Єдиний унікальний № 946/9221/19
Провадження № 1-кп/946/323/22
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про направлення для відбування призначеного покарання

15 вересня 2022 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Ізмаїл Одеської області клопотання Ізмаїльського районного відділу № 1 філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області про скасування випробування та направлення для відбування призначеного покарання відносно

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Кислиця Ізмаїльського району Одеської області, громадянина України, такого, що перебуває у фактичних шлюбних відносинах, працюючого за наймом, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

засудженого вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 12.04.2022 за ч. 3 ст.186, ч. 3 ст.185, ст. 70 Кримінального кодексу України (далі КК) до п`яти років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК строком на три роки, з покладанням обов`язків, передбачених ст. 76 КК,

учасники судового провадження: прокурор ОСОБА_4 , засуджений ОСОБА_3 , представник уповноваженого органу з питань пробації ОСОБА_5 .

Суть питання, що вирішується
1.Ізмаїльський районний відділ № 1 філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області (далі орган з питань пробації) звернувся до суду з клопотанням (поданням) на підставі ст. 166 Кримінально-виконавчого кодексу України (далі КВК), ч. 2 ст.78 КК для вирішення питання про скасування випробування та направлення засудженого ОСОБА_3 для відбування призначеного покарання, посилаючись на те, що 20.06.2022 ОСОБА_3 було роз`яснено порядок та умови відбування покарання та наслідки за їх невиконання. У цей же день, 20.06.2022, засудженому була винесена постанова про встановлення днів явки на реєстрацію перший, другий та третій четвер кожного місяця, з якою ОСОБА_3 був ознайомлений під підпис. У той же день ОСОБА_3 також було видане направлення до Ізмаїльського міськрайонного центру зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштування, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу). Однак ОСОБА_3 07.07.2022, 14.07.2022, 21.07.2022, 04.08.2022 не з`явився без поважних причин для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, змінив місце проживання, про що не повідомив орган з питань пробації, а також не працевлаштувався та не звернувся за направленням уповноваженого органу з питань пробації до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу). У зв`язку з цим 09.08.2022 йому було винесено письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання та повторно було видане направлення до центру зайнятості, однак ОСОБА_3 на шлях виправлення не став та 11.08.2022 в черговий раз не з`явився до органу пробації для реєстрації без поважних причин, з приводу чого 18.08.2022 надав пояснення, що підробляв по найму та не мав можливості приїхати, а також пояснив, що офіційно не працевлаштувався та до Ізмаїльського міськрайонного центру зайнятості не звертався, так як не мав на це часу.

У клопотанні також зазначено, що ОСОБА_3 під час іспитового строку вчиняв адміністративні правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення, а саме постановою Ізмаїльського міськрайонного суду від 28.04.2022 було накладене адміністративне стягнення за ч. 2 ст. 187 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) у виді штрафу.

Крім того, 14.09.2022 органом з питань пробації була надана додаткова інформація про те, що засуджений ОСОБА_3 не з`явився для реєстрації 01.09.2022 без поважних причин, а також вчинив адміністративні правопорушення відповідно до постанов від 19.08.2022 за ч. 2 ст. 187 КУпАП.

Встановлені судом обставини
2.Представник органу з питань пробації ОСОБА_5 у судовому засіданні подання підтримала, просила суд скасувати засудженому ОСОБА_3 випробування та направити його для відбування призначеного судом покарання, надала при цьому додаткові документи.

3.Прокурор ОСОБА_4 у судовому засіданні подання органу з питань пробації також підтримала, і також просила суд скасувати випробування та направити ОСОБА_3 для відбування покарання, оскільки він під час іспитового строку не виконав покладені на нього судом обов`язки, а саме, не зважаючи на застосоване попередження, не з`являвся для реєстрації до органу з питань пробації, не повідомив орган з питань пробації про зміну місця проживання, а також не звернувся до центру зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштування, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу). Також засуджений під час випробування систематично вчиняв адміністративні правопорушення, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення.

4. ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечив проти задоволення подання органу з питань пробації, хоча з викладеними в ньому обставинами повністю погодився, зазначивши, що йому дійсно під підписку були роз`яснені порядок та умови відбування випробування, він був ознайомлений з постановою про встановлення днів явки на реєстрацію перший, другий та третій четвер кожного місяця з 08:00 до 17:00 год. до органу з питань пробації та йому двічі надавалися направлення до Ізмаїльського міськрайонного центру зайнятості, але він не з`являвся на реєстрацію в липні та серпні 2022 року не з`являвся на реєстрацію, оскільки він як раз по четвергам змінюється на роботі за наймем, де він працює позмінно в с. Банівка Болградського району, та де він проживав на протязі усього липня. Але надати підтверджуючі документи про те, що він дійсно працює не може, оскільки він працює неоформленим. Не повідомляв про неможливість явки на реєстрацію та про зміну місця проживання, оскільки він загубив телефон. 01.09.2022 він також не з`явився для реєстрації, оскільки захворів та погано себе почував. Також він лише один раз звернувся до центру зайнятості, де у нього запросили паспорт для реєстрації як безробітного. Однак, він втратив свій паспорт, втратив також і свідоцтво про народження. Працівниця органу з питань пробації надавала йому направлення до державної міграційної служби для оформлення паспорту, але він за оформленням паспорту не звертався, жодних заходів щодо його поновлення не вжив. Після цього за виданим йому другим направленням до центру зайнятості він не звертився. Але просив суд відмовити у задоволенні клопотання, він зробив для себе належні висновки, та направлення його для відбування призначеного судом покарання позбавить його дружину та дитину засобів для існування.

5.Відповідно до вироку Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 12.04.2022, ОСОБА_3 засуджений за ч. 3 ст. 186, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК до п`яти років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК строком на три роки з покладанням обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу) (а.о.с. 3 4).

6.Постановою від 20.06.2022, з якою ОСОБА_3 був ознайомлений, йому були встановлені дні явки до органу з питань пробації для реєстрації перший, другий та третій четвер кожного місяця (а.о.с. 32).

7.Також ОСОБА_3 20.06.2022 були роз`яснені покладені на нього судом обов`язки, а також він був попереджений про те, що у разі невиконання покладених судом обов`язків або систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, звільнення від відбування покарання може бути скасоване судом і він буде направлений для відбування призначеного покарання (а.о.с. 30).

8.З листку реєстрації вбачається, що ОСОБА_3 07.07.2022, 14.07.2022, 21.07.2022 04.08.2022 та 11.08.2022 не з`явився на реєстрацію (а.о.с. 33). Він також не з`явився на реєстрацію і 01.09.2022, про що він сам зазначив у судовому засіданні, а також що вбачається з його письмових пояснень від 08.09.2022.

9.Крім того, 20.06.2022 ОСОБА_3 під розписку було видано направлення до Ізмаїльського міськрайонного центру зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштування, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу) (а.о.с. 35). При цьому також під розписку засудженому було роз`яснено, що йому надається десять днів для звернення за направленням до центру зайнятості для реєстрації як безробітного (а.о.с. 36). Однак засуджений до центру зайнятості не звернувся, 09.08.2022 він з`явився до відділу пробації та надав пояснення в якому зазначив, що не з`явився на реєстрацію 07.07.2022, 14.07.2022, 21.07.2022 та 04.08.2022, так як знаходився в с. Банівка Болградського району Одеської області на заробітках, підробляв за наймом охоронцем, а також повідомив, що в с. Кислиця не проживає біля місяця, оскільки переїхав проживати в м. Ізмаїл, повідомити про це орган з питань пробації не зміг, бо поїхав на заробітки, а також до Ізмаїльського міськрайонного центру зайнятості не звертався та обов`язок працевлаштування не виконав (а.о.с. 79).

10.У зв`язку з невиконання ним вказаних обов`язків 09.08.2022 до нього було застосовано попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання (а.о.с. 57).

11.У той же день, 09.08.2022, ОСОБА_3 під розписку знов було видано направлення до Ізмаїльського міськрайонного центру зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштування, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу). Також під розписку засудженому було роз`яснено, що йому надається десять днів для звернення за направленням до центру зайнятості для реєстрації як безробітного (а.о.с. 81).

12.11.08.2022 ОСОБА_3 знову не з`явився на реєстрацію до органу з питань пробації без поважних причин (а.п. 33), 18.08.2022 під час під час реєстрації пояснив, що не з`явився в указаний день на реєстрацію, оскільки підробляв по найму та не мав можливості приїхати, документів, які б підтверджували поважну причину не надав, а також пояснив, що не працевлаштувався та до центру зайнятості не звертався, так як не мав на це часу (а.о.с. 89).

13.Протягом іспитового строку ОСОБА_3 вчиняв адміністративні правопорушення, за що був притягнутий до адміністративної відповідальності, а саме: постановою від 28.04.2022 за вчинення 18.04.2022 та 23.04.2022 адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187 КУпАП (порушення правил адміністративного нагляду, скоєного повторно протягом року), на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу (а.о.с. 66).

14.Крім того, під час судового засідання представницею органу з питань пробації було надано лист Ізмаїльського міськрайонного центру зайнятості від 23.08.2022 за №692/06/02 про те, що ОСОБА_3 до центру зайнятості з метою пошуку роботи не звертався, а також ще п`ять постанов поліцейського Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області від 19.08.2022 про вчинення 01.07.2022, 28.07.2022, 02.08.2022, 05.08.2022 та 08.08.2022 засудженим ОСОБА_3 адміністративні правопорушень, передбачених ч. 2 ст.187 КУпАП, але адміністративні стягнення відносно нього не були застосовані.

Мотиви, з яких суд виходив при постановлені ухвали
15.Отже суд, заслухавши думки учасників судового провадження, дослідивши матеріали особової справи та надані під час судового засідання додаткові документи, допитавши засудженого ОСОБА_3 , дійшов висновку, що подання органу з питань пробації підлягає задоволенню, а засудженого ОСОБА_3 необхідно направити для відбуття призначеного покарання з таких підстав.

16.Згідно ч. 2 ст. 78 КК, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

17.Відповідно до ч. 3 ст. 164 КВК, звільнені від відбування покарання з випробуванням зобов`язані: виконувати обов`язки, які покладені на них судом; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; з`являтися за викликом до зазначеного органу.

18.Згідно ч. 1 ст. 166 КВК, якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України «Про пробацію», а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

19.Зі змісту абз. 2 ч. 3 ст. 166 КВК випливає, що систематичним вчиненням правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про небажання стати на шлях виправлення, є вчинення засудженим протягом іспитового строку трьох і більше таких правопорушень.

20.Частиною 2 ст. 166 КВК встановлено, що подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання вноситься до суду після застосування уповноваженим органом з питань пробації до засудженого письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

21.Виходячи із граматичного тлумачення положень ч. 2 ст. 78 КК, в якій застосований сполучники «або» та «і», то для прийняття судом рішення про направлення засудженого для відбування призначеного покарання є достатньою наявність лише однієї із перелічених в ній обставин, а саме: або невиконання засудженим покладених на нього обов`язків, або ж систематичне вчинення ним правопорушень, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення. Це означає, що для прийняття судом рішення про направлення засудженого для відбування призначеного покарання не є необхідним встановлювати наявність відразу цих двох обставин у сукупності, а лише однієї з них. При цьому, враховуючи застосований сполучник «або», ці дві обставини є альтернативними та жодним чином не пов`язані між собою і не впливають одна на одну. Їх наявність слід оцінювати окремо одна від одної, а саме невиконання засудженим покладених на нього обов`язків та систематичне вчинення правопорушень, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про небажання засудженого стати на шлях виправлення. І словосполучення «що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про небажання засудженого стати на шлях виправлення» слід розуміти як єдине ціле та таке, що відноситься тільки до систематичного вчинення правопорушень, і не відноситься до іншої альтернативної підстави для направлення засудженого для відбування покарання, а саме до невиконання покладених на нього обов`язків. Саме тому, при оцінці наявності однієї з альтернативних підстав неможна їх суміщати та одну з них оцінювати через іншу. Тобто при оцінці наявності такої підстави, як невиконання засудженим покладених на нього обов`язків, не є необхідним вирішувати питання чи свідчить це про небажання засудженого стати на шлях виправлення, і при оцінці наявності підстави у виді систематичного вчинення правопорушень, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про небажання засудженого стати на шлях виправлення, не є необхідним оцінювати чи свідчать вчинені правопорушення про направленість дій засудженого на невиконання покладених на нього обов`язків.

22.Крім того, суд звертає також увагу на те, що норма ч. 2 ст. 78 КК сформульована чітко та імперативно, є загальнодоступною, і у випадку встановлення наявності хоча б однієї із зазначених підстав, то у суду відсутні дискреційні повноваження вирішувати чи направляти, чи не направляти засудженого для відбування покарання, а встановлений обов`язок суду прийняти рішення про направлення засудженого для відбування призначеного покарання. Саме тому, при вирішенні питання про направлення засудженого для відбування призначеного покарання за поданням органу з питань пробації доказуванню та встановленню підлягають лише факти невиконання засудженим покладених на нього обов`язків, та/або систематичне вчинення ним правопорушень, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про небажання стати на шлях виправлення. При цьому інші обставини для вирішення подання органу з питань пробації не мають значення, окрім тих, що обґрунтовують поважність причин невиконання покладених обов`язків.

23.Таким чином, системний аналіз положень ст. 78 КК дає підстави для висновку, що суд зобов`язаний ухвалити рішення про направлення засудженого для відбування призначеного покарання у випадку, якщо засуджений під час іспитового строку або не виконує покладені на нього обов`язки, або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про небажання стати на шлях виправлення, або допустив і те, і те. При цьому значення має поведінка засудженого саме під час іспитового строку, а не до його початку та після його завершення.

24.Про успішне проходження засудженим іспитового строку можна було би вести мову тільки у випадку дотримання усіх правових наслідків звільнення його від відбування покарання з випробуванням, що перелічені у ст. 78 КК, а саме не вчинення іншого кримінального правопорушення, виконання покладених на нього обов`язків та не вчинення систематично правопорушень, що потягли би за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення. В іншому випадку, при порушенні протягом іспитового строку умов звільнення від відбування покарання, не можна вважати, що засуджений виправдав виявлену до нього судом довіру, своєю поведінкою довів своє виправлення та пройшов випробування, що було би підставою для звільнення його від призначеного покарання. Саме про це й йдеться у ст.78 КК, якою встановлені правові наслідки звільнення від відбування покарання з випробуванням протягом іспитового строку. І саме положення цієї норми мають бути застосовані судом в цьому випадку, а не будь-які інші.

25.З досліджених же судом доказів випливає, що, незважаючи на застосоване письмове попередження від 09.08.2022 після неявки 07.07.2022, 14.07.2022, 21.07.2022 та 04.08.2022 без поважних причин для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, не повідомлення про зміну місця проживання, а також не працевлаштування та не звернення протягом десяти днів за виданим 20.06.2022 направленням до Ізмаїльського міськрайонного центру зайнятості для реєстрації як безробітний та працевлаштуватися, якщо буде запропоновано відповідну посаду (роботу), засуджений ОСОБА_3 продовжив не виконувати покладені на нього судом обов`язки та 11.08.2022, 01.09.2022 не з`явився для реєстрації, а також вдруге, отримавши направлення до Ізмаїльського центру зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштування, не звернувся до органу державної служби зайнятості та не працевлаштувався.

26.При цьому відсутність паспорту громадянина України не може слугувати поважною причиною для не виконання покладеного на засудженого судом обов`язку працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу), оскільки у засудженого ОСОБА_3 було достатньо часу для звернення до міграційної служби для оформлення чи відновлення паспорту громадянина України, а саме більше ніж два місяці, до того ж, представником органу з питань пробації були створені йому усі умови для оформлення ним паспорту, а також для виконання ним покладеного судом обов`язків, на що у засудженого було достатньо часу, та він зобов`язаний був вжити належних та розумних заходів для належного виконання покладених на нього обов`язків. Також про поважність причин не явки для реєстрації 07.07.2022, 14.07.2022, 21.07.2022, 04.08.2022 та 11.08.2022 зайнятість засудженого на роботі за наймем, оскільки, він не довів цю обставину, на яку посилається, не попередив завчасно представника органу з питань пробації про наявність об`єктивних перешкод для виконання цього обов`язку, і, до того ж, як сам пояснив засуджений, він працює по тижням та змінюється кожного четверга, а вказані дні реєстрації були як раз четвергами, а тому, враховуючи, що він мав з`явитися для реєстрацію не у конкретний час, а протягом усього робочого дня, то він мав об`єктивну можливість виконувати цей обов`язок. Неявку для реєстрації 01.09.2022 у зв`язку з хворобою засуджений належними документами не обґрунтував.

27.Отже, встановлені судом обставини свідчать про те, що ОСОБА_3 мав реальні можливості виконувати покладені на нього обов`язки, про свідоме ігнорування ним їх виконання, як умови звільнення від відбування покарання, та про його небажання стати на шлях виправлення.

28.Разом з цим органом з питань пробації та прокурором не доведений факт систематичного вчинення засудженим ОСОБА_3 правопорушень, що потягли би за собою адміністративні стягнення і свідчили би про його небажання стати на шлях виправлення. Як було вище наведено, для цього слід довести вчинення засудженим трьох та більше таких правопорушень. Однак, представницею органу з питань пробації надано належні докази про вчинення засудженим ОСОБА_3 лише двох таких правопорушень, що випливає з відповідної постанови Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 28.04.2022, згідно якій на засудженого ОСОБА_3 було накладене адміністративне стягнення у виді штрафу за вчинення ним 18.04.2022 та 23.04.2022 правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187 КУпАП (а.о.с.66).

29.Враховуючи, що відповідно до положень ч. 1 ст. 283 КУпАП, за наслідками розгляду справи про адміністративне правопорушення виноситься постанова, виключно якою відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 284 КУпАП і може бути накладене адміністративне стягнення, то тільки постанова, що набрала законної сили, може підтверджувати факт вчинення особою адміністративних правопорушень, і тільки постановою можуть бути накладені адміністративні стягнення. Тому одні лише протоколи про адміністративні правопорушення не можуть свідчити про вчинення особою правопорушень, а також протоколом адміністративне стягнення не накладається, і до того ж, відповідно до ст. 251 КУпАП, протокол є лише одним із доказів у справі про адміністративне правопорушення. Належним доказом вчинення особою адміністративних правопорушень та, відповідно, накладення адміністративних стягнень не можуть бути і відповідні довідки чи витяги з бази даних про складання протоколів про адміністративні правопорушення. Саме тому, наявні в матеріалах особової справи засудженого копії протоколів про адміністративні правопорушення та довідки і витяги з інформацією про складання таких протоколів не є належними доказами вчинення засудженим правопорушень, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

30.При вирішенні питання про наявність систематичності вчинення засудженим ОСОБА_3 правопорушень, що потягли би за собою адміністративні стягнення і свідчили би про його небажання стати на шлях виправлення, судом не можуть бути прийняті до уваги і надані представницею органу з питань пробації під час судового розгляду копії постанов поліцейського Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області від 19.08.2022, оскільки, хоча в них і йдеться про вчинення ОСОБА_3 адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187 КУпАП, але ними до нього не було застосоване адміністративне стягнення, що відповідно до ч. 2 ст. 78 КК є обов`язковою умовою для врахування таких правопорушень як таких, що свідчать про небажання засудженого стати на шлях виправлення.

31.Але все ж, оскільки ОСОБА_3 під його особистий підпис був попереджений про порядок та умови відбування іспитового строку, а також наслідки невиконання покладених на нього судом обов`язків, йому були відомі такі наслідки. Однак, незважаючи на застосоване до нього письмове попередження після невиконання покладених на нього судом обов`язків з`являтися для реєстрації, повідомляти про зміну місця проживання, працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу), ОСОБА_3 продовжив не виконувати покладені на нього судом обов`язки та знов двічі не з`явився для реєстрації без поважних причин і за направленням уповноваженого органу з питань пробації повторно не звернувся до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).

32.При призначенні покарання під час ухвалення вироку відносно ОСОБА_3 суд дійшов висновку про можливість його виправлення без відбування покарання, у зв`язку з чим звільнив його на підставі ст. 75 КК від його відбування з випробуванням за умови виконання покладених на нього судом обов`язків.

33.Але, враховуючи засаду невідворотності покарання, закріплену у ст. 5 КВК, а також того, що ОСОБА_3 не виправдав проявлену до нього довіру та не виконав умови його звільнення від відбування покарання з випробуванням, в силу імперативних положень ч. 2 ст. 78 КК його слід направити для відбування призначеного судом покарання. Наявність при цьому у засудженого утриманців не може бути та не є перешкодою для цього.

34.З набранням ухвалою законної сили, з метою її виконання ОСОБА_3 підлягає затриманню та взяттю під варту.

Керуючись ч. 2 ст. 78 КК, ст. 166 КВК, ч. 2 ст. 376, ст. ст. 537, 539 КПК, суд

постановив:
1.Клопотання Ізмаїльського районного відділу № 1 філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області задовольнити.

2. ОСОБА_3 , засудженого вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 12.04.2022 за ч. 3 ст. 186, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК до п`яти років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК строком на три роки, з покладанням обов`язків, передбачених ст. 76 КК, направити для відбування призначеного вироком покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.
3.З набранням ухвалою законної сили, з метою її виконання ОСОБА_3 затримати та взяти під варту.

4.Строк покарання ОСОБА_3 обчислювати з моменту приведення ухвали до виконання та фактичного його затримання.

5.Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом семи днів з дня її оголошення.

6.Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

7.Учасники судового провадження мають право отримати копію ухвали в суді, а засудженому та прокурору вручити копію ухвали негайно після її оголошення.

8.Повний текст ухвали оголошений 16 вересня 2022 року.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1