Справа № 201/2482/22
Провадження № 1-кс/201/729/2022
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2022 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі, подане під час досудового розслідування у кримінальному провадженні за № 0000192 від 27.02.2022 року, клопотання слідчого Відділення поліції № 5 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра Дніпропетровської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, з вищою освітою, офіційно непрацюючого, раніше не судимого, маючого на утриманні малолітню дитину, не одруженого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

На розгляд в Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська надійшло клопотання слідчого, погоджене з прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 186 КК України у кримінальному провадженні №0000192 від 27.02.2022 року. В обґрунтування вищевказаного клопотання зазначено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , маючи умисел направлений на відкрите викрадення чужого майна, перебуваючи в невстановленому досудовим слідством місці та час, вступили у попередню змову, розподіливши при цьому ролі у вчиненні кримінального правопорушення, відповідно до яких співучасник ОСОБА_5 повинен був вчиняти дії, направлені на незаконне відкрите викрадення чужого майна, а співучасник ОСОБА_8 згідно з відведеної йому ролі повинен був вчиняти дії, направлені на незаконне відкрите викрадення чужого майна, слідкувати за навколишньою обстановкою та перешкоджати стороннім особам, які могли б завадити незаконним діям ОСОБА_5 . Так, 24.02.2022 року приблизно о 17 годині 30 хвилин ОСОБА_8 разом зі співучасником ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, зайшли до приміщення магазину «Чіз&Вайн», який розташований за адресою: м. Дніпро, Бульвар Слави, буд. 3-м/5. Після цього ОСОБА_8 підійшов до прилавку, біля якого знаходилась продавець зазначеного магазину ОСОБА_9 , та відкрито заволодів магазинною продукцією, яка належить ТОВ «Сахара ЛТД» на загальну суму 402,56 грн, а саме: хамоном «Серано Ресерва», вагою 0,198 г вартістю 108,70 грн, хамоном «Серано Бодега Корте», вагою 0,185 г вартістю 84,90 грн., ковбасою «Сальчичон Екстра», вагою 0,240 г вартістю 95,76 грн, прошуто «Крудо Національне» ТМ «Веnuссі» Італія, вагою 0,189 г вартістю 113,20 грн. Також ОСОБА_8 своїми діями перешкоджав продавцю ОСОБА_9 завадити незаконним діям іншого співучасника ОСОБА_5 , який в цей час відкрито заволодів магазинною продукцією, яка належить ТОВ «Сахара ЛТД», а саме 3 шт. сиру «Балтія» (напівтвердий, нарізка 150 г, 45 %, ТМ «Сваля», Литва), загальною вартістю 117 грн. Після цього, доводячи до кінця свій злочинний умисел, ОСОБА_8 разом із співучасником ОСОБА_5 вийшли з магазину «Чіз&Вайн», утримуючи при собі вищевказану продукцію на загальну вартість 519,56 грн, в подальшому розпорядившись вказаним майном на власний розсуд, тим самим спричинивши ТОВ «Сахара ЛТД» матеріальну шкоду на зазначену суму.

На думку сторони обвинувачення, про наявність достатніх підстав вважати, що ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, свідчить ряд обставин, що повинні враховуватись при обранні запобіжного заходу стосовно підозрюваного, зокрема тяжкість вчиненого ним злочину, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від чотирьох до шести років, а також вік та стан здоров`я підозрюваного. З огляду на вказане, слідчий вважав, що запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України шляхом застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів, аніж цілодобовий домашній арешт, є неможливим.

Прокурор у судовому засіданні підтримала подане клопотання та наполягала на застосуванні запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту до підозрюваного ОСОБА_5 , який підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, при цьому є достатні підстав вважати, що існують ризики, що останнім можуть бути здійснені дії, передбачені п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а отже більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти вказаним ризикам.

Захисник та підозрюваний під час судового розгляду просили відмовити у задоволенні поданого клопотання сторони обвинувачення, обравши до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, обґрунтовуючи це тим, що останній неофіційно працює на будівництві, йому потрібно забезпечувати його цивільну дружину, а також у нього на утриманні знаходиться малолітня дитина. При цьому захисник звернув увагу на ті обставини, що інкримінована підозра є суперечливою та не доводиться поза розумним сумнівом сукупністю наявних доказів у кримінальному провадженні, так як органом досудового розслідування не спростовується позиція сторони захисту щодо бажання підозрюваного придбати у магазині майно, а не відкрито викрасти його.

Вислухавши думки сторін судового процесу, а також дослідивши зазначене клопотання і долучені до нього матеріали кримінального провадження, суд доходить до таких правових висновків з наступних підстав.

Метою застосування запобіжного заходу, згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Разом з тим підставою для застосування запобіжного заходу слід вважати наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (ч. 2 ст. 177 КПК України).

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому злочину, слідчий суддя враховує наступні обставини.

Оскільки положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри», в оцінці цього питання слідчий суддя користується практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

Зокрема ЄСПЛ у своєму рішенні від 28.10.1994 року по справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» наголошував, що для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення. У рішенні від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії» зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, при цьому при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування. У рішенні від 30.08.1998 року по справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» зроблено висновок про те, що наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Тобто факти, що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

З матеріалів доданих до клопотання вбачається, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, а саме у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій підозрюваної, виходячи з наявних матеріалів клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про те, що підозра органу досудового розслідування про вчинення ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України не є очевидно необґрунтованою чи явно недопустимою з огляду на сукупність зібраних на даному етапі розслідування матеріалів кримінального провадження, а саме доказів у виді: протоколу прийняття від ОСОБА_10 заяви про вчинення злочину від 24.02.2022 р.; рапорту поліцейського; протоколу огляду місця події від 24.02.2022 р.; протоколів допиту свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 ; протоколу допиту представника потерпілого ОСОБА_15 ; довідкою про інвентаризацію майна магазину «Чіз&Вайн».

Отже, вказане може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу.

Водночас слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення у судовому засіданні доведена наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики того, що підозрюваний ОСОБА_5 зможе здійснити дії, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки з матеріалів клопотання встановлено, що злочинні дії, кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України, у вчиненні яких підозрюється останній, належать до категорії тяжкого злочину, максимальна санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі строком на шість років, у зв`язку із чим, зазначена обставина вже сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду та є суттєвим елементом при оцінюванні ризику переховування (рішення ЄСПЛ від 26.07.2001 у справі «Ілійков проти Болгарії»), а отже для запобігання спробам здійснити такі дії слід застосувати до підозрюваного запобіжний захід.

Також слідчий суддя вважає доведеними наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки такі події вже мали місце з огляду на показання свідка ОСОБА_16 . Доходячи до висновку про наявність такого ризику, суд звертає увагу, що ризик не є фактом, а є ймовірністю вчинення певних дій, а тому має бути доведено у судовому засіданні саме ймовірність того, що підозрюваний може їх вчинити і суд вважає, що така ймовірність обґрунтовано існує, а тому без застосування відповідних заходів забезпечення кримінального провадження, не перебуваючи під домашнім арештом, ОСОБА_5 зможе вжити заходів для перешкоджання досягнення дієвості цього провадження.

При цьому доводи сторони обвинувачення про існування ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, не знайшли свого підтвердження під час розгляду даного клопотання, оскільки прокурором не надано жодних фактичних даних і не наведено переконливих фактів наявності таких обставин, що відповідно є лише абстрактним припущенням сторони обвинувачення.

Отже наведені вище обставини дають підстави стверджувати про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, проте відповідно до ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності таких ризиків, слідчий суддя зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення злочину підозрюваним ОСОБА_5 , його вік та стан здоров`я, щодо якого немає відомостей, які б перешкоджали застосуванню цього запобіжного заходу, майновий та сімейний стан підозрюваного, наявність у нього постійного місця проживання, відсутність у нього офіційного місця роботи, його репутацію, який раніше до кримінальної відповідальності не притягався та не має судимостей. Вказані обставини є актуальним, проте не вирішальним при застосуванні запобіжного заходу, оскільки цим не спростовується існування встановлених вище ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України з метою недотримання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Частиною 3 ст. 176 КПК України передбачено, що слідчий суддя повинен відмовити у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим тримання під вартою.

Тобто слідчому, прокурору необхідно під час звернення до слідчого судді обґрунтувати потребу у застосуванні певного запобіжного заходу, при цьому правовою доктриною сформовано, що таку потребу слід вважати як виняткову тоді, коли на підставі наявних у конкретному кримінальному провадженні даних можна із певною вірогідністю стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки підозрюваного, відповідно, не буде забезпечено виконання завдань кримінального судочинства.

При цьому ч. 5 ст. 194 кримінального процесуального кодексу передбачено, що у випадку, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

Враховуючи, що прокурором, на момент розгляду клопотання, доведено обґрунтованість підозри щодо вчинення ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, а також наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, ризик переховуватись від органів досудового розслідування чи суду та ризик незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, з огляду на дані про особу підозрюваного, слідчий суддя вважає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів до підозрюваного ОСОБА_5 не забезпечить належного виконання останнім процесуальних обов`язків, передбачених кримінальним процесуальним законом

Таким чином, оцінюючи в сукупності матеріали клопотання, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження і особи підозрюваного, слідчий суддя дійшов висновку, що з огляду на те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого кримінальним законом передбачено покарання у виді позбавлення волі, то для запобігання ризикам, які обґрунтовані та встановлені в судовому засіданні, достатнім є застосування до підозрюваного ОСОБА_5 домашнього арешту, що полягає у забороні залишати йому житло у період доби з 22:00 до 06:00 години строком на два місяці, з покладенням на нього обов`язків, передбачених пунктами 1-4 ч. 5 ст. 194 КПК України, що зможе виступити достатніми стримуючими факторами для існуючих ризиків та не перешкодить останньому забезпечити свою нормальну життєдіяльність.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 181, 184-187, 193-194, 196, 205, 372, 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого Відділення поліції № 5 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра Дніпропетровської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити частково.

Застосувати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на два місяці, до 26 червня 2022 року, заборонивши йому у період доби з 22:00 до 06:00 години залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду.
Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на ОСОБА_5 , строком до 26 червня 2022 року, обов`язки, а саме:

- прибувати за кожною вимогою у визначені дату, час і місце до суду, слідчого або прокурора;

- не відлучатися із населеного пункту (м. Дніпро), в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування з іншими підозрюваними, обвинуваченими, потерпілими, свідками, експертами, спеціалістами за виключенням випадків спільної участі останніх у проведенні слідчих чи процесуальних дій, а також окрім близьких родичів та членів сім`ї;

Встановити, що датою закінчення дії цієї ухвали про тримання підозрюваного ОСОБА_5 під домашнім арештом є 26 червня 2022 року.

Повний текст ухвали буде проголошено учасникам судового провадження о 09 годині 00 хвилин 29 квітня 2022 року.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1