш карти, жорсткі диски, інші носії електронної інформації), мобільних телефонів, сім карт операторів мобільного зв`язку, комп`ютерної техніки, на яких містяться відомості щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, грошових коштів, отриманих злочинним шляхом, банківських карток, зброї, боєприпасів, військової амуніції.

13.07.2022 органом досудового розслідування, керуючись вимогами ч. 3 ст. 233 КПК України, тобто у зв`язку із невідкладним випадком, пов`язаним із врятуванням життя людей та майна, проведено обшук за місцем фактичного проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 .

Так, під час проведення обшуку було вилучено:

1. Мобільний телефон моделі «Хіаоші Redmi NOTE4» у корпусі сірого кольору із ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 ;

2. Мобільний телефон марки «Samsung», моделі «GT-18150», серійний номер « НОМЕР_3 », в якому міститься сім-карта «МТС» із № НОМЕР_4 ;

3. Флеш-накопичувач «microSD 16 GB»;

4. Ноутбук марки «МАСВООК PRO», serial № «C02JCFPODKQ1» із зарядним пристроєм;

5. Ноутбук марки «Lenovo» моделі «XI6-96092» у корпусі чорного кольору із помаранчевими вставками із зарядним пристроєм.

Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно із ч. 9 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу.

Відповідно до п. 6 ч. 9 ст. 100 КПК України гроші, цінності та інше майно, що одержані фізичною або юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від нього, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено, конфіскуються.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

2. Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

3. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відтак, наразі всі вилучені під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 речі у вигляді мобільних телефонів, комп`ютерної техніки, носіїв електронної інформації, тощо, оглянуті та мають ознаки видалення певної інформації, у зв`язку з чим будуть направлені для проведення відповідної комп`ютерної технічної експертизи, з метою відновлення видаленої інформації, а також виявлення та фіксації наявної та прихованої інформації щодо обставин вчинення вказаного кримінального правопорушення, а також причетності до його вчинення ОСОБА_4 та інших невстановлених осіб.

В той же час незастосування заборони та обмеження у користуванні і розпорядженні вищезазначеними речами може призвести до їх приховування та знищення, адже вони можуть безпосередньо свідчити про причетність до вчинення вказаного злочину, а отже призведе до знищення доказів протиправної діяльності.

Слідчий в суді внесене клопотання підтримав та просив суд його задовольнити.

Володілець майна ОСОБА_4 в суді проти задоволення клопотання не заперечував.

Слідчий суддя, вивчивши доводи клопотання та долучені до нього копії документів, прийшов до наступного.

Слідчий суддя накладає арешт на грошові кошти чи інше майно, якщо є підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій ст.167 КПК України, а саме:1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування, матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Матеріалами справи встановлено, що 13.07.2022 приблизно о 14 год. 30 хв., невстановленими особами із числа військовослужбовців збройних формувань російської федерації, в порушення законів та звичаїв війни, було здійснено ракетний обстріл об`єктів цивільної інфраструктури розташованих за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до повідомлення оперативного підрозділу УСБУ в Запорізькій області встановлено, що в ході проведення контррозвідувальних заходів, направлених на виявлення та документування протиправної діяльності на шкоду державній безпеці України, отримано інформацію щодо можливої причетності громадянина України ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, який зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , до коригування вогню зс рф та надання інформації щодо ефективності ракетних обстрілів.

Так встановлено, що після ракетного обстрілу об`єктів цивільної інфраструктури, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , який відбувся ІНФОРМАЦІЯ_2 приблизно о 14:30, ОСОБА_4 , написав коментар під публікацією в телеграм-каналі « ОСОБА_5 » за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_3 із текстом: «ВСЕ, Я УЗНАЛ! Это склады Преобразователя взорвались!! НЕ сам ПРЕОБРАЗОВАТЕЛЬ! Я на него смотрю сейчас, он целый, бахнуло в километре от него, видимо на краю где-то что-то стояло. Основное здание Преобразователя целое». При цьому, ОСОБА_4 зазначив інформацію, щодо ефективності ракетних обстрілів об`єктів критичної інфраструктури в м. Запоріжжі. Так, схожі за текстом та семантикою повідомлення, ОСОБА_4 розмістив у каналах (пабліках) месенджеру «Телеграм», а також на каналі месенджеру «Телеграм» назвою « ОСОБА_5 », який належить та який веде проросійські налаштований громадянин України ОСОБА_6 який позиціонує себе, як «член Главного совета Военно-гражданской администрации Запорожской області».?

Таким чином, у кримінальному провадженні з`явилась необхідність у проведенні обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 , з метою виявлення та фіксації обставин вчинення кримінального правопорушення, з метою виявлення та вилучення речей та документів, які мають вагоме значення для досудового розслідування у кримінальному провадженні, а саме - блокнотів, нотатків, інших матеріальних носіїв інформації, носіїв електронної інформації (флеш карти, жорсткі диски, інші носії електронної інформації), мобільних телефонів, сім карт операторів мобільного зв`язку, комп`ютерної техніки, на яких містяться відомості щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, грошових коштів, отриманих злочинним шляхом, банківських карток, зброї, боєприпасів, військової амуніції.

13.07.2022 органом досудового розслідування, керуючись вимогами ч. 3 ст. 233 КПК України, тобто у зв`язку із невідкладним випадком, пов`язаним із врятуванням життя людей та майна, проведено обшук за місцем фактичного проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 .

Так, під час проведення обшуку було вилучено:

1. Мобільний телефон моделі «Хіаоші Redmi NOTE4» у корпусі сірого кольору із ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 ;

2. Мобільний телефон марки «Samsung», моделі «GT-18150», серійний номер « НОМЕР_3 », в якому міститься сім-карта «МТС» із № НОМЕР_4 ;

3. Флеш-накопичувач «microSD 16 GB»;

4. Ноутбук марки «МАСВООК PRO», serial № «C02JCFPODKQ1» із зарядним пристроєм;

5. Ноутбук марки «Lenovo» моделі «XI6-96092» у корпусі чорного кольору із помаранчевими вставками із зарядним пристроєм.

Відповідно до ч 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Згідно ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

В обґрунтування клопотання про накладення арешту на вилучене майно слідчим в клопотанні зазначено, що на теперішній час речі, вилучені під час проведення огляду місця події, мають істотне значення для проведення досудового розслідування у зазначеному кримінальному провадженні та є предметом кримінального правопорушення.

Відповідно до ст.84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами, серед іншого, є речові докази, документи.

Збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим у порядку, передбаченому цим Кодексом. Сторонам обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Враховуючи, що по відношенню зазначеного майна, існує сукупність правових підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, подальше проведення слідчих дій з ним не виявляється за можливе без застосування тимчасового позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном тобто арешту, як це передбачено ст.170 КПК України.

На підставі матеріалів, доданих до клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання про накладення арешту є обґрунтованим, оскільки мета та підстави арешту в рамках зазначеного кримінального провадження, узгоджуються з положеннями частин 1, 3 ст. 170 КПК України.

Накладення арешту на вказане майно не несе негативних наслідків для їх володільця, оскільки не несе інформації та не є річчю, які б унеможливлювали життєдіяльність їх володільця.

Обмеження права власності володільця на вказане майно є розумними та співрозмірними із завданнями кримінального провадження.

Відповідно до ст. 2 КПК України «завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до положень ст.7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати засадам кримінального провадження, до яких у тому числі відноситься верховенство права, законність, рівність перед законом і судом та інші.

Відповідно до ч.6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу».

У відповідності до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Ст. 1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року № ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі"Пантелеєнко проти України"зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі"Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Таким чином, Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

На це вказується, зокрема, і у пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року №15-рп/2004 у справі №1-33/2004, де зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

Крім того, Конституційний Суд України у п. 9 мотивувальної частини рішеннявід 30 січня 2003 року №3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вжиття судом заходу забезпечення кримінального провадження, шляхом накладення арешту на зазначене майно є запобіжним заходом проти порушення прав та законних інтересів сторін кримінального провадження, оскільки у випадку його приховування, пошкодження чи розпорядження ним, можуть настати вкрай негативні наслідки.

Керуючись ст. ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого в ОВС 2-го відділення СВ УСБ України в Запорізькій області ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна в рамках досудового розслідування, внесеного 13 липня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001233, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України, задовольнити.

Накласти арешт шляхом заборони відчуження, користування та розпорядження на майно, яке було вилучене 13.07.2022 під час проведення обшуку житлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , в якому проживає ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

1. Мобільний телефон моделі «Хіаоші Redmi NOTE4» у корпусі сірого кольору із ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 ;

2. Мобільний телефон марки «Samsung», моделі «GT-18150», серійний номер « НОМЕР_3 », в якому міститься сім-карта «МТС» із № НОМЕР_4 ;

3. Флеш-накопичувач «microSD 16 GB»;

4. Ноутбук марки «МАСВООК PRO», serial № «C02JCFPODKQ1» із зарядним пристроєм;

5. Ноутбук марки «Lenovo» моделі «XI6-96092» у корпусі чорного кольору із помаранчевими вставками із зарядним пристроєм.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1