Суворовський районний суд міста Одеси Справа № 523/4103/22
Провадження №1-кп/523/1187/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.04.2022 року Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Суворовського районного суду м. Одеси в режимі відео конференції з ДУ «Одеський слідчий ізолятор» обвинувальний акт у кримінальному провадженні за №0000289 від 29.03.2022р. за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, з неповною середньою освітою, який перебуває у цивільному шлюбі, маючого на утриманні двоє неповнолітніх дітей, не працюючого, раніше неодноразово судимого, останній раз:

- 1.11.2018 року Суворовським районним судом м. Одеси за ст.ст. 15 ч.3, 186 ч.3 КК України до 4 років позбавлення волі. 19.01.2022 року був звільнений за відбуттям покарання.

Зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2

у скоєнні злочину, передбаченого ст.185 ч.4 КК України, -

Встановив:

29.03.2022 року приблизно о 9:00 годині, ОСОБА_5 , знаходячись в приміщенні адміністративної будівлі Суворовського районного центру занятості м. Одеси, розташованому по вул. Добровольського, 145а у м. Одесі, діючи навмисно, маючи корисливий намір направлений на заволодіння чужим майном в умовах воєнного стану, підійшовши до службового кабінету №4, побачив через при відчинені двері, що всередині приміщення на робочому столі лежить мобільний телефон, скориставшись сприятливими умовами, що в кабінеті на той момент нікого не було, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає, непомітно проник до кабінету, звідки таємно викрав мобільний телефон марки «Samsung S9» в корпусі чорного кольору імей1: НОМЕР_1 , імей2: НОМЕР_2 , серійний номер « НОМЕР_3 » вартістю 10999 гривень, належного потерпілій ОСОБА_6 , після чого покинув місце скоєння злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, тим самим своїми діями спричинивши потерпілій ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму10999 гривень.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні, та пояснив, що дійсно 29.03.2022 року о дев`ятій годині ранку прийшов до центру занятості, розташованому по вул. Добровольського у м. Одеси з метою знайти роботу, його направили до кабінету №4. Підійшовши, він виявив, що двері були відчинені, заглянувши, побачив, що в приміщенні нікого не було, на столі лежав мобільний телефон. Піддавшись пориву, зайшов до кабінету, взяв телефон, поклав до кишені, вийшов, постояв біля дверей ще хвилин п`ять, роздумуючи, що далі робити, але злякавшись повернути, пішов на вулицю, де викинув телефон в палісадник, потім повернувся до приміщення, взяв у жінки направлення, після чого вийшов на вулицю, підібрав викрадений телефон та пішов додому. Невдовзі до нього приїхали співпрацівники поліції, він добровільно видав викрадене майно.
Вину у скоєнні кримінального правопорушення визнає повністю, усвідомлюючи протиправність своїх дій, дав детальні покази, які співпадають з пред`явленим обвинуваченням, висловлюючи щире каяття та не оспорюючи кваліфікацію дій. Причину вчинення злочину пояснив тяжким матеріальним становищем, що був без роботи, на утриманні хвора мати, жалкуючи про свій вчинок, запевняючи, що більше нічого подібного вчиняти не буде, просив надати йому ще один шанс змінити своє життя.

Враховуючи повне визнання обвинуваченим своєї вини, у скоєні інкримінованого йому злочину, передбаченого ст.185 ч.4 КК України, обсяг доказів, які були досліджені у судовому засіданні сторона обвинувачення та сторона захисту вважала достатнім, тому відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, суд, за відсутністю заперечень учасників судового провадження, дослідження інших доказів в повному обсязі, а саме допит потерпілої, свідків, повне оголошення матеріалів кримінального провадження не проводив, оскільки отримані у судовому засіданні свідчення обвинуваченого повністю відповідають фактичним обставинам скоєного кримінального правопорушення, в обсязі пред`явленого обвинувачення та докази, які містяться у матеріалах досудового розслідування ніким із учасників процесу не оспорюються.

Покази обвинуваченого, дані у ході судового засідання суд визначає допустимими доказами, оскільки вони отримані у порядку, встановленому діючим КПК України.

При цьому судом з`ясовано правильність розуміння ОСОБА_5 змісту вказаних обставин, відсутність сумнівів у добровільності його позицій та роз`яснено про правові наслідки, а саме позбавлення права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_5 своїми діями скоїв умисний злочин, передбачений ст.185 ч.4 КК України та його дії правильно кваліфіковані за ознаками, як таємне викрадення чужого майна(крадіжка), вчиненого повторно, поєднаного з проникненням у інше приміщення, в умовах воєнного стану та його вина доведена в повному обсязі.

Відповідно до положень ст.50 ч.2 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд керується загальними засадами призначення покарання, зазначеними в ст.65 КК України, а саме приймає до уваги характер та ступінь тяжкості, суспільну небезпечність вчиненого ним діяння, особу обвинуваченого, те, що він раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за скоєння корисних злочинів, відбув покарання повністю, однак незважаючи на це, маючи не зняту та непогашену судимість, вчинив новий злочин аналогічної спрямованості, не працевлаштований, посередньо характеризується за місцем мешкання, що підтверджується наданими стороною обвинувачення документами, долучених до матеріалів судового провадження та характеризує ОСОБА_5 , як особу схильну до вчинення злочинів, при цьому його посилання на наявність утриманців - двоє неповнолітніх дітей є безпідставними, оскільки будь-яких доказів суду не надано, також суд враховує негативне відношення обвинуваченого до скоєного діяння, відсутність тяжких наслідків та матеріальних претензій у зв`язку з поверненням викраденого майна, що підтверджується заявою потерпілої ОСОБА_6 . Також суд приймає до уваги стан здоров`я обвинуваченого щодо захворювання зору, бажання захищати батьківщину в умовах оголошеного воєнного стану, що знайшло своє документальне підтвердження у ході судового засідання.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, згідно ст.66 КК України, суд відносить його щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого, передбачені ст.67 КК України, судом не встановлено та не вказано досудовим слідством.

З огляду реєстру матеріалів досудового розслідування та вивченням матеріалів встановлено, що залучення експертів для проведення експертиз не здійснювалось, у зв`язку з чим процесуальні витрати відсутні, однак до кримінального провадження під час досудового розслідування долучалися речові докази, а саме мобільний телефон марки «Samsung S9» в корпусі чорного кольору імей1: НОМЕР_1 , імей2: НОМЕР_2 , який повернутий потерпілій ОСОБА_6 на відповідальне зберігання під розписку.

Речовий доказ - відео запис з камер спостережень від 29.03.2022 року, які розташовані в приміщенні Суворовського районного центру занятості м. Одеси за адресою: м. Одеса, Добровольського, буд.145а, долучених до матеріалів кримінального провадження за №0000289 від 29.03.2022р. суд вважає за доцільне зберігати в матеріалах вказаного кримінального провадження досудового розслідування.

Матеріали кримінального провадження за №0000289 від 29.03.2022р. до обвинувального акту не долучались, тому суд визначає їх місце зберігання в Суворовській окружній прокуратурі м. Одеси.

Таким чином, на підставі викладеного, при визначенні виду та міри покарання ОСОБА_5 суд, з урахуванням санкції ч.4 ст.185 КК України, в редакції, чинній на час ухвалення вироку, оцінюючи обставини, спосіб та мотив вчиненого злочину, характер та ступінь тяжкості, а також суспільну небезпеку скоєного діяння, яке відповідно до положень ст.12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, відсутність тяжких наслідків та матеріальних претензій, приймаючи до уваги особу обвинуваченого, який у судовому засіданні свою вину визнав повністю, його негативне ставлення до скоєного, щире каяття, те, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення інших злочинів майнової спрямованості, однак як вбачається висновків не зробив, на шлях виправлення не став, вчинив новий злочин в умовах воєнного стану, факт звернення для проходження служби в рядах тер. оборони під час введення в Україні воєнного стану знайшов своє документальне підтвердження, але як встановлено є не дієвим, зважаючи на те, що обвинувачений не працює, не має постійних легальних джерел доходів, міцних соціальних зв`язків, враховуючи стан його здоров`я, спосіб життя, вважає, що міра покарання у вигляді позбавлення волі, є необхідною та достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нового злочину.

Крім цього суд приймає до уваги, що під час судового провадження відносно ОСОБА_5 був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії ухвали суду припиняє свою дію 27.04.2022р. Оцінюючи у сукупності вищевикладені доводи, враховуючи прийняте судом рішення щодо призначення обвинуваченому міри покарання пов`язаного з позбавленням волі, суд вважає за доцільне до набрання вироком законної сили застосований відносно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.72 КК України, ст.ст.349, 369-371, 373-374, 395 КПК України, суд,-

Ухвалив:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ст.185 ч.4 КК України, призначив йому покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили, залишити не змінною - тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Строк відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з моменту його фактичного затримання, тобто з 29.03.2022 року (відповідно протоколу затримання особи від 29.03.2022р.)

Речовий доказ мобільний телефон марки «Samsung S9» в корпусі чорного кольору імей1: НОМЕР_1 , імей2: НОМЕР_2 , який повернутий потерпілій ОСОБА_6 на відповідальне зберігання під розписку - вважати повернутим за належністю.

Речовий доказ відео запис з камер спостережень від 29.03.2022 року, розташованих в приміщенні Суворовського районного центру занятості м. Одеси за адресою: м. Одеса, Добровольського, буд.145а, долученого до матеріалів кримінального провадження в якості речового доказу - зберігати в матеріалах кримінального провадження досудового розслідування за №0000289 від 29.03.2022р.

Матеріали кримінального провадження за №0000289 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.03.2022 року зберігати в Суворовській окружній прокуратурі м. Одеси.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок суду набирає законної сили після ухвалення апеляційним судом рішення.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя: ОСОБА_1