Справа № 369/5305/22
Провадження №1-кс/369/1483/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19.09.2022 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві заяву судді Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_3 про самовідвід від розгляду кримінального провадження № 0006218 від 25.10.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого за ч.2 ст.186 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
14.09.2022 року суддею Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_3 заявлений самовідвід від участі у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого за ч.2 ст.186 КК України.

Самовідвід мотивований тим, що до суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0006218 від 25.10.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого за ч.2 ст.186 КК України.

27.07.2022 року під головуванням судді ОСОБА_3 винесено вирок у вказаному кримінальному провадженні № 0006218 від 25.10.2018 року, яким ОСОБА_5 , який є співучасником у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, визнано винним у його вчиненні.

В заяві про самовідвід суддею зазначено, що вказані обставини свідчать про те, що за результатом розгляду кримінального провадження № 0006218 від 25.10.2018 року в частині обвинувачення ОСОБА_5 , нею була висловлена думка щодо обставин вчиненого злочину, винуватості співучасника даного злочину ОСОБА_5 , що може викликати сумнів у її неупередженості.

Зважаючи на викладене, суддя ОСОБА_3 вважає, що її подальша участь при розгляді кримінального провадження № 0006218 від 25.10.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого за ч.2 ст.186 КК України, може бути розцінене учасниками провадження, як наявність конфлікту інтересів, оскільки у останніх може виникнути сумнів у її неупередженості.

Учасники кримінального провадження в судове засідання не з`явилися, про дату та час судового засідання були повідомлені належним чином, причини неявки суду не відомі.

Згідно вимог ч. 1 ст. 107 КПК України, застосування технічних засобів фіксування судового розгляду даного питання не здійснювалося.

Дослідивши заяву судді Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_3 про самовідвід, суд приходить до висновку про необхідність задоволення останньої з огляду на наступне.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Статтями 75, 76 КПК України передбачені підстави для відводу (самовідводу) судді.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Частина 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод містить вимоги щодо неупередженості суду. Так, ЄСПЛ розрізняє чи в конкретній справі існує яке-небудь переконання або особиста зацікавленість даного судді та вимоги чи суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в цьому (рішення у справах "Piersac vs Belgium, Grieves vs UK"). Крім того, згідно принципу, який є стабільним та викладеним в Рішенні ЄСПЛ у справі "Le Comte, Van Leuven iMeyere vs Belgium", суд має бути неупередженим і безстороннім.

З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, "правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться" (рішення у справі "Де Куббер проти Бельгії" ("De. Belgium"), від 26 жовтня 1984 року, п. 26).

Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" ("Wettstein v. Switzerland") та рішення у справі "Кастілло Альгар проти Іспанії" ("Castillo. Spain"), від 28 жовтня 1998 року, п. 45).

У справі "П`єрсак проти Бельгії" ЄСПЛ висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, або, навпаки, її наявність може бути перевірено різноманітними способами проявів розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання громадянина у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі "Хаушильд проти Данії" зазначається, що ЄСПЛ не потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.

Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу достатньо заяви сторони про сумнів в об`єктивному розгляді справи або заяви про самовідвід від такого судді.

П. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів передбачено, що суддя підлягає відводу від участі в розгляду справи в тому випадку, якщо для нього є неможливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Так, суддею ОСОБА_3 вказано, що суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0006218 від 25.10.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого за ч.2 ст.186 КК України.

27.07.2022 року під головуванням судді ОСОБА_3 винесено вирок у вказаному кримінальному провадженні № 0006218 від 25.10.2018 року, яким ОСОБА_5 , який є співучасником у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, визнано винним у його вчиненні.

Зважаючи на вищезазначені положення закону та наведені судом обставини, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви судді Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_3 про самовідвід від розгляду кримінального провадження № 0006218 від 25.10.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого за ч.2 ст.186 КК України.

Керуючись статтями 75, 76, 80-82 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Заяву судді Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_3 про самовідвід від розгляду кримінального провадження № 0006218 від 25.10.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого за ч.2 ст.186 КК України - задовольнити.

Відвести суддю Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_3 від розгляду кримінального провадження № 0006218 від 25.10.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого за ч.2 ст.186 КК України.

Кримінальне провадження, внесене 25.10.2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0006218, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого за ч.2 ст.186 КК України, передати до канцелярії суду з кримінальних справ для автоматичного розподілу в порядку, визначеному ч. 3 ст. 35 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1