КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження№11-сс/824/3560/2022 Доповідач: ОСОБА_2
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 вересня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 26 серпня 2022 року,-
прокурора ОСОБА_8 ,
підозрюваного ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:
Строк тримання під вартою обраховувати з 26.08.2022 до 17.10.2022.
На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала слідчого судді, є незаконною та необґрунтованою в частині надмірності застосованого запобіжного заходу в розрізі обгрунтованості підозри, існування ризиків та неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного та його захисника, які підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга сторони захисту задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_10 , ігноруючи вимоги чинного законодавства України, діючи умисно, з корисливих мотивів, вирішив створити злочинну організацію, тобто стійке об`єднання декількох осіб, члени якого за попередньою змовою зорганізувалися для спільної діяльності з метою безпосереднього вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів, та здійснювати керівництво такою організацією, з метою незаконного виробництва, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання з метою збуту, а також збуту наркотичних засобів, психотропних речовин, та як наслідок швидкого збагачення.
Метою створення злочинної організації, яку перед собою визначив ОСОБА_10 , було вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів, пов`язаних із незаконним виробництвом, виготовленням, придбанням, зберіганням, перевезенням та пересиланням з метою збуту, а також збутом особливо небезпечних наркотичних засобів у великих розмірах, психотропних речовин та, як наслідок незаконного збагачення.
Так, ОСОБА_10 , маючи життєвий досвід, організаторські здібності, лідерські якості та певний авторитет серед криміногенного елементу (осіб, що вчиняли злочини у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, притягувалися до кримінальної відповідальності, тощо), у період з липня 2021 року (більш точного часу, дати та місця на даний час в ході досудового розслідування не встановлено), діючи на виконання розробленого ним злочинного плану залучив до участі у злочинній організації ряд осіб, які мали із ним довірливі відносини.
Так, найвищу (першу) ланку у злочинній організації ОСОБА_10 відвів собі згідно чого йому, як організатору злочинної організації та її вищому керівнику, підпорядковувались всі інші учасники злочинної організації.
Другу ланку у злочинній організації ОСОБА_10 відвів своїм найбільш довіреним особам, які безпосередньо підпорядковувалась тільки йому, підшуковували і залучали до злочинної діяльності нових осіб, доводили до підпорядкованих їм учасників злочинної організації плани вчинення злочинів, контролювали їх виконання, безпосередньо здійснювали керівництво співучасниками злочину, особисто приймали участь у вчиненні злочинів, здійснювали координацію та контроль вчинення злочинів.
До третьої ланки у ієрархії злочинної організації за погодженням з ОСОБА_10 , його найбільш довіреними особами увійшли безпосередні виконавці здійснення злочинів.
ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , ОСОБА_12 та інші невстановлені особи, як учасники створеної ОСОБА_10 злочинної організації та найбільш довірені особи останнього, кожен окремо, виконували наступні функції:
- добровільно вступили до складу злочинної організації, з метою вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів;
- приймали участь в розробленні планів злочинних дій;
- підшуковували та визначали місця зберігання та фасування наркотичних засобів та психотропних речовин;
- в залежності від визначеного обсягу збуту, здійснювали фасування та упакування наркотичних засобів та психотропних речовин з метою не викриття їх злочинної діяльності;
- перевозили наркотичні засоби та психотропні речовини, після чого збували їх визначеним ОСОБА_10 особам;
- встановлювали осіб, яким в подальшому за погодженням із ОСОБА_10 , незаконно збували наркотичні засоби в особливо великих розмірах;
- підшуковували, та з метою конспірації своїх злочинних дій, пристосовували транспортні засоби для перевезення наркотичних засобів та психотропних речовин;
- за погодження із ОСОБА_10 , підшуковували та залучали до вчинення злочинів інших осіб;
- отримували грошові кошти за реалізовані наркотичні засоби та психотропні речовини, які передавали за погодженням із організатором злочинної організації ОСОБА_10 іншим особам.
Таким чином, не пізніше липня 2021 року, більш точної дати на цей час в ході досудового розслідування не встановлено, на території Дніпропетровської та Запорізької областей почала діяти створена ОСОБА_10 злочинна організація.
З метою забезпечення зовнішньої безпеки, конспірації та унеможливлення викриття правоохоронними органами всіх учасників злочинної організації, її керівником та найбільш довіреними особами керівника не доводився до відома інших учасників повний її склад, проте кожному учаснику злочинної організації були відомі керівники самої злочинної організації.
За час свого існування, створена ОСОБА_10 злочинна організація була визнана іншими злочинними угрупуваннями, які висловлювали намір щодо вступу у склад створеної останнім злочинної організації або взаємодії з ним.
Усередині злочинної організації існувала сувора конспірація, що виражалася в тому, що особи, які входили до її складу, називали один одного за прізвиськами, називали особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, обіг якого заборонено «чай», психотропну речовину метамфетамін, обіг якої обмежено називали «лід», «камінь» тощо, а також не всі учасники вказаної організації знали повний її склад як керівний так і учасників.
Крім внутрішньої стійкості, створена ОСОБА_10 злочинна організація характеризувалася і зовнішньою стійкістю, що виражалася у наявності корумпованих зв`язків зі службовими особами в органах державної влади та місцевого самоврядування, наявністю каналів обміну інформації щодо діяльності конкурентів по злочинному середовищу.
Окрім того, з метою приховування злочинної діяльності від правоохоронних органів, а також для швидкої доставки особливо небезпечних наркотичних засобів та психотропних речовин з місць їх зберігання до «покупців», ОСОБА_10 та членами злочинної організації було визначено різні місця зберігання та фасування особливо небезпечних наркотичних засобів та психотропних речовин, а саме квартири, гаражні приміщення тощо.
Також установлено, що в період часу з липня 2021 року по серпень 2022 року, створена ОСОБА_10 злочинна організація вчинила ряд тяжких та особливо тяжких злочинів, пов`язаних з незаконним виробництвом, виготовленням, придбанням, зберіганням, перевезенням чи пересиланням з метою збуту, а також збутом особливо небезпечних наркотичних засобів, психотропних речовин.
За таких обставин встановлено, що створена ОСОБА_10 злочинна організація, завдяки розробленим її учасниками заходам, убезпечувала себе від викриття та систематично вчиняла особливо тяжкі злочини з липня 2021 року по серпень 2022 року, поки не припинила своє функціонування у зв`язку із її викриттям правоохоронними органами.
Разом з тим встановлено, що у період часу з липня 2021 року по серпень 2022 року ОСОБА_7 та інші не встановлені на теперішній час досудовим розслідуванням особи, діючи спільно у складі злочинної організації із її іншими учасниками під керівництвом ОСОБА_10 , неодноразово вчинили незаконне придбання, перевезення, зберігання з метою збуту особливо небезпечних наркотичних засобів.
17.08.2022 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України шляхом вручення повідомлення про підозру ОСОБА_7 його дружині ОСОБА_13 , у зв`язку з невстановленням місцезнаходження підозрюваного.
Окрім того, ОСОБА_13 вручено повістки про виклик ОСОБА_7 до органу досудового розслідування на 22.08. - 24.08.2022, проте останній не прибув до органу досудового розслідування.
Так, у зв`язку з переховуванням ОСОБА_7 від органу досудового розслідування, постановою слідчого від 24.08.2022 останнього оголошено в розшук.
26.08.2022 о 07 год. 00 хв. було встановлено місцезнаходження ОСОБА_7 , після чого останнього затримано на підставі ст. 208 КК України.
Обґрунтовуючи клопотання слідчий послався на обґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років та які відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до особливо тяжких злочинів, яка підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами.
Також слідчий суддя послався на те, що у процесуальній поведінці підозрюваного ОСОБА_7 наявні ризики, передбачені п. п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на інших підозрюваних, свідків, експертів, інших учасників кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.
26.08.2022 року ухвалою слідчого суддіПечерського районного суду м. Києва задоволено вказане клопотанняслідчого та застосовано відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України, - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави до 17.10.2022.
Відповідно до вимог ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
При вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, суд згідно змісту вимог ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 , як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, слідчий суддя з`ясував, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 , кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України.
Як вбачається з ухвали слідчого судді, журналу судового засідання на основі наданих слідчим матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя дослідив клопотання і матеріали, які його обґрунтовують та правильно встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю доказів, які приведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах.
Враховуючи, що слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, встановлювати конкретну кваліфікацію діяння, за яке особа має нести кримінальну відповідальність, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого докази у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_18 , кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України.
Застосовуючи відносно підозрюваного ОСОБА_7 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою судом перевірено, що в матеріалах провадження є достатні дані, що підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним інкримінованого кримінального правопорушення. Вагомість наявних доказів вчинення підозрюваним кримінального правопорушення доведена прокуроромта сумнівів не викликає.
Також, як того вимагає закон, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що ризики, передбачені п. п. 1-5 ч.1 ст. 177 КПК України доведені прокурором, зокрема можливість переховування від слідства та суду, враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обґрунтовано підозрюється ОСОБА_7 , та суворість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим, а саме покарання за кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 255, ч. 3 ст. 307 КК України встановлене виключно у вигляді позбавлення волі на строк до дванадцяти років, з конфіскацією майна. Окрім того, вказаний ризик вбачається з огляду на поведінку підозрюваного до моменту його затримання органом досудового розслідування, а саме його переховування. Міцність соціальних звязків (дружина та малолітня дитина) не убезпечили ОСОБА_7 від переховування.
Ризики, передбачені п.п. 2-4 ч. 1 ст. 177 КПК України вбачаються з огляду на те, що на даній стадії досудового розслідування не встановлено повний перелік осіб, що були причетні до вчинення вказаних правопорушень (так особі інкримінуються дії, вчинені організованою групою та участь у злочинній організації). З огляду на вказане, підозрюваний може як особисто так і опосередковано за допомогою інших схиляти інших осіб, причетних до вчинення кримінальних правопорушень, свідків та експертів до зміни своїх показань, з метою уникнення відповідальності. Також, на даній стадії досудового розслідування не встановлено всіх епізодів вчинення кримінальних правопорушень, місця перебування інших речей, предметів та документів, які можуть бути визнані речовими доказами у кримінальному провадженні, а тому для уникнення покарання за скоєння особливо тяжких злочинів підозрюваний може самостійно, або за допомогою інших учасників знищити, сховати або спотворити речі і документи, які можуть мати значення речових доказів у кримінальному провадженні та які на даний час не відшукані органом досудового розслідування.
Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України вбачається з огляду на те, що підозрюваний не має легального джерела доходу, кримінальні правопорушення вчинялися протягом тривалого часу та, враховуючи те, що на даній стадії досудового розслідування не відшукано усіх засобів та місць вчинення кримінальних правопорушень, підозрюваний, перебуваючи на волі, може продовжити протиправну діяльність.
Ґрунтуючись на зазначеному, слідчий суддя прийшов до висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, наявність яких встановлена в ході розгляду клопотання слідчого.
Отже, під час розгляду клопотання органу досудового розслідування, як того вимагає закон, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що обставини визначені п. п. 1-3, ч. 1 ст. 194 КПК України, які свідчать про наявність встановлених стороною обвинувачення ризиків у даному кримінальному провадженні, достовірність підозри, недостатність застосування менш суворого запобіжного заходу для запобігання наявним ризикам є обґрунтованими, оскільки вони належним чином вмотивовані та доведені прокурором, при цьому підтверджуються матеріалами справи.
Обґрунтовуючи свої висновки, слідчий суддя місцевого суду, в сукупності із зазначеним, врахував тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 та відомості про його особу, в їх сукупності.
З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_7 , оскільки встановлені судом обставини достатньо переконливо підтверджують, що менш суворі запобіжні заходи не можуть забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків в даному кримінальному провадженні.
На підставі зазначеного, всупереч твердженням апелянта, слідчим суддею були враховані обставини справи в сукупності з особою підозрюваного, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, в зв`язку з чим відносно ОСОБА_7 , застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який на думку колегії суддів апеляційного суду в сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю злочину та його наслідками, є обґрунтованим, а тому підстав вважати його занадто суворим немає.
Таке обмеження права ОСОБА_7 , на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.
Доводи сторони захисту про те, що органом досудового розслідування не доведено, а слідчим суддею не встановлено наявність ризиків неправомірної поведінки підозрюваного, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення. Отже, твердження в апеляційній скарзі про невмотивованість висновків суду щодо необхідності застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного є безпідставними, оскільки суперечать наявним у матеріалах кримінального провадження доказам, які містять фактичні дані на підтвердження наведених слідчим суддею в ухвалі обставин.
Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 , слідчий суддя своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Як вбачається з оскаржуваної ухвали, слідчий суддя дотримався вказаних вимог закону, а тому наявність обставин, які б давали підстави вважати про достатність застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, слідчим суддею не встановлено, а також не встановлено колегією суддів під час перегляду оскаржуваної ухвали.
При цьому слідчим суддею враховано обставини вчинення кримінального правопорушення, підстави і обставини, передбачені статтями 177, 178 КПК України, а тому з урахуванням частини четвертої статті 183 КПК України не визначено розмір застави у кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ст. 255 КК України та особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів.
Також колегією суддів не встановлено обставин для застосування до підозрюваного ОСОБА_7 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, з урахуванням обставин кримінального провадження та його наслідків.
Доказів того, що ОСОБА_7 за станом здоров`я не може перебувати під вартою, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.
Всі інші підстави підлягають з`ясуванню судом під час розгляду справи по суті.
За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування та застосування підозрюваному іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів не знаходить.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не виявлено.
Враховуючи викладене, рішення слідчого судді суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, в порядку та межах, передбачених на даній стадії провадження, а тому апеляційна скарга захисника з викладеними в ній доводами, задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, -
п о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 26 серпня 2022 року, - залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4