Справа № 462/267/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/279/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2022 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові кримінальне провадження № 462/267/22 про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, який проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ч. 2 ст. 186 КК України,
з участю секретаря ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисників адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
потерпілого ОСОБА_10 ,

за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 на вирок Залізничного районного суду м. Львова від 23 лютого 2022 року,

в с т а н о в и л а:

Вироком Залізничного районного суду м. Львова від 23 лютого 2022 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначено йому покарання у виді 4 років позбавлення волі. Запобіжний захід ОСОБА_5 у вигляді застави залишено без змін до набрання вироком законної сили. Скасовано заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна. Вирішено питання щодо речових доказів.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_5 визнано винним у тому, що він 28.11.2021, близько 05:52 год., перебуваючи поблизу будинку № 245а на вул. Городоцька у м. Львові, маючи умисел на відкрите заволодіння чужим майном, переслідуючи корисливий мотив, з метою протиправного збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, підбіг ззаду до потерпілого ОСОБА_10 та застосувавши фізичне насильство щодо потерпілого, збив його з ніг, наніс потерпілому декілька ударів в область голови, чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді рани в ділянці правої брови, синець у правій навколоочній ділянці, садно у правій привушній ділянці, садно із синцем довкола в ділянці правого ліктьового суглоба, які відносяться до легкого ступеня тяжкості, після чого, подолавши опір потерпілого ОСОБА_10 , ОСОБА_5 зірвав наплічну сумку, яка знаходилася на лівому плечі потерпілого, звідки вийняв грошові кошти у сумі 2000 гривень та втік з місця події. Внаслідок вказаних протиправних дій потерпілому ОСОБА_10 заподіяно матеріальну шкоду на загальну суму 2000 гривень.
На вирок суду захисник ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу зі змінами, у якій просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання, застосувати ст. 75 КК України до призначеного ОСОБА_5 покарання та звільнити останнього від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

В обґрунтування апеляційних вимог захисник зазначає, що судом поза увагою залишено позицію потерпілого, який просив суворо не карати ОСОБА_5 та вважає, що виправлення останнього можливе без ізоляції від суспільства. Вказує, що ОСОБА_5 відшкодував збитки потерпілому, про що є нотаріально завірена розписка, а в обвинувальному акті добровільне відшкодування завданих збитків вказано як пом`якшуючу обставину.

Крім того, апелянт не погоджується з оцінкою судом характеристики з місця проживання обвинуваченого. Вважає, що ОСОБА_5 характеризується позитивно. А не посередньо, оскільки жодних скарг та зауважень на його поведінку не поступало.

Також захисник звертає увагу, що суд не правильно описав надані обвинуваченим показання щодо завданих потерпілому ударів. Так, обвинувачений показав, що удари в обличчя він наніс потерпілому в момент, коли він до нього підбіг, та внаслідок чого він упав. З оскаржуваного вироку вбачається, що обвинувачений завдавав удари потерпілому, коли той знаходився на землі, що може свідчити про цинічну поведінку обвинуваченого, якої насправді не було.

У ході апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_5 та його захисники ОСОБА_8 , ОСОБА_9 апеляційну скаргу підтримали, покликаючись на викладені в ній мотиви.
Прокурор судове рішення вважає законним, а доводи апеляційної скарги необґрунтованими.
Потерпілий ОСОБА_10 у судовому засіданні апеляційної інстанції підтримав позицію захисту щодо можливості виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 без позбавлення його волі. Повідомив апеляційному суду, що він примирився з обвинуваченим, той відшкодував завдану йому шкоду. Зазначив, що ОСОБА_5 є молодою людиною, якій слід надати шанс на виправлення.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_5 , його захисників, потерпілого ОСОБА_10 на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_7 , обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу захисника слід задовольнити частково й вирок суду змінити з таких підстав.
Як вбачається з вироку суду, судовий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_5 було здійснено на підставі положень ч. 3 ст. 349 КПК України.
При цьому, суд першої інстанції дотримався вимог норм ч. 3 ст. 349 КПК України, допитав обвинуваченого, і за згодою усіх учасників процесу визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оскаржувались.
На підставі викладеного, колегія суддів, відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження, які не оскаржувались і стосовно яких, відповідно до вимог ст. 349 КПК України, докази не досліджувались.
Кваліфікація дій ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 186 КК України в апеляційній скарзі захисником також не оскаржується.
Відповідно до п.4 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Згідно з п.1 ч. 1 ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Згідно з ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
У вироку зазначено, що при обранні ОСОБА_5 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який за місцем свого проживання характеризується посередньо, притягувався до кримінальної відповідальності у неповнолітньому віці у 2020 році за ст.185 ч.2 КК України, на обліку у наркологічному та психіатричному диспансері не перебуває, також те, що він визнав свою вину, висловив щире каяття у скоєному, що судом віднесено до обставин, що пом`якшують покарання, а тому суд вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі, так як обвинувачений може бути виправлений лише в умовах ізоляції від суспільства.
Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, тобто не застосовано закон, який підлягав застосуванню, що відповідно до п.4 ч. 1 ст. 409 КПК України є підставою для зміни судового рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
При прийнятті рішення про необхідність відбуття обвинуваченим покарання реально суд першої інстанції недостатньо врахував особу винного; обставини, що пом`якшують покарання, та інші обставини справи.
Так, ОСОБА_5 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, а також добровільно відшкодував шкоду, задану злочином, що є обставинами, які пом`якшують покарання; при цьому обставин, що обтяжують покарання не встановлено.
Крім того, відповідно до характеристики Лапаївського старостинського округу Зимноводівської сільської ради обвинувачений ОСОБА_5 скарг та заяв про його поведінку від рідних, сусідів та односельчан в старостинський округ не надходило, є особою молодого віку, яка не має достатнього життєвого досвіду, й з огляду на викладене обвинувачений не представляє підвищеної суспільної небезпеки.
Згідно з нотаріально завіреною заявою потерпілого ОСОБА_10 , останній засвідчив, що він отримав від ОСОБА_5 грошові кошти в розмірі 81 892,80 грн в якості відшкодування заподіяної йому матеріальної та моральної шкоди та підтвердив, що претензій до ОСОБА_5 не має та в майбутньому мати не буде.
Вказана обставина не була взята до уваги судом першої інстанції.
Апеляційний суд враховує, що відповідно до довідки № 2775 від 13.04.2022 ОСОБА_5 є студентом третього курсу денної форма навчання Української академії друкарства. Також, у зв`язку з введенням воєнного стану в Україні ОСОБА_5 займається волонтерською діяльністю у ГО «Вулиця наша» та входить до складу ТРО Залізничного району м. Львова.
З урахуванням викладених обставин справи, особи винного, обставин, що пом`якшують покарання, колегія суддів дійшла висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання й звільнення його на підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного покарання з випробуванням. з іспитовим строком тривалістю два роки та з покладенням на обвинуваченого обов`язків, визначених п.1, п.2 ч.1 ст. 76 КК України.
Разом з тим, колегія суддів з урахуванням тяжкості вчиненого злочину та особи обвинуваченого ОСОБА_5 вважає за необхідне встановити останньому іспитовий строк два роки та з покладенням на обвинуваченого обов`язків, визначених п.1, п.2 ч.1 ст. 76 КК України, у зв`язку з чим апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню.
Призначене обвинуваченому покарання у виді чотирьох років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

У решті вирок суду слід залишити без зміни.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 задовольнити частково.
Вирок Залізничного районного суду м. Львова від 23 лютого 2022 року щодо ОСОБА_5 в частині призначення покарання змінити.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання у виді 4 років позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.
На підставі п.1 ч. 2 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
У решті вирок залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4