Провадження № 1-кс/947/7176/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15.09.2022 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання старшого слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_3 , яке погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна, в рамках кримінального провадження № 0000174 від 27.06.2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 369-2 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
Як вбачається з поданого клопотання, Другим слідчим відділом (з дислокацією в місті Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000174 від 27.06.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 369-2 КК України.
Нагляд за додержанням законів під час досудового розслідування здійснює група прокурорів Одеської обласної прокуратури, про що внесені відповідно відомості до ЄРДР.
Досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у якості додаткового джерела прибутку обрали зайняття злочинною діяльністю пов`язаною з незаконним переправлення осіб через державний кордон України.
Для досягнення своєї злочинної мети ОСОБА_5 в травні 2022 року, більш точна дата досудовим слідством не встановлена, залучив до вказаної протиправної діяльності ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , для вчинення злочинів щодо незаконного переправлення осіб через державний кордон України. Таким чином, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вступили у злочинну змову, спрямовану на незаконне переправлення осіб через державний кордон України всупереч законам України.
У кримінальному провадженні ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 29.07.2022 року повідомлено про підозру за ч. 3 ст. 332 КК України.
29.07.2022 року у період часу з «07» год. «33» хв. до «10» год. «01» хв. на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси щодо надання дозволу на проведення обшуку за місцем фактичного мешкання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 слідчим було проведено обшук.
Так, під час проведення обшуку слідчим було виявлено та вилучено:
-мобільний телефон, який належить ОСОБА_7 , IPhone 13 Pro 128 GB, чорного кольору IMEI: НОМЕР_1 , S/N: НОМЕР_2 разом з чохлом чорного кольору та SIM-карткою за номером НОМЕР_3 , зовні без видимих ушкоджень, які разом вилучено та поміщено в сейф-пакет пакет S2049507, який підписаний слідчим та учасниками слідчої дії;
-предмети зовні схожі на грошові кошти долари США, а саме сім купюр номіналом 100 доларів США з серією та номером: PL11343899H, MB78928610B, PK23928974E, PB11055411J, LK08395063E, LB30460600F, MB61537461M, які разом вилучено та поміщено в сейф-пакет пакет S2049508, який підписаний слідчим та учасниками слідчої дії;
-предмет зовні схожий на відео реєстратор білого кольору
DH-XVR5104C-I3, S/N:7G01EC5PAZDA369, який вилучено та поміщено в сейф-пакет пакет M1004830, який підписаний слідчим та учасниками слідчої дії.
В подальшому вилучені речі та предмети визнані слідчим речовими доказами у кримінальному провадженні.
Таким чином, з метою збереження вилученого майна, яке визнано слідчим речовими доказами, сторона обвинувачення звертається до слідчого судді з вказаним клопотання про арешт майна.
В судове засідання слідчий та прокурор не з`явилися, про дату та час судового засідання були повідомлені належним чином. Разом з тим, від прокурора надійшла заява про розгляд клопотання за його відсутності.
Власник майна в судове засідання не з`явився, проте від його представника надійшло до суду письмове заперечення на клопотання сторони обвинувачення про арешт майна, в якому останній просив відмовити у задоволенні клопотання посилаючись на те, що вилучене під час обшуку майно не відповідає критеріям речових доказів визначеним у статті 98 КПК України та не підтверджує тих обставин, що потреба досудового розслідування на даному етапі з метою виконання завдань кримінального провадження виправдовує таке втручання у права та інтереси власника майна, як накладення арешту.
Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
За таких обставин слідчий суддя вважає за можливе розглянути клопотання про арешт майна за даної явки.
Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, враховуючи положення ч. 1 ст. 172 КПК України, слідчий суддя приходить до наступного переконання.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 132 КПК України - застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 170 КПК України - арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 98 КПК країни речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Матеріалами клопотання підтверджено, що органом досудового розслідування на теперішній час обґрунтовано здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000174 від 27.06.2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 369-2 КК України.
Як вбачається з долучених до клопотання документів, 29.07.2022 року у період часу з «07» год. «33» хв. до «10» год. «01» хв. на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси щодо надання дозволу на проведення обшуку за місцем фактичного мешкання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 слідчим було проведено обшук.
Так, під час проведення обшуку слідчим було виявлено та вилучено:
-мобільний телефон, який належить ОСОБА_7 , IPhone 13 Pro 128 GB, чорного кольору IMEI: НОМЕР_1 , S/N: НОМЕР_2 разом з чохлом чорного кольору та SIM-карткою за номером НОМЕР_3 , зовні без видимих ушкоджень, які разом вилучено та поміщено в сейф-пакет пакет S2049507, який підписаний слідчим та учасниками слідчої дії;
-предмети зовні схожі на грошові кошти долари США, а саме сім купюр номіналом 100 доларів США з серією та номером: PL11343899H, MB78928610B, PK23928974E, PB11055411J, LK08395063E, LB30460600F, MB61537461M, які разом вилучено та поміщено в сейф-пакет пакет S2049508, який підписаний слідчим та учасниками слідчої дії;
-предмет зовні схожий на відео реєстратор білого кольору
DH-XVR5104C-I3, S/N:7G01EC5PAZDA369, який вилучено та поміщено в сейф-пакет пакет M1004830, який підписаний слідчим та учасниками слідчої дії.
Слідчим суддею встановлено, що тимчасово вилучене майно відповідає критеріям речових доказів, встановлених ч. 1 ст. 98 КПК України,
Викладене також підтверджується постановою слідчого про визнання речових доказів, яка долучена до матеріалів клопотання, та відповідно до якої вилучені речі визнано речовими доказами в рамках кримінального провадження.
Заперечення представника власника майна не знайшли свого підтвердження під час розгляду слідчим суддею клопотання.
У зв`язку з викладеним, слідчий суддя приходить до переконання про наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, з метою збереження речових доказів, які можуть мати суттєве значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.
Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Як вбачається з підстав та мети застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, вилучені речі, можуть бути речовими доказами в рамках кримінального провадження.
При цьому, оскільки майно є речовими доказами в рамках кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що існує ризик його можливого зміни або знищення, в цілях подальшого ймовірного уникнення передбаченої законом відповідальності за ймовірно вчинені дії, у випадку підтвердження їх факту у встановленому законом порядку.
Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
У зв`язку з викладеним, з метою забезпечення досягнення завдань кримінального провадження наявна необхідність в накладенні арешту майна на вилучені речі.
Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. The United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
Слідчим суддею встановлено, що за обставинами даного кримінального провадження втручання у право власності зацікавлених осіб пов`язано із здійсненням кримінального провадження, необхідністю забезпечити збереження речових доказів, а отже, обмеження не є свавільним та відповідає вимогам законності. При цьому дотримано справедливий баланс між вимогами загального суспільного інтересу (у вигляді досягнення завдань кримінального провадження) та вимогами захисту права власності окремих осіб, адже досягнення мети збереження речового доказу неможливо досягти в інший спосіб, ніж арешт майна.
При цьому, слідчий суддя акцентує увагу, що у випадку, якщо в рамках даного кримінального провадження буде спростовано відповідність зазначеного майна категорії речових доказів, зацікавлені особи в порядку ст. 174 КПК України мають процесуальне право на звернення до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.
На підставі викладеного, враховуючи наявність правових підстав для накладення арешту на вилучене майно, оскільки існує необхідність в забезпеченні його збереження, а також з метою забезпечення повного, всебічного розслідування кримінального провадження, слідчий суддя приходить до переконання, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та інтереси власника майна, про які йдеться в клопотанні, та якого така особа зазнає внаслідок застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, тому клопотання сторони обвинувачення підлягає задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 98, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання старшого слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_3 , яке погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна, в рамках кримінального провадження № 0000174 від 27.06.2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 369-2 КК України задовольнити.
Накласти арешт із забороною відчуження, розпорядження та користування на виявлене та вилучене майно 29.07.2022 року під час проведення обшуку за місцем фактичного мешкання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на:
-мобільний телефон, який належить ОСОБА_7 , IPhone 13 Pro
128 GB, чорного кольору IMEI: НОМЕР_1 , S/N: НОМЕР_2 разом з чохлом чорного кольору та SIM-карткою за номером НОМЕР_3 , зовні без видимих ушкоджень, які разом вилучено та поміщено в сейф-пакет пакет S2049507, який підписаний слідчим та учасниками слідчої дії;
-предмети зовні схожі на грошові кошти долари США, а саме: сім купюр номіналом 100 доларів США з серією та номером: PL11343899H, MB78928610B, PK23928974E, PB11055411J, LK08395063E, LB30460600F, MB61537461M, які разом вилучено та поміщено в сейф-пакет пакет S2049508, який підписаний слідчим та учасниками слідчої дії;
-предмет зовні схожий на відео реєстратор білого кольору
DH-XVR5104C-I3, S/N:7G01EC5PAZDA369, який вилучено та поміщено в сейф-пакет пакет M1004830, який підписаний слідчим та учасниками слідчої дії.
Виконання ухвали покласти на старшого слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) ТУ ДБР, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_3 .
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її отримання до Одеського апеляційного суду

Слідчий суддя ОСОБА_1 .