Справа №639/4692/20
Провадження №1-в/639/185/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2022 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

представника установи ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції в приміщенні Жовтневого районного суду м. Харкова клопотання про умовно дострокове звільнення на підставі ст. 81 КК України засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Кемеровської області РФ, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого 22.04.2013 року Харківським районним судом Харківської області за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, п.12 ч.2 ст. 115, ч. 1 ст. 70 КК України до 13 років позбавлення волі,

відбуваючого покарання у ДУ «Холодногірська виправна колонія №18», -

ВСТАНОВИВ:
До Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся засуджений ОСОБА_5 з клопотанням про умовно дострокове звільнення на підставі ст. 81 КК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що ОСОБА_5 відбув більше ѕ частини призначеного покарання, неодноразово заохочувався адміністрацією установи, стягнення погашені у встановленому законом порядку, має на утриманні матір похилого віку, яка є тяжкохворою. Засуджений вважає, що сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_4 підтримали заявлене клопотання та просили його задовольнити.
Прокурор ОСОБА_3 проти задоволення клопотання заперечував, посилаючись на те, що на теперішній час засуджений не довів свого виправлення, оскільки під час відбування покарання останній мав 16 стягнень, що в свою чергу свідчить про його нестабільну поведінку, за весь час відбування покарання характеризувався посередньо.
Представник установи ОСОБА_6 також заперечував проти задоволення клопотання засудженого, посилаючись на те, що за весь час відбування покарання засуджений характеризувався посередньо, неодноразово допускав порушення встановленого порядку відбування покарання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності, зокрема до стягнень у виді ДІЗО та ПКТ, заохочувався установою з метою стимулювання право слухняної поведінки.
Суд, заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, вислухавши думку учасників судового процесу, приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. За змістом даної норми умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду.

Вимогами п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року визначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Матеріали про умовно-дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної комісії (п.13 постанови Пленуму ВСУ №2 від 26.04.2002 року).

Згідно положень п.17 вказаної постанови Пленуму ВСУ №2 від 26.04.2002 року, суду слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_5 засуджений 22.04.2013 року Харківським районним судом Харківської області за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, п.12 ч.2 ст. 115, ч. 1 ст. 70 КК України до 13 років позбавлення волі.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 09.02.2016 року ОСОБА_5 зараховано строк попереднього ув`язнення у строк відбування покарання у період з 17.02.2012 року по 06.08.2013 року із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання рахується з 17.02.2012 року, кінець строку відбування покарання 28.08.2023 року.

На момент розгляду клопотання 22.09.2022 року засуджений відбув 12 років 24 дні, лишилось 11 місяців 6 днів.

З характеристики засудженого вбачається, що засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі знаходиться з 17.02.2012 року.З 27.02.2012 року по 25.11.2013 року утримувався в установі виконання покарання № 27 міста Харкова, характеризувався посередньо, вимог режиму утримання не порушував, до праці не залучався. Стягнень та заохочень не мав.З 25.11.2013 року по 08.07.2014 року відбував покарання в державній установі «Холодногірська виправна колонія (№18)». За період відбування покарання в установі характеризувався посередньо, вимоги режиму тримання не порушував, стягнень та заохочень не мав.З 08.07.2014 року по 25.07.2014 року проходив лікування в лікувальному закладі при Темнівській виправній колонії (№100). За період лікування характеризувався посередньо, вимоги режиму тримання не порушував, стягнень та заохочень не мав. 3 25.07.2014 року по 25.11.2014 року відбував покарання в державній установі «Холодногірська виправна колонія (№18)». За період відбування покарання в установі характеризувався посередньо, вимоги режиму тримання не порушував, стягнень та заохочень не мав.З 25.11.2014 року по 02.12.2014 року проходив лікування в лікувальному закладі при Темнівській виправній колонії (№ 100). За період лікування характеризувався посередньо, вимоги режиму тримання не порушував, стягнень та заохочень не мав. До праці не залучався.З 02.12.2014 року по 25.12.2014 року відбував покарання в державній установі «Холодновірська виправна колонія (№18)». За період відбування покарання в установі характеризувався не завжди задовільно, вимоги режиму тримання порушував. За допущене порушення встановленого порядку відбування покарання притягувався до дисциплінарної відповідальності, мав 1 (одне) стягнення, яке погашено у встановленому законодавством порядку. Заохочень не мав.З 25.12.2014 року по 23.04.2015 року утримувався в установі виконання покарання № 27 міста Харкова. За період утримання під вартою в слідчому ізоляторі характеризувався посередньо, вимог режиму утримання не порушував, до праці не залучався. Стягнень та заохочень не мав.З 23.04.2015 року по 14.08.2015 року відбував покарання в державній установі «Холодногірська виправна колонія (№ 18)». За період відбування покарання в установі характеризувався не завжди задовільно, вимоги режиму тримання порушував. За допущені порушення ; встановленого порядку відбування покарання притягувався до дисциплінарної відповідальності, мав 2 (два) стягнення, які погашені у встановленому законодавством порядку. Заохочень не мав.З 14.08.2015 року по 14.09.2015 року проходив лікування в державній установі «Вільнянська виправна колонія (№ 20)». За період лікування характеризувався посередньо, вимоги режиму тримання не порушував, стягнень та заохочень не мав. До праці не залучався.З 14.09.2015 року по 15.12.2015 року відбував покарання в державній установі «Холодногірська виправна колонія (№18)». За період відбування покарання в установі мав 7 (сім) стягнень, які погашені у встановленому законодавством порядку. Заохочень не мав. З 15.12.2015 року по 18712.2015 року проходив лікування в лікувальному закладі при Темнівській виправній колонії (№ 100). За період лікування стягнень та заохочень не мав.З 18.12.2015 року по 05.03.2022 року відбував покарання в державній установі «Холодногірська виправна колонія (№18)». За період відбування покарання мав 6 (шість) стягнень, які погашені у встановленому законодавством порядку. Мав 11 (одинадцять) заохочень. З 05.03.2022 року по 15,07.2022 року відбував покарання в державній установі «Харківська виправна колонія (№43)». За період відбування покарання стягнень та заохочень не мав.З 15.07.2022 року відбуває покарання в державній установі «Холодногірська виправна колонія (№18)». За період відбування покарання в установі характеризується посередньо, вимоги режиму відбування покарання не порушував, стягнень та заохочень не має.
Згідно статті 118 Кримінально-виконавчого кодексу України, працевлаштований різноробом на виробництві установи механо-збирального цеху «МЗЦ №2». До праці ставиться задовільно.Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи з метою поблажливого ставлення до себе.Намагається утримувати у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, не завжди має охайний зовнішній вигляд.Намагається дбайливого ставитись до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи.До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість.Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування.До виконання робіт із благоустрою установи, ставиться задовільно. Намагається дотримуватись вимог пожежної безпеки і безпеки праці.Відповідно до ст. 110; 112; 113 Кримінально-виконавчого кодексу України підтримує доброзичливі родинні зв`язки з дружиною, сестрою та матір`ю
шляхом телефонних розмов. Отримує посилки, передачі.Відповідно до ст. 23 п.п. 4, 5 Кримінально-виконавчого кодексу України приймає участь в реалізації програм диференційованого виховного впливу: «Духовне відродження» та «Фізкультура і спорт». До реалізації програм ставиться задовільно.Згідно вироку Харківського районного суду Харківської області від22.04.2013 року, мав судові витрати в розмірі 361 гривня 63 копійки, згідно
квитанції № 1312 від 14.02.2019 року, засуджений ОСОБА_5 , виплатив судові
витрати в повній мірі на загальну суму 362 (триста шістдесят дві) гривні.Згідно вироку Харківського районного суду Харківської області від22.04.2013 року має матеріальний позов на користь фізичної особи в розмірі 2500 грн. 00 коп. солідарно, та моральний позов в розмірі 1000 грн. 00 коп. солідарно. Виконавчі листи на адресу виправної колонії не надходили, бажання
відшкодовувати позови не висловлює.Вину у скоєному злочині визнав повністю.
На комісії установи від 01.03.2017 року розглядалося питання можливого
застосування зміни умов тримання згідно ст. ст. 100; 101 Кримінально-виконавчого кодексу України - рішенням комісії установи, протокол № 8, засудженому було відмовлено.
На комісії установи від 22.05.2019 року розглядалося питання можливого застосування заміни невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким обмеженням волі згідно ст. 82 Кримінального кодексу України - рішенням комісії установи, протокол № 20, засудженому було відмовлено.
На комісії установи від 10.06.2020 року розглядалося питання можливого застосування умовно дострокового звільнення згідно ст. 81 Кримінального кодексу України - рішенням комісії установи, протокол № 21, засудженому буловідмовлено.
Згідно матеріалів, наданих до суду до ОСОБА_5 за час відбування покарання було застосовано 11 (одинадцять) заохочень, а саме у період з січня 2017 року по січень 2022 року, проте останній мав 16 (стягнень) стягнень у період з грудня 2014 року по серпень 2020 року, зокрема у вигляді ДІЗО та ПКТ за паління у не відведеному для цього місці, нетактовну поведінку до представника установи, зберігання заборонених предметів, відмову приступити до робіт по благоустрою установи, невиконання обов`язків чергового по камері, порушення режиму перебування у ДІЗО, перешкоджання особистому обшуку, самовільне пересування територією установи, порушення розпорядку дня установи, порушення форми одягу, знаходження у відділенні де не мешкає. Так, після отримання ОСОБА_5 11 (одинадцяти) стягнень, до останнього було застосовано декілька заохочень в подальшому, після чого засудженим було знову отримано 5 (п`ять) стягнень. Вказані обставини свідчать про пристосування засудженого до вимог порядку відбування покарання, з можливістю застосування до нього пільги, передбаченої ст.81 КК України. На думку суду, подальші заохочення засудженого адміністрацією установи з метою стимулювання його правослухняної поведінки, ще не є ознакою виправлення засудженого. Така поведінка засудженого під час відбування покарання свідчить про нестабільність останнього.

Суд також зазначає, що сам по собі факт сумлінного ставлення засудженого до праці та задовільного реагування на заходи виховного впливу, не може служити переконливою підставою для висновку про те, що засуджений виправився та не буде продовжувати вчиняти нові злочини. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу.

Суд звертає також увагу на те, що ОСОБА_5 має емоційно нестійкий розлад особистості.

Таким чином, суд враховує тяжкість та характер вчинених ОСОБА_5 умисних злочинів і форму вини, звертає увагу на нестабільну поведінку засудженого під час відбування покарання, про що свідчить наявність 16 (шістнадцяти) стягнень, посередню характеристику, не бажання останнього відшкодовувати цивільний позов та приймати активну участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу, відтак приходить до висновку, що засуджений не має усіх належних умов, передбачених ст. 81 КК України, для його умовно-дострокового звільнення, оскільки наданими матеріалами не доведено виправлення засудженого на даний час, а тому суд вважає дане клопотання таким, що не підлягає задоволенню.

Посилання засудженого ОСОБА_5 на наявність у нього на утриманні матері похилого віку, не є правовою підставою для застосування статті 81 КК України, оскільки головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
На підставі викладено, керуючись ст. 81 КК України, ст. 537, 539 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно дострокове звільнення на підставі ст. 81 КК України - відмовити.

Відповідно до ч. 7 ст. 539 КПК України роз`яснити засудженому, що повторне звернення з приводу умовно-дострокового звільнення від відбування покарання може мати місце не раніше ніж через рік з дня винесення ухвали суду про відмову.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду впродовж 7 днів з моменту її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова.

Суддя ОСОБА_1