В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" квітня 2022 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві у кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000764 від 11.03.2021 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , азербайджанця, громадянина Азербайджану, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого:
-вироком Дарницького районного суду м. Києва від 23.09.2002 року за ч.3 ст. 142, ч.2 ст.186, 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років;
-вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 06.03.2012 року за ч.2 ст.187, ч.1 ст.153, ч.1 ст. 152, 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років 6 місяців;
-вироком Долинського районного суду Кіровоградської області від 06.07.2012 року за ч. 2 ст. 187, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років 6 місяців ( строк відбування покарання з 18.04.2010 року);
-вироком Ірпінського міського суду Київської області від 20 вересня 2021 року за ч. 1 ст. 393 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки;
-вироком Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 23 грудня 2021 року за ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років;
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
за участю учасників кримінального провадження:
прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

потерпілої ОСОБА_10 ,

захисника ОСОБА_11 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 (у режимі відеоконференції),

перекладача ОСОБА_12 ,

В С Т А Н О В И В:

07 березня 2021 року приблизно о 21:00 ОСОБА_5 перебував за запрошенням ОСОБА_10 у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , де розпивав з останньою спиртні напої, в ході чого у нього виник злочинний умисел, направлений на повторне відкрите викрадення чужого майна та обернення у свою користь, обравши об`єктом свого злочинного умислу особисті речі ОСОБА_10 , які знаходились в цій квартирі та безпосередньо при потерпілій.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна повторно, ОСОБА_5 , діючи з корисливих мотивів, дочекався коли ОСОБА_10 почала втрачати контроль над своїми діями внаслідок вживання алкоголю та провів останню під руку до дивану, усвідомлюючи, що його злочинні дії є відкритими для потерпілої та вона усвідомлює їх протиправний характер.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_5 відкрито викрав: з вух потерпілої ОСОБА_10 сережки, вироблені із золота на англійських застібках із феонітовим каміннями вартістю 3000 грн, та з приміщення вище зазначеної квартири - комп`ютер марки МАСВООК РRО SN C17GW1GDDV13 вартістю 5733 грн 33 коп.; мобільний телефон з коробкою від нього марки Ксіомі Редмі 4 вартістю 4000 грн з сім карткою мобільного оператора Київстар НОМЕР_1 вартістю 50 грн; цифровий вимірювач артеріального тиску марки Nissci моделі DS-157 вартістю 433 грн 33 коп.; мобільний телефон невизначеної марки оголошеною вартістю 1000 грн; комплект прикрас «Сваровскі», в який входив ланцюжок вартістю 2000 грн, сережки вартістю 1500 грн, браслет на руку вартістю 2000 грн та каблучки вартістю 1500 грн, вироблені із жовтого металу; ланцюжок з позолотою вартістю 2000 грн; каблучку із золота із доріжкою фіонітових каменів вартістю 1500 грн; каблучку із золота із білим декоративним камінцем вартістю 3000 грн; тоненький ланцюжок із золота вартістю 1500 грн; браслет на руку із золота вартістю 1500 грн; сережки із срібла вартістю 1500 грн; браслет на руку із срібла вартістю 1500 грн; браслет на руку із срібла 1500 грн; срібний ланцюжок вартістю 1000 грн; вироби із срібла та янтарем, а саме сережки вартістю 1000 грн, каблучку вартістю 1500 грн, намисто вартістю 1000 грн; вироби із срібла з перлинами, а саме каблучку вартістю 1500 грн, сережки вартістю 2000 грн, намистний браслет із морських перлин вартістю 2000 грн, намистяний браслет із річкових перлин вартістю 1000 грн, намисто із чорних перлин вартістю 1500 грн; наручний механічний годинник вітчизняної марки із фіолетовим циферблатом виготовлений із білого металу вартістю 200 грн; наручний механічний годинник із жовтого металу з чорним циферблатом вартістю 300 грн; наручний цифровий годинник із жовтого металу країни виробник «Франція» вартістю 3000 грн; двоє лотків яєць, загальною кількістю 20 шт. вартістю 60 грн; грошові кошти в сумі 800 грн; банківські картки банку Приват, Ощад (картка киянина) та систем лояльності різних магазинів, що матеріальної цінності для потерпілої не становлять; два нових чоловічих шкіряних гаманця, загальною вартістю 1000 грн, що належить ОСОБА_10 .

Після чого, ОСОБА_5 з місця вчинення злочину зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_10 матеріального збитку на загальну суму 53076 грн 66 коп.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винним себе за ч. 2 ст. 186 КК України визнав в повному обсязі та показав суду про те, що дійсно 07.03.2021 року він познайомився з ОСОБА_10 у Гідропарку. Потім вони поїхали до неї додому, де у квартирі АДРЕСА_2 вони разом розпивали спиртні напої та він відкрито викрав з її вух золоті сережки, ноутбук, телефон, а також інше майно, яке належить ОСОБА_10 на праві власності. З місця вчинення злочину зник, викрадене майно відніс у ломбард, бо були потрібні гроші на лікування. Зазначив, що всі обставини, викладені в обвинувальному акті, а саме: дата, час та місце скоєння ним кримінального правопорушення, відповідають дійсності. У судовому засіданні попросив вибачення у потерпілої за скоєне, сказав, що жалкує про вчинене, шкоду обіцяв відшкодувати.

Покази обвинуваченого ОСОБА_5 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Положення ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження. За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням зібраних досудовим слідством матеріалів, зокрема і тих, що характеризують особу обвинуваченого.

Вина обвинуваченого ОСОБА_5 повністю підтверджується його показаннями, щирим каяттям у скоєному та дослідженими письмовими документами, які суд визнає належними та допустимими доказами у розумінні діючого кримінального процесуального законодавства.
Суд вважає доведеною вину ОСОБА_5 у тому, що він своїми умисними діями вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого повторно, тому знаходить правильною кваліфікацію його дій за ч. 2 ст. 186 КК України. Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом. Таким чином реалізується принцип невідворотності кримінального покарання за вчинений злочин.

При обранні виду та міри покарання суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів. Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 виду та міри покарання, приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів; особливості й обставини кримінального провадження: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій; ставлення обвинуваченого до вчиненого - вину визнав повністю, щиро кається у вчиненому; матеріальну шкоду потерпілій не відшкодував; дані про особу обвинуваченого, а саме: під наглядом у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, має місце проживання, не одружений, не працює, раніше неодноразово судимий.

Крім того, суд враховує думку потерпілої ОСОБА_10 , яка повідомила суд про те, що завдану їй шкоду обвинувачений не відшкодував, цивільний позов до обвинуваченого можливо буде подавати в порядку цивільного судочинства після винесення вироку, підтримала думку прокурора щодо покарання.

Згідно зі ст. 66 КК України суд визнає пом`якшуючою обставиною щире каяття обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненому, оскільки обвинувачений повністю визнав свою вину, попросив вибачення у потерпілої, висловив щирий жаль з приводу учинених протиправних дій.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого згідно зі ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Однак, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретних обставин кримінального провадження, ставлення обвинуваченого до вчиненого, а також даних про його особу, враховуючи думку учасників кримінального провадження, суд приходить до висновку про те, що обвинуваченому ОСОБА_5 необхідно призначити покарання у межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі, оскільки перевиховання та виправлення ОСОБА_5 можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства.
Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням у відповідності до вимог ст. 75 КК України або ж застосування ст. 69 КК України до обвинуваченого суд не вбачає у зв`язку з відсутністю передумов, за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані, та оскільки суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України визначена даним вироком міра покарання, а саме у виді позбавлення волі є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Щодо вироку Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 23 грудня 2021 року, яким ОСОБА_5 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, то суд виходить з того, що обвинувачений за вказаним вироком був засуджений до покарання, яке належить йому відбувати реально, а даний злочин обвинуваченим було вчинено до постановлення вказаного попереднього вироку. З огляду на таке, виходячи зі змісту ч. 4 ст. 70 та ст. 72 КК України, а також відповідно до роз`яснень, що містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судом кримінального покарання», суд призначає покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

У строк відбування покарання ОСОБА_5 слід зарахувати частково відбуте ним покарання, призначене за вироком Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 23 грудня 2021 року.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Запобіжний захід обвинуваченому у цьому кримінальному провадженні не обирався.
Процесуальні витрати у кримінальному проваджені підлягають вирішенню відповідно до ст. 124 КПК України.

Речові докази у кримінальному проваджені підлягають вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 128, 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 2 (два) місяці.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 23 грудня 2021 року, більш суворим покаранням, призначеним цим вироком, остаточно визначити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 2 (два) місяці.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з 19.04.2022 року, тобто з дня ухвалення цього вироку.

Зарахувати ОСОБА_5 в строк відбування покарання строк частково відбутого покарання за вироком Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 23 грудня 2021 року з 06.08.2020 року по 23.09.2020 року та 30.05.2021 року по 18.04.2022 року (включно).

Запобіжний захід ОСОБА_5 у цьому кримінальному провадженні не обирався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати:

- за проведення дактилоскопічної експертизи № СЕ-19-111-21/13775-Д в розмірі 1144 грн. 15 коп;

- за проведення товарознавчої експертизи № СЕ-19-111-21/30291-ТВ в розмірі 514 грн. 86 коп.;

- за проведення товарознавчої експертизи № СЕ-19-111-21/30286-ТВ в розмірі 686 грн. 48 коп.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме:
- комп`ютер марки МАСВООК РRО SN C17GW1GDDV13, переданий потерпілій під зберігальну розписку залишити ОСОБА_10 ;

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та його захиснику, потерпілій та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1