Провадження № 1-кс/761/5726/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2022 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , представника власника тимчасово вилученого майна ТОВ «ПРОДЖЕКТ АСИСТЕНТ» адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0000160, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06 травня 2022 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України,
в с т а н о в и в:
08 червня 2022 року (здано на пошту 01 червня 2022 року) на адресу Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 про арешт тимчасово вилученого майна в ході проведення обушку офісних приміщень на 2 поверсі, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , у кримінальному провадженні № 0000160, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06 травня 2022 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України, а саме: мобільні телефони - 65 штук, ноутбуки - 6 штук, сім- карти - 169 штук, 12 примірників анкет кандидата на посаду на 24 арк, чорнові записи на 81 арк., блокноти (зошити) - 7 штук, чорнові записи, 2 сейфи, системні блоки - 145 штук, 2 планшети, 2 печатки, з позбавленням права на відчуження розпорядження та/або користування вказаним майном.
Своє клопотання прокурор обґрунтовує тим, що слідчим управлінням Головного управління СБ України в АР Крим здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000160, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06 травня 2022 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України.
Процесуальне керівництво у зазначеному кримінальному провадженні здійснюється прокурорами відділу Офісу Генерального прокурора України.
30 травня 2022 року, відповідно до постанови керівника Подільської окружної прокуратури м. Києва від 29 травня 2022 року про надання дозволу на проведення обшуку (винесеної в порядку ст. 615 КПК України), проведено обшук офісних приміщень на 2 поверсі, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , у ході якого було виявлено та вилучено наступне майно: мобільні телефони - 65 штук, ноутбуки - 6 штук, сім- карти - 169 штук, 12 примірників анкет кандидата на посаду на 24 арк, чорнові записи на 81 арк., блокноти (зошити) - 7 штук, чорнові записи, 2 сейфи, системні блоки - 145 штук, 2 планшети, 2 печатки.
На даний час в органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вищевказане тимчасово вилучене майно, оскільки воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, та може бути використано як доказ у кримінальному провадженні № 0000160 від 06 травня 2022 року.
В судовому засіданні прокурор відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 , який входить до групи прокурорів у зазначеному кримінальному провадженні, підтримав клопотання з підстав наведених у ньому.
Представник власника тимчасово вилученого майна ТОВ «ПРОДЖЕКТ АСИСТЕНТ» - адвокат ОСОБА_4 заперечувала проти задоволення клопотання прокурора, обґрунтовуючи свою позицію тим, що вилучене майно не має будь-яких ознак, зазначених у ст. 98 КПК України та посадові особи ТОВ «ПРОДЖЕКТ АСИСТЕНТ» не мають жодного відношення до кримінального провадження № 0000160 від 06 травня 2022 року, досудове розслідування якого здійснюється слідчими ГСУ СБ України в АР Крим за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України.
Заслухавши клопотання прокурора, думку представника власника майна, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Так, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні прокурора, та відповідати вимогам закону.
Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а тому суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.
За змістом ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.
У свою чергу, при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти відповідно до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
При вирішенні питання про арешт майна з метою забезпечення збереження речових доказів для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення та достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Разом із цим, на переконання слідчого судді, у клопотанні належним чином не доведено той факт, як і не встановлено таких обставин в ході здійснення судового розгляду, що майно, на яке прокурором планується накласти арешт, відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, та має значення речових доказів для кримінального провадження № 0000160 від 06 травня 2022 року.
Крім цього, матеріали клопотання не містять будь-яких даних, які б документально підтверджували той факт, що тимчасово вилучене майно ТОВ «ПРОДЖЕКТ АСИСТЕНТ» має ознаки доказів кримінального правопорушення, за ознаками якого здійснюється досудове розслідування та, ані в клопотанні, ані в ході судового розгляду прокурором належним чином не доведено той факт, що потреби досудового розслідування щодо накладення арешту на тимчасово вилучене майно, виправдовують такий ступінь втручання у права та свободи власника майна, на яке планується накласти арешт, а також відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, та має значення речових доказів для кримінального провадження № 0000160 від 06 травня 2022 року.
Крім того, на переконання слідчого судді, майно, на яке планується прокурором накласти арешт, не може бути використано як доказ у зазначеному кримінальному провадженні, у зв`язку з грубим порушенням органом досудового розслідування вимог КПК України, щодо порядку та умов проведення обшуку під час досудового розслідування.
Так, як убачається з матеріалів клопотання обшук офісних приміщень ТОВ «ПРОДЖЕКТ АСИСТЕНТ», розташованих на 2 поверсі, за адресою: м. Київ, вул. Антоновича, буд. 172, проведений 30 травня 2022 року прокурором Подільської окружної прокуратури м. Києва, на підставі постанови керівника Подільської окружної прокуратури м. Києва від 29 травня 2022 року.
При цьому, відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 615 КПК України у разі введення воєнного стану та якщо відсутня об`єктивна можливість виконання слідчим суддею повноважень, передбачених ст.ст. 233-235 КПК України (надання дозволу на проведення обшуку) такі повноваження виконує керівник відповідного органу прокурати.
Однак, на період винесення керівником Подільської окружної прокуратури постанови, датованої 29 травня 2022 року, робота слідчих суддів Подільського районного суду м. Києва організована та забезпечена відповідно до умов воєнного стану.
Таким чином, з урахуванням того, що слідчі судді Подільського районного суду м. Києва мали можливість виконувати свої повноваження, передбачені зокрема ст.ст. 233-235 КПК України, керівники відповідного органу прокурати були позбавлені повноважень на виконання функцій, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 615 КПК України.
Крім того, на переконання слідчого судді, ініціювання прокурором питання про накладення арешту на зазначене в клопотанні майно, з урахуванням того, що не встановлено належних та допустимих доказів того, що вилучене майно ТОВ «ПРОДЖЕКТ АСИСТЕНТ» дійсно було знаряддям вчинення кримінального правопорушення чи воно зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, не відповідає положенням Конституції України, вимогам кримінального процесуального закону України та практиці Європейського суду з прав людини.
З урахуванням встановлених у судовому засіданні обставин, слідчий суддя вважає, що досягнення мети досудового слідства в рамках кримінального провадження № 0000160 від 06 травня 2022 року не може бути компенсоване таким підходом органу досудового розслідування щодо невмотивованого ініціювання питання про накладення арешту на майно.
Враховуючи викладене, слідчий суддя не знаходить достатніх підстав для задоволення клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 та накладення арешту на тимчасово вилучене майно в ході проведення обшуку офісних приміщень ТОВ «ПРОДЖЕКТ АСИСТЕНТ», розташованих на 2 поверсі, за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 7, 9, 98, 131-132, 169-173, 233-234, 309-310, 392-393, 395, 532 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:
Клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0000160, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06 травня 2022 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України залишити без задоволення.
На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1