Справа № 212/1177/22
У Х В А Л А
27 червня 2022 року м. Кривий Ріг

Слідчий суддя Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 , захисника - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого СВ ВП № 3 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , яке погоджене прокурором Криворізької північної окружної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні за № 0000102 від 03.12.2021 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
До слідчого судді звернувся слідчий з вищезазначеним клопотанням. Дане клопотання мотивоване тим, що слідчим відділом відділення поліції № 3 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється розслідування у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000102 від 03.12.2021 року, у відношенні ОСОБА_4 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України.
Обґрунтовуючи клопотання, слідчий зазначив, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до номеру запису 002795 про проведення державної реєстрації від 13.05.2003 року є фізичною особою підприємцем (далі по тексту ФОП « ОСОБА_4 », ІПН НОМЕР_1 ).
Між Глеюватською сільською радою та ФОП « ОСОБА_4 » укладено договір № 1 від 06.05.2021 року, на загальну суму 198948,74 гривень без ПДВ, щодо виконання робіт на об`єкті «Поточний ремонт підвісної дороги через річку Інгулець (між населеними пунктами с. Недайвода і с. Тернуватка) Глеюватської сільської ради, Криворізького району, Дніпропетровської області», тобто надати Замовнику послуги - ДК 021:2015:45220000-5: «Інженерні та будівельні роботи» згідно до затвердженої проектно-кошторисної документації. Обсяг, характер та вартість визначений локальним кошторисом з договірною ціною, який є невід`ємною частиною договору № 1 від 06.05.2021 року.
Слідчими діями встановлено, що ФОП « ОСОБА_4 », діючи умисно, будучи службовою особою приватного підприємства, наділеною організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, зловживаючи своїм службовим становищем, із корисливих мотивів, шляхом складання та видачі офіційних документів: акту приймання виконаних послуг (примірна форма № КБ-2в) № 1 від 05.07.2021 року за червень 2021 року з доданими до неї копіями підсумкової відомості, розрахунку загальновиробничих витрат до локального кошторису № 2-1-1, який містив завідомо неправдиві відомості про виплату та вартість заробітної плати у прямих витратах, у тому числі заробітної плати основним робітникам, машиністам та у загальновиробничих витратах та виплату Єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, вчинив заволодіння грошовими коштами місцевого бюджету Глеюватської сільської ради, чим спричинив шкоду інтересам Глеюватської сільської ради, в розмірі 87922,09 гривень, що підтверджується висновком судово-економічної експертизи 22-22 від 20 червня 2022 року.
Крім того, ФОП « ОСОБА_4 », діючи умисно, будучи службовою особою приватного підприємства, вніс до офіційного документу завідомо неправдиві відомості щодо виконання покладених на нього зобов`язань, передбачених договором №1 від 06.05.2021 року, а саме: відомості про виплату та вартість заробітної плати у прямих витратах, у тому числі заробітної плати, у загальновиробничих витратах, та виплату Єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до акту приймання виконаних послуг (примірна форма № КБ-2в) № 1 від 05.07.2021 року.
Відповідно на наявної інформації ОСОБА_4 є власником об`єкту нерухомого майна будівлі пральні за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки, на даний час наявні достатні ризики щодо можливого продажу вказаного об`єкту майна і як наслідок зміни власника, та враховуючи той факт, що Глеюватській сільській раді спричинено матеріальної шкоди на суму 87922,09 гривень, у органу досудового розслідування виникла необхідність у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження накладення арешту на майно, з метою в подальшому відшкодування завданих збитків.
У судовому засіданні прокурор повністю підтримав клопотання, просив його задовольнити з підстав викладених у ньому.
Власник майна ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання.
Захисник адвокат ОСОБА_5 проти задоволення клопотання заперечив повністю, посилаючись на його необґрунтованість, та просив відмовити у його задоволенні.
Вислухавши учасників судового розгляду, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання задоволенню не підлягає з таких підстав.
У відповідності з п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно яке використане як засіб чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегло на собі його сліди.
У відповідності до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб".
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (частина 2 ст. 170 КПК України).
При цьому залежно від конкретної мети арешту майна передбачені відповідні підстави для накладення арешту у кожному випадку окремо (частини 3-6 ст. 170 КПК України).
Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна (частина 11 ст. 170 КПК України ).
У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб (частина 4 ст. 173 КПК України).
Статтею 9 Конституції України та статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
У рішенні в справі "Смирнов проти Росії" від 07 червня 2007 року Європейський суд з прав людини зазначив, що при вирішенні питання про можливість утримання державою майна у кримінальному провадженні належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей (майна) державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
У рішенні в справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 23 січня 2014 року Європейський суд з прав людини встановив, що існування заборони на користування своїм майном являється непропорційним та непомірним тягарем для володільця, що є порушенням статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод і свавільним обмеженням права власника на мирне володіння своїм майном.
Крім того, з урахуванням положень ст. ст. 2, 7 КПК України, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст. ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.
Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.
Однак зі змісту клопотання та доданих до нього матеріалів випливає, що слідчим у порушення вимог п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України в клопотанні не зазначено конкретної підстави і мети відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна. Наведення слідчим у клопотанні лише положень КПК України щодо арешту майна, не свідчить про належне обґрунтування такого клопотання.
Обставини, викладені в клопотанні підтверджуються: копією витягу з ЄРДР за № 0000102 від 03.12.2021 року, Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Держаного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, висновком експерта за результатами проведення судової економічної експертизи 22-22 від 20.06.2022 року, договором № 1 від 06.05.2021 року, укладеного між Глеюватською сільською радою в особі сільського голови ОСОБА_7 та ФОП ОСОБА_4 , розрахунковими документами.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Як вбачається з матеріалів, доданих до клопотання, цивільний позов не заявлявся. Таким чином, за відсутності в матеріалах кримінального провадження цивільного позову підстав для накладення арешту на майно з метою їх забезпечення на даний час не має. Крім того, після пред`явлення цивільних позовів з клопотанням про арешт майна мають право звернутись і безпосередньо цивільні позивачі (ч. 1 ст. 171 КПК України), в якому останні повинні зазначити розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір позовних вимог, докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди (ч. 3 ст. 171 КПК України), які слідчий суддя повинен враховувати при вирішенні питання про арешт майна відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України.
Частиною 1 ст. 173 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Вирішуючи питання доведеності обставин, визначених наведеною нормою закону, слідчий суддя керується критерієм доведеності "поза розумним сумнівом", який відповідно до практики Європейського суду з прав людини ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.
Таким чином, з огляду на все вищенаведене, слідчий суддя дійшов висновку, що вказане клопотання слідчого є недостатньо обґрунтованим, доводи клопотання не підтверджені належними доказами, слідчий в судове засідання не з`явився, а прокурором у судовому засіданні поза розумним сумнівом не доведено необхідність в накладені арешту на зазначене в клопотанні майно та наявність ризиків, передбачених чинним КПК України.
За таких обставин слідчий суддя вважає, що в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна слід відмовити за його недоведеністю.
В зв`язку з вищевикладеним та керуючись ст. ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя-

П О С Т А Н О В И В:
Відмовити у задоволенні клопотання слідчого СВ ВП № 3 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , яке погоджене прокурором Криворізької північної окружної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні за № 0000102 від 03.12.2021 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, в повному обсязі.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1