н/п 1-кс/953/2080/22
"20" червня 2022 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
встановив:
Слідчий СУ ГУ НП в Харківській області ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Приводом для реєстрації вказаного кримінального провадження стала ухвала Московського районного суду м. Харкова від 12.09.2017, винесена за заявою ОСОБА_3 від 28.08.2017, щодо вчинення відносно неї шахрайських дій.
Судом також встановлено, що скаржник ОСОБА_3 16.02.2022 вже зверталась дослідчого судді з аналогічною скаргою, в якій просила скасувати постанову дізнавача СД ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_5 від 16.03.2021 та ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 23.06.2022 року в задоволенні скарги відмовлено в повному обсязі, з тих підстав, що дізнавач при винесенні постанови про закриття кримінального провадження дійшов обґрунтованого висновку про відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.
Відтак, вимоги даної скарги ОСОБА_3 є аналогічні за змістом вимогам, які були розглянуті судом та в задоволені яких відмовлено ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 23.06.2022 року.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом N 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
Європейський суд у своїй практиці широко тлумачить дане питання, основним у якому є доступ до суду в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. В той же час, Європейський суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.
КПК України не містить загального положення про заборону зловживання процесуальними правами. Втім, законопроектом №9055 від 06.09.2018 р. запропоновано доповнити норми КПК України, спрямованими на недопущення зловживання процесуальними правами. Зокрема, слідчий суддя, суд зможе визнати зловживанням процесуальними правами, в тому числі, подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин чи доказів. Таким чином, до ведення нових норм, заборона зловживання процесуальними правами не потребує закріплення у нормах КПК України, оскільки вона є загальноправовим (конституційним) принципом і поширюється на всі галузі права. За таких обставин, подання скарг, клопотань (заяв) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин чи доказів, свідчить про зловживання процесуальними правами.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 303-307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1