справа № 208/3236/22
№ провадження 1-кс/208/873/22
УХВАЛА
Іменем України

28 липня 2022 р. м. Кам`янське

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 , представника власника майна, адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кам`янське Дніпропетровської області клопотання слідчого СВ Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Кам`янської окружної прокуратури ОСОБА_6 про арешт майна в межах кримінального провадження № 0000021 від 01.07.2022 року за ч. 2 ст. 190 КК України, -

встановив:

Слідчий звернувся до слідчого судді із погодженим з прокурором вказаним клопотанням, просив накласти арешт на речі, вилучені під час обшуку 26.07.2022 за адресою мешкання ОСОБА_4 АДРЕСА_1 .
Посилався на те, що у провадженні СВ Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000021 від 01.07.2022 за ч.2 ст.190 КК України за фактом того, що група осіб, вступивши в попередню змову, налагодили схему щодо заволодіння грошовими коштами підприємців м. Кам`янського, шляхом обману, під приводом отримання псевдо волонтерської допомоги нібито від імені посадових осіб Кам`янської міської ради.

В ході досудового розслідування встановлено, що до вчинення даного кримінального правопорушення можуть бути причетні гр. ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Також є підстави вважати що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 може також бути причетним до вчинення кримінального правопорушення.

26.07.2022 за адресою мешкання ОСОБА_4 в АДРЕСА_1 було проведено санкціонований обшук, під час якого вилучено наступні речі:

1)слот з-під сім картки «Київстар» на номер НОМЕР_1 ;

2) слот з-під сім картки «Київстар» на номер НОМЕР_2 ;

3) слот з-під сім картки «Київстар» на номер не визначено;

4) слот з-під сім картки «Joice» на номер НОМЕР_3 ;

5) слот з-під сім картки «Київстар» на номер НОМЕР_4 ;

6) слот із сім картою Т-Mobіle» НОМЕР_5 ;

7) сім картка «Водафон»;

8) сім картка «Водафон»;

9) сім картка «Play»;

10) банківська картка «моно банк» НОМЕР_6 ;

11) банківська картка «ПриватБанк» НОМЕР_7 ;

12) банківська картка «ПУМБ» НОМЕР_8 ;

13) банківська картка «ПУМБ» НОМЕР_9 ;

14) банківська картка ING НОМЕР_10 ;

15) мобільний телефон Realmi 6 чорного кольору імей1: НОМЕР_11 , імей2: НОМЕР_12 ;

16) паперовий конверт з грошовими коштами : одна купюра номіналом 500 грн., чотири купюри номіналом по 200 грн., одна купюра номіналом 100 грн.;

17) паперовий згорток з написом «Бинанс» з грошовими коштами: три купюри по 200 гривень, одна купюра номіналом 100 гривень;

18) паперовий згорток з написом «маникюр» в якому грошові кошти: одна купюра номіналом 1000 грн., дві купюри номіналом по 500 грн., дванадцять купюр номіналом по 200 грн., чотири купюри номіналом по 100 грн., три купюри номіналом по 50 гривень, п`ять купюр номіналом 50 грн.;

19) паперовий конверт з грошовими коштами: тридцять купюр номіналом по 500 гривень;

20) паперовий конверт з написом «1150» з грошовими коштами : чотири купюри по 200 гривень, одна купюра номіналом 100 гривень, п`ять купюр номіналом ;

21)паперовий згорток з написом «залишок 1570» з грошовими коштами: шість купюр номіналом по 200 гривень, дві купюри номіналом по 100 грн., три купюри номіналом по 50 грн, одна купюра номіналом 20 грн.

На думку слідчого, вилучені речі мають значення для встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення, а також з метою збереження речового доказу, який на собі містить сліди вчинення кримінального правопорушення. Необхідність арешту майна зумовлюється тим, що незастосування цього заходу спричинить можливість його відчуження, а також втрату речових доказів, які мають суттєве значення для кримінального провадження.
Власник майна ОСОБА_4 суду пояснив, що вилучені гроші належать його дівчині, ОСОБА_10 , картки дійсно його, одна з них є зарплатною карткою. Стосовно переказу грошей від ОСОБА_11 пояснив, що йому не відома дана особа, грошові кошти були перераховані за купівлю крипто валюти, оскільки він займається торгівлею крипто валютою. Проти накладення арешту заперечував, просив повернути йому вилучене майно.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що вилучені грошові кошти є її особистими коштами. Вони дійсно були розкладені в паперові згортки, оскільки їй було так зручніше їх зберігати.

У судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 підтримала клопотання з підстав, наведених у його мотивувальній частині. Проте в частині накладення арешту на вилучені грошові кошти просила врахувати те, що зазначені кошти належать ОСОБА_10 , а тому в цій частині просила вирішити на розсуд суду.

Адвокат, який діє в інтересах ОСОБА_4 - ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання, пояснивши суду, що вилучені під час обшуку речі не є речовими доказами в розумінні ст..98 КПК, не відомо, які саме сліди вони містять та що дійсно є предметами злочину. Щодо карток, зауважив, що наразі вже відомі установи банків, які випустили дані картки, тому отримати інформацію стосовно руху коштів можливо без накладення арешту на сам пластик. Просив відмовити в задоволенні клопотання.
Слідчий суддя, вислухавши пояснення сторін та свідка, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу, а саме: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову (ч. 3 ст. 170 КПК України).
При цьому, ч. 3 та ч. 5 ст. 132 КПК України передбачено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі при вирішенні питання надання накладення арешту на майно (п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України), сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Згідно положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Частиною 2 статті 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Надані органом досудового розслідування докази, наявні в матеріалах клопотання, а саме витяг з ЄРДР за № 0000021, від 07.07.2022 року, протокол обшуку, постанова про визнання речовим доказом, наразі утворюють достатню сукупність для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна.
Згідно з ч. 4 ст. 170 КПК України заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, вивчивши матеріали клопотання, вважає, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який йдеться в клопотанні слідчого.
Наразі, вилучені банківські картки, слоти з-під сім карт, сім-карти та мобільний телефон можуть бути використанні як докази та слідчий суддя вважає доведеними заявлені слідчим ризики їх відчуження, переховування, знищення та перетворення.

Тимчасове обмеження майнових прав на предмет клопотання, з урахуванням вказаних ризиків наразі має легітимну мету збереження предмету злочину як речового доказу з метою встановлення фактичних обставин кримінального правопорушення та зібрання доказової бази стороною обвинувачення.

Крім того, на підставі вимог ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.
У ст. 1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).
У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року).
Зокрема, як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.), ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним.
А тому, враховуючи вимоги ст.170 КПК України, обставини встановлені під час розгляду клопотання у їх сукупності, позиції слідчого, який довів обґрунтованість заявленого клопотання в частині накладення арешту на вилучені сім картки, слоти з під сім карток та мобільний телефон, що підставою клопотання є необхідність проведення ряду процесуальних дій в межах кримінального провадження, та з метою збереження речового доказу, унеможливлення його пошкодження та знищення, що може призвести до нівелювання доказової бази, арешт майне є в достатній мірі необхідним та таким, що забезпечить потреби кримінального провадження, що передбачає тимчасове позбавлення власника майна права на його користування, розпорядження та відчуження. В той же час, слідчий суддя не вбачає можливості арешту вилучених грошових коштів, з огляду на те, що це є особисті кошти ОСОБА_10 .
Керуючись п. 7 ч. 2 ст. 131, ст.ст. 132, 170-173 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:
Клопотання слідчого задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, вилучене під час обшуку 26.07.2022 року за адресою мешкання ОСОБА_4 у АДРЕСА_1 :

1) слот з-під сім картки «Київстар» на номер НОМЕР_1 ;

2) слот з-під сім картки «Київстар» на номер НОМЕР_2 ;

3) слот з-під сім картки «Київстар» на номер не визначено;

4) слот з-під сім картки «Joice» на номер НОМЕР_3 ;

5) слот з-під сім картки «Київстар» на номер НОМЕР_4 ;

6) слот із сім картою Т-Mobіle» НОМЕР_5 ;

7) сім картка «Водафон»;

8) сім картка «Водафон»;

9) сім картка «Play»;

10) банківська картка «моно банк» НОМЕР_6 ;

11) банківська картка «ПриватБанк» НОМЕР_7 ;

12) банківська картка «ПУМБ» НОМЕР_8 ;

13) банківська картка «ПУМБ» НОМЕР_9 ;

14) банківська картка ING НОМЕР_10 ;

15) мобільний телефон Realmi 6 чорного кольору IMEI 1: НОМЕР_11 , IMEI 2: НОМЕР_12 .

В іншій частині клопотання відмовити.

Роз`яснити учасникам кримінального провадження, що згідно ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Суддя ОСОБА_1