Придніпровський районний суд м.Черкаси
Номер провадження 1-в/711/118/22
Справа № 711/3629/22
УХВАЛА
09 серпня 2022 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника ДУ «Черкаський СІЗО» ОСОБА_4 ,

засудженої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду м. Черкаси клопотання засудженої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Ладижинка, Уманського району, Черкаської області, громадянки України, з середньою освітою, не працюючої, має на утриманні 3 неповнолітніх дітей, зареєстрованої в АДРЕСА_1 , раніше судимої, про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -

ВСТАНОВИВ:
Засуджена ОСОБА_5 звернулась до Придніпровського районного суду м. Черкаси з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, мотивуючи його наступним. Вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 19.09.2019 року вона засуджена за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1, 4 ст. 70 КК України до 4 років 1 місця позбавлення волі. Вже відбула 2/3 частини визначеного їй покарання. Просить звільнити її від відбування призначеного покарання умовно-достроково.

В судовому засіданні засуджена ОСОБА_5 підтримала своє клопотання та просила суд його задовольнити. Крім того, зазначила, що має трьох дітей, які проживають з її матір`ю, також наголосила, що хворіє, має ряд хронічних захворювань. Додала, що зверталась до адміністрації установи з заявою, щоб дозволили їй працювати. Але в установі СІЗО немає ніякого виробництва.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що засуджена вже відбула 2/3 частини призначеного покарання. Однак, зауважила, що відбуття 2/3 частини призначеного покарання не є безумовною підставою для звільнення особи умовно-достроково. Крім того, засуджена сумлінним ставленням до праці не довела свого виправлення. Має 2 заохочення за останні чотири місяці, а також за нетактовну поведінку їй винесено 2 догани. Також, що стосується захворювань засудженої, пояснила, що на даний час не вирішується питання звільнення засудженої від відбування покарання за станом здоров`я. Вона має ряд хронічних захворювань, які не впливають на відбування нею покарання. Крім того, прокурор переконана, що в установі надається належна медична допомога за зверненням засудженої. Вважає, що вирішення питання про умовно-дострокове звільнення від покарання засудженої є передчасним, оскільки Уманським міськрайонним судом Черкаської області розглядається кримінальна справа відносно засудженої за умисний злочин, але рішення в справі ще не прийнято. Тому просить відмовити в задоволенні клопотання засудженої про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Представник ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що засуджена ОСОБА_5 тимчасово залишена в СІЗО на період розгляду іншої кримінальної справи, яку розглядає Уманський міськрайонний суд Черкаської області, міра запобіжного заходу по якій, до засудженої не застосована. До праці засуджена залучалась на безоплатній основі, це прибирання, чищення овочів. Залишилась невідбута засудженою частина покарання, яка складає 1 рік 3 місяці 25 днів. Просив вирішити питання звільнення засудженої від відбування покарання умовно-достроково на розсуд суду.

Вислухавши засуджену ОСОБА_5 , представника ДУ «Черкаський слідчий ізолятор», думку прокурора ОСОБА_3 , дослідивши матеріали справи та особову справу засудженої, суд приходить до наступного.

Відповідно до положень п.2 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Згідно з вимогами ч.1 та п.1 ч.2 ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених, зокрема пунктом 2 частини першої статті 537 цього Кодексу

Згідно ч.2 ст.50 КК України кримінальне покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до положень ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно п.2 ч. 3 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі;.

Таким чином, підстава умовно-дострокового звільнення від відбування покарання складається з двох обов`язкових елементів:

- доведення засудженим свого виправлення через сумлінну поведінку і ставлення до праці (ч.2 ст.81 КК)

- фактичне відбуття засудженим певної частини призначеного йому строку покарання (ч.3 ст.81 КК).

Доведення засудженим свого виправлення означає досягнення ним такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів.

Положеннями ч.1 ст.6 КВК України передбачено, що виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Виправлення засудженого має бути підтверджене його сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Положення про те, що засуджений став на шлях виправлення, означає, що його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків в період відбування покарання засвідчили успішність процесу виправлення і можливість ефективного продовження його за умови застосування до засудженого більш м`якого виду покарання.

Сумлінна поведінка характеризується дотриманням режиму відбування покарання; виконанням покладених на засудженого законних обов`язків; виконанням законних вимог представників адміністрації органу, що виконує покарання; підвищенням загальноосвітнього і професійно-технічного навчання; придбанням спеціальності; поведінкою у побуті; стримуванням від порушень режиму відбування покарання, від порушень правил внутрішнього розпорядку, від уживання алкогольних напоїв, наркотичних засобів, азартних ігор; неухильним додержанням загальноприйнятих норм і правил поведінки; активною участю у суспільному житті і сумлінним виконанням громадських доручень у процесі відбування покарання; прагненням своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин тощо.

Ставлення до праці характеризується постійною свідомою участю у суспільно корисній праці; систематичним виконанням трудових обов`язків, виробничих завдань і дорученої роботи; внесенням раціоналізаторських пропозицій і винахідницьких відкриттів; відсутністю відмов від роботи, невиходів на роботу без поважних причин і порушень трудової дисципліни; виконанням норм виробітку; ставленням до майна, знарядь виробництва; прагненням придбати спеціальність або підвищити кваліфікацію; відсутністю трудових порушень; суворим додержанням правил охорони праці і правил техніки безпеки та ін.

Як вбачається з матеріалів особової справи засудженої, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затримана 04.11.2019 року згідно вироку Уманського міськрайонного суду Черкаської області за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України. Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 05.09.2019 року вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 29.05.2019 року залишено без змін.

Вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 19.09.2019 року ОСОБА_5 засуджена за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 (чотирьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 22.10.2019 року. 13.02.2020 року ОСОБА_5 вибула для подальшого відбування покарання до Качанівської ВК-54 Харківської області. Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 20.10.2020 року ОСОБА_5 етаповано до ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» для розгляду кримінальної справи по її обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Згідно характеристики від 09.08.2022, засуджена ОСОБА_5 прибула в ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» 25.01.2021 року, за час перебування в установі характеризується посередньо, мала 2 стягнення, але згідно п.14 ст. 134 КВК України визнана такою, що не має стягнень, також має 2 заохочення за зразкове виконання чергової по камері. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктна. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. Постійно утримує в чистоті спальне місце, завжди має охайний зовнішній вигляд. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки. На профілактичному обліку в установі як особа, що схильна до самогубства чи самоушкодження, не перебуває. Соціальні зв`язки з рідними підтримує.

Вирішуючи питання про умовно-дострокове звільнення суди повинні перевіряти сумлінну поведінку і ставлення до праці засудженого протягом усього строку відбування покарання, аджевисновки про виправлення особи слід робити не лише за період, який безпосередньо передує моменту, коли строк добігає кінця, після чого можливе дострокове звільнення, а за весь час відбування покарання або принаймні впродовж значної частини цього строку.
Вирішальне значення має саме активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить, що виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення.
Доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, а саме: особа виправилася і немає необхідності в подальшому відбуванні покарання.
При вирішенні клопотання, суд виходить з того, що застосування умовно-дострокового звільнення до засудженого особи є правом, а не обов`язком суду.
Факт підтримання рівних взаємовідносин з іншими засудженими, адекватність реагування на критику в свою адресу та дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом не є достатньою правовою підставою для безумовного застосування положень ст.81 КК України та звільнення засудженого від подальшого відбування покарання умовно-достроково.
Разом із тим, суд враховує, що засуджена ОСОБА_5 має 3 дітей, також ряд хронічних захворювань, хоча згідно висновків лікарів та стану хворої, на даний час вона не потребує невідкладної медичної допомоги чи госпіталізації до закладів МОЗ, неодноразово засуджена за умисні злочини. Відсутність стягнень можливо розцінювати, як те, що засуджена стала на шлях виправлення, але вона має лише два заохочення за останні чотири місяці, що свідчить про її пасивну поведінку, не бажання приймати активну участь у суспільному житті і сумлінно виконувати громадські доручення, підвищувати свій загальноосвітній рівень та ін.

Крім того, Уманським міськрайонним судом Черкаської області розглядається кримінальна справа по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, рішення в якій ще не прийнято.

Встановлені дані свідчать про те, що засуджена хоча і стала на шлях виправлення, але не виправилася раніше визначеного їй вироком суду строку, і до неї в даний час неможливо застосувати інститут умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.81 КК України, ст.ст.537, 539, 369-372 КПК України, ч.3 ст.154 Кримінально-виконавчого кодексу України, -

УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду шляхом подання через Придніпровський районний суд міста Черкаси апеляційної скарги протягом семи днів з дня проголошення ухвали, а для осіб, які не викликались в судове засідання - з дня отримання ними копії ухвали.
Повний текст ухвали виготовлений та проголошений 10.08.2022 року о 12.00 год.

Суддя: ОСОБА_1