Справа № 939/2515/21
Номер провадження 1-кп/373/117/22
УХВАЛА

12 квітня 2022 року м. Переяслав

Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області в складі головуючого - судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , секретаря судових засідань ОСОБА_7 , розглянувши клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0001636 від 14 серпня 2021 року за ч.3 ст.15, п.13 ч.2 ст.115 КК України,

встановив:

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15, п.13 ч.2 ст.115 КК України. Кримінальне провадження відносно нього перебувало на розгляді Бородянського районного суду Київської області.

До обвинуваченого ОСОБА_5 на підставі ухвали слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 серпня 2021 року застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який продовжено ухвалою колегії суддів Бородянського районного суду Київської області, в тому числі й від 15 лютого 2022 року. Строк дії запобіжного заходу закінчується 14 квітня 2022 року.

У відповідності до розпорядження голови Верховного Суду ОСОБА_8 від 06 березня 2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» територіальну підсудність справ Бородянського районного суду Київської області змінено на Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області.

08 квітня 2022 року прокурор Бородянського відділу Бучанської окружної прокуратури ОСОБА_9 звернувся до Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області із клопотанням про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .

В обґрунтування свого клопотання посилається на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме, можливість переховування від суду; вчинення іншого кримінального правопорушення та вплив на свідків чи потерпілого, особу обвинуваченого, який є неодноразово судимим.

Зокрема, можливість переховування від суду обгрунтовує тим, що обвинувачений, усвідомлюючи невідворотність реального покарання за вчинений особливо тяжкий злочин, будучи не одруженим, не маючи постійного місця роботи, стійких соціальних зв`язків, може намагатися уникнути кримінальної відповідальності шляхом зміни місця проживання; ОСОБА_5 , будучи судимим за ч.1 ст.115 КК України та за ч.1 ст.187 КК України, знову обвинувачується у вчиненні умисного, особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, що свідчить про систематичність виникнення злочинного умислу. Крім того, потерпілий та свідки в даному кримінальному провадженні ще не допитані, тому існує ризик впливу на них з боку обвинуваченого з метою схиляння до зміни їх показань на свою користь.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 клопотання підтримав, просив задовольнити з підстав, зазначених в клопотанні. Повноваження прокурора ОСОБА_4 підтвердженні постановою про зміну групи прокурорів від 11 квітня 2022 року.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_6 вважають, що клопотання не підлягає до задоволення: наявність зазначених прокурором ризиків не підтверджено, кваліфікація дій обвинуваченого також викликає сумніви. Просять змінити запобіжний захід на домашній арешт. При цьому обвинувачений повідомив суд, що офіційно ніде не зареєстрований, проживав в с. Пилиповичі Бучанського району в орендованому будинку, іншого житла чи нерухомого майна у власності не має, чи власник будинку залишився в селі та чи будинок не зруйнований не знає.

Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого та захисника, суд дійшов наступних висновків.

Частиною 1 статті 194 КПК України визначено обставини, достатність доказів існування яких суд зобов`язаний встановити при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу.

Крім того, вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою, слід перевіряти наявність обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою,

Відповідно до вимог п. 1, п. 3 та п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, запобігання спробам переховуватися від суду, впливати на свідків чи потерпілого, вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

У судовому засіданні судом не встановлено будь-яких обставин, що вказували б на зменшення ризиків, які існували на час обрання та продовження відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

ОСОБА_5 , будучи раніше неодноразово судимим, має не зняті та не погашені судимості за вчинення злочинів проти власності та проти життя особи, після відбуття покарання знову обвинувачується у вчиненні умисного злочину, що свідчить про систематичність виникнення у нього злочинного умислу та можливість вчинення ним інших кримінальних правопорушень.

Він не одружений, доказів наявності на його утриманні неповнолітніх дітей чи інших осіб, його працевлаштованості, наявності майна чи постійного місця проживання немає, що в сукупності свідчить про відсутність в нього міцних соціальних зв`язків та про можливість ухилення від суду.

Крім того, місцем проживання ОСОБА_5 до взяття під варту був Бучанський район Київської області, де активні бойові дії припинилися лише недавно й багато будинків та життєвозабезпечувальних інфраструктур міст та сіл зруйновано. Дана обставина, на думку суду, унеможливлює проживання там, що, з урахуванням відсутності іншого житла, збільшує ризик ухилення обвинуваченого від суду настільки, що його неможливо оцінити та відвернути.

Щодо ризику впливу на потерпілого та свідків, слід зазначити наступне. ЄСПЛ в своєму Рішенні в справі «Летельє проти Франції» зазначив, що «Суд визнає, що реальна небезпека вчинення тиску на свідків могла таки бути на початку цієї справи, але вважає, що з часом вона значно зменшилася і в решті зникла зовсім». В даному кримінальному провадженні триває судовий розгляд. Зважаючи на підстави передачі даного кримінального провадження на розгляд до Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду, з врахуванням необхідності безпосередності дослідження доказів під час судового провадження, в тому числі й допиту потерпілої та свідків, вважаю, що ризик впливу на них наявний. Крім того, у даній справі ЄСПЛ вказав, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішення питання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з даних матеріалів кримінального провадження, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати обґрунтованими посилання прокурора на наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3 та 5 ч. 1 ст.177 КПК України.

Враховуючи роз`яснення, надані Верховним Судом у листі № 2/0/2-22 від 03 березня 2022 року, в тому числі й можливість зважати на попередню оцінку окремих фактичних обставин, здійснених судом при вирішенні попередніх клопотань у цьому кримінальному провадженні на підставі відповідних матеріалів, зважаючи на підстави передачі даного клопотання до Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду, відсутність на час його розгляду в розпорядженні суду матеріалів цього кримінального провадження та причини цього, суд вважає, що доводи сторони захисту не спростовують обґрунтованості необхідності та виправданості застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки не містять відомостей про обставини, які не були враховані під час вирішення питання про обрання та продовження строку його дії під час досудового слідства та судового провадження.

Таким чином, суд вважає, що клопотання містить обставини справи, які б змусили дійти до висновку про актуальність законодавчо визначених підстав для продовження строку тримання особи під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 на даній стадії процесу. Обставин, які б давали підстави для зміни ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на домашній арешт, не встановлено.

Керуючись ст.ст.7, 9, 177, 182, 183, ч. 6 ст. 193, ст.ст.194, 314 КПК України, Законом України «Про правовий режим воєнного стану», суд

у х в а л и в:

Клопотання прокурора задовольнити.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 (шістдесят) діб, з 12 квітня по 10 червня 2022 року включно, утримуючи його в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Управління Державної пенітенціарної служби України.

В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою на домашній арешт відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3