Справа № 308/9773/15-к
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

11.07.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/282/22, за апеляційною скаргою, яку подала прокурорка Закарпатської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В :
Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 травня 2022 року відмовлено в задоволенні клопотання прокурора Закарпатської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні, внесеному 03.02.2015 до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) за № 0000034, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, про дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного ОСОБА_7 .

З матеріалів клопотання убачається, що 30 травня 2022 року до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області прокурор звернувся із клопотанням про надання дозволу на затримання з метою приводу ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Відповідно до клопотання, старший солдат ОСОБА_7 , будучи військовослужбовцем ІНФОРМАЦІЯ_1 , у порушення вимог ст. ст. 9, 11, 12, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, через особисту недисциплінованість, з метою ухилитися від проходження військової служби, 20.01.2015 до місця служби без поважних причин не прибув, та відсутній на військовій службі по теперішній час, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 407 КК України, - самовільне залишення військової частини або місця служби з метою ухилитися від військової служби. У клопотанні зазначено, що кримінальне правопорушення, вчинення якого інкримінується ОСОБА_7 ч. 3 ст. 407 КК України, відноситься до військових кримінальних правопорушень, яке посягає на суспільні відносини, які передбачають встановлений порядок проходження військової служби у Збройних Силах України та інших військових формуваннях і, в умовах введеного воєнного стану, становить підвищену суспільну небезпечність та загрозу національній безпеці України. При цьому, вказується і на те, що 12.05.2015 слідчим винесено повідомлення про підозру ОСОБА_7 у скоєнні цього кримінального правопорушення, що необхідність обрання підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється наявністю ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: наразі ОСОБА_7 переховується від органів досудового розслідування, оскільки він усвідомлює, що обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі. Разом з цим, прокурор вказує на те, що підозрюваний ОСОБА_7 має можливість перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки може й надалі не прибувати на виклики до органів досудового розслідування та прокуратури без поважних причин або не повідомляти про причини свого неприбуття, тим самим затягуючи хід досудового розслідування у кримінальному провадженні. Більше того, підозрюваний ОСОБА_7 і до нині продовжує вчиняти кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 407 КК України, оскільки, починаючи з 20.01.2015, не прибув на військову службу до місця несення військової служби без поважних причин, та відсутній на військовій службі по теперішній час, проводить час на власний розсуд, не пов`язуючи своє життя із проходженням військової служби. Більше того, ці дії ОСОБА_7 , скоює в умовах правового режиму воєнного стану, становлять особливу суспільну небезпечність й наносять шкоду обороноздатності України, позаяк підозрюваний, будучи військовослужбовцем й володіючи певними знаннями, уміннями та навичками, зобов`язаний був стати на захист Батьківщини й таким чином припинити вчинення продовжуваного кримінального правопорушення, яким являється ч. 3 ст. 407 КК України. У клопотанні також вказано, що відносно ОСОБА_7 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден інший, більш м`який, запобіжний захід не може забезпечити вирішення завдань кримінального провадження, зокрема належну його процесуальну поведінку. У клопотанні також вказується на те, що органи досудового розслідування неодноразово надсилали за місцем проживання ОСОБА_7 листи з повідомленням про необхідність явки до Закарпатської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону, повідомлення про підозру, повістки про виклик та інші документи, що вказані обставини підтверджуються зібраними у кримінальному провадженні доказами. З огляду на наведене вище, прокурор вважає, що в матеріалах кримінального провадження наявні достатні підстави вважати, що, одержавши відомості про звернення прокурора до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ОСОБА_7 не прибуде до суду за судовим викликом. У клопотанні прокурор просить слідчого суддю: надати дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_7 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, водія групи інженерних робіт відділення інженерного облаштування державного кордону інженерно-технічного відділу НОМЕР_1 прикордонного загону, старшого солдата, для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В ухвалі суду зазначено, що матеріали клопотання містять копію повідомлення про підозру від 12.08.2015, відповідно до якої, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, а саме у самовільному залишенні військової частини без поважних причин тривалістю понад один місяць. Проте, вказана підозра не містить відомостей про її отримання підозрюваним, відповідно до норм передбачених КПК України. Слідчий суддя встановив, що матеріали клопотання містять копії повісток про виклик ОСОБА_7 до прокуратури, які направлялися за зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_7 .. Поряд з цим відомостей про отримання таких матеріали клопотання не містять. Крім того, зі змісту повісток про виклик ОСОБА_7 до прокуратури встановлено, що до прокуратури викликають підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, тоді як згідно з повідомленням про підозру, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України. Окрім цього, слідчий суддя встановив, що до матеріалів клопотання додано копії викликів ОСОБА_7 , що підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, про необхідність його явки до Закарпатської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону. Востаннє такий виклик датовано 10.05.2022, разом із тим, згідно з інформацією щодо надсилання рекомендованого листа із повідомленням, лист з викликом ОСОБА_7 не вручено під час доставки: інші причини. Відомості надані станом на 18.05.2022. Причини невручення повідомлення не конкретизовано. Таким чином, вищевказане є підставою для висновку про те, що матеріалами клопотання жодним чином не підтверджено факт отримання ОСОБА_7 повісток про виклик його до прокуратури, також відсутнє підтвердження про вручення йому повідомлення про підозру. Відтак, слідчий суддя вважає, що прокурором не доведено той факт, що підозрюваному відомо про те що станом на тепер стосовно нього складено підозру у кримінальному провадженні, за №0000034, відомості про кримінальне правопорушення в якому 03.02.2015 внесені до ЄРДР, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України. Наявні в матеріалах клопотання копії повідомлень, поштові відомості про направлення (з відміткою про не вручення поштової кореспонденції) не можуть бути, в розумінні наведених норм КПК України, підтвердженням того, що ОСОБА_7 було відомо як про оголошення підозри, так і про виклик його до прокуратури. Окрім того, з матеріалів клопотання не можливо встановити, які саме вживалися заходи, у рамках вказаного кримінального провадження, та чи вживалися взагалі, з метою встановлення місця перебування ОСОБА_7 . Тому, з огляду на вищевказане, слідчий суддя відмовив у задоволенні клопотання.

В апеляційній скарзі прокурорка вказує на те, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою та незаконною. Посилається на те, що необхідність отримання дозволу на затримання підозрюваного ОСОБА_7 з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою пов`язана з довготривалим його ухиленням від явки до органу досудового розслідування, а також тим, що підозрюваний не з`являється за місцем проживання, його поведінка спрямована на уникнення від кримінальної відповідальності та будь-яких контактів із правоохоронними органами, що в свою чергу дає достатні підстави вважати, що, одержавши відомості про звернення прокурора до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ОСОБА_7 до початку розгляду клопотання вчинить дії, які є підставою для застосування запобіжного заходу, зазначені у ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим попереднє надання (надіслання) йому копій клопотань та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу не вбачалося за можливе. Також зазначає, що висновок слідчого судді про недоведеність прокурором обставин, які свідчать про наявність підстав для задоволення клопотання, є передчасним, а зміст мотивувальної частини оскаржуваної ухвали свідчить про те, що слідчий суддя дав оцінку та взяв до уваги ті обставини, які підлягають оцінці при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного, зокрема передбачені ч. 1 ст. 177 КК України. Щодо тверджень слідчого судді, які стосуються не підтвердження факту отримання підозрюваним ОСОБА_7 повісток про виклик до прокуратури та вручення йому повідомлення про підозру, прокурор вказує на те, що слідчий суддя залишив поза увагою положення ч. ч. 1, 2 ст. 111 КПК України та висновки ВП ВС, викладені у постанові від 11.12.2019 (справа № 536/2475/14-к). Тому, вважає, що до підозрюваного ОСОБА_7 необхідно застосувати тимчасовий запобіжний захід, який дозволить забезпечити виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Як убачається з матеріалів судового провадження, Шостим СВ (з дислокацією у м. Ужгороді) ТУ ДБР, розташованого у м. Львові, під процесуальним керівництвом Закарпатської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону України, здійснюється кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000034 від 03 лютого 2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України.

12 серпня 2015 року слідчим військової прокуратури Ужгородського гарнізону Західного регіону України ОСОБА_8 , за погодженням із прокурором військової прокуратури Ужгородського гарнізону Західного регіону України ОСОБА_9 складено повідомлення про підозру ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України.

13 серпня 2015 року слідчим військової прокуратури Ужгородського гарнізону Західного регіону України ОСОБА_8 винесено постанову про зупинення досудового розслідування та оголошення ОСОБА_7 у розшук.

Відповідно до ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 18.05.2020 задоволено клопотання слідчого Третього СВ СУ ТУ ДБР, розташованого у м. Львові ОСОБА_10 , погоджене з прокурором військової прокуратури Ужгородського гарнізону ОСОБА_11 , та надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_7 з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Строк дії ухвали встановлено до 18.11.2020.

При цьому, з матеріалів судового провадження убачається, що встановити місцезнаходження ОСОБА_7 не видалось можливим, оскільки він відсутній за місцем реєстрації ( АДРЕСА_1 ), а інші відомості про можливе місце його знаходження відсутні.

У зв`язку із цим, 30 травня 2022 року прокурор Закарпатської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з клопотанням про надання дозволу на затримання підозрюваного ОСОБА_7 із метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 травня 2022 року відмовлено у задоволенні вказаного клопотання, з посиланням на те, що стороною обвинувачення не підтверджено факту отримання ОСОБА_7 повідомлення про підозру та повісток про виклик до прокуратури, а відтак і того факту, що ОСОБА_7 відомо про кримінальне провадження щодо нього.
З таким рішенням слідчого судді колегія суддів не погоджується, виходячи з такого.
Відповідно до вимог, передбачених ч. 4 ст. 189 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у наданні дозволу на затримання підозрюваного з метою його приводу, якщо прокурор не доведе, що зазначені у клопотанні про застосування запобіжного заходу обставини вказують на наявність підстав для тримання підозрюваного під вартою, а також не доведе, що є достатні підстави вважати, що: - підозрюваний переховується від органів досудового розслідування чи суду; - одержавши відомості про звернення слідчого, прокурора до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу, підозрюваний до початку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу вчинив дії, які є підставою для застосування запобіжного заходу та зазначені у ст. 177 КПК України.
Як убачається з даних, про які вказано у клопотанні прокурора, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України.
При цьому, з матеріалів судового провадження убачається, що стороною обвинувачення направлялись ОСОБА_7 на відому адресу місця його реєстрації як повідомлення про підозру, так і повістки про виклик до прокуратури, однак відомості про те, що такі ним отримані відсутні, позаяк ОСОБА_7 довготривалий час відсутній за місцем його реєстрації, а відомостей про інше можливе місце його знаходження немає.
Наведене свідчить про те, що місцезнаходження підозрюваного не можливо встановити, що свідчить про наявність обґрунтованого ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду.
Тому, апеляційний суд погоджується із доводами апеляційної скарги про те, що необхідність отримання дозволу на затримання підозрюваного ОСОБА_7 з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою пов`язана з довготривалим ухиленням підозрюваного ОСОБА_7 від явки до органу досудового розслідування, а також тим, що підозрюваний не з`являється за місцем проживання, його поведінка спрямована на уникнення від кримінальної відповідальності та будь-яких контактів із правоохоронними органами, що в свою чергу дає достатні підстави вважати, що, одержавши відомості про звернення прокурора до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ОСОБА_7 до початку розгляду клопотання вчинить дії, які є підставою для застосування запобіжного заходу, зазначені у ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим попереднє надання (надіслання) йому копій клопотань та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу не вбачалося за можливе.
Разом із тим, заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги про те, що висновок слідчого судді про недоведеність прокурором обставин, які свідчать про наявність підстав для задоволення клопотання, є передчасним, а зміст мотивувальної частини оскаржуваної ухвали свідчить про те, що слідчий суддя дав оцінку та взяв до уваги ті обставини, які підлягають оцінці при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного, зокрема передбачені ч. 1 ст. 177 КК України.
При цьому, матеріали судового провадження свідчать про те, що стороною обвинувачення було дотримано вимоги КПК України та здійснено всіх можливих заходів щодо вручення ОСОБА_7 повідомлення про підозру та виклику до прокуратури, які не дали жодного результату, позаяк останній довготривалий час відсутній за місцем реєстрації і місцезнаходження його невідоме.
Тому, апеляційний суд бере до уваги і доводи апеляційної скарги про безпідставність висноку слідчого судді щодо непідтвердження факту отримання підозрюваним ОСОБА_7 повісток про виклик до прокуратури та вручення йому повідомлення про підозру.
Отже, під час апеляційного розгляду колегією суддів встановлено, що рішення слідчого судді про відмову у задоволенні клопотання про надання дозволу на затримання підозрюваного ОСОБА_7 , з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не може бути визнано законним та обґрунтованим, а тому підлягає скасуванню, з постановленням апеляційним судом нової ухвали про задоволення клопотання прокурора та надання дозволу на затримання підозрюваного ОСОБА_7 , з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки існують вагомі докази, які вказують на причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого йому діяння, а доведеність факту переховування ОСОБА_7 від органів досудового розслідування сумнівів не викликає.
Керуючись ст. ст. 117, 188, 189, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу, яку подала прокурорка Закарпатської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону ОСОБА_5 , задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 травня 2022 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання прокурора Закарпатської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону ОСОБА_6 , про надання дозволу на затримання ОСОБА_7 , підозрюваного за ч. 3 ст. 407 КК України, з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, відомості про кримінальне правопорушення в якому 03.02.2015 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000034, - скасувати.
Клопотання прокурора Закарпатської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні, внесеному 03.02.2015 до ЄРДР за № 0000034, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, про дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного ОСОБА_7 , задовольнити.
Надати дозвіл на затримання підозрюваного за ч. 3 ст. 407 КК України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, водія групи інженерних робіт відділення інженерного облаштування державного кордону інженерно-технічного відділу НОМЕР_1 прикордонного загону, старшого солдата, з метою його приводу для участі у розгляді клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
У разі затримання ОСОБА_7 негайно вручити йому копію зазначеної ухвали та повідомити про його затримання прокурора Закарпатської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону ОСОБА_6 , за адресою : АДРЕСА_2 .
Уповноважена службова особа (особа, якій законом надане право здійснювати затримання), яка затримала особу на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання або у якої під вартою тримається особа, щодо якої діє ухвала про дозвіл на затримання, негайно повідомляє про це прокурора, зазначеного в ухвалі.
Затримана на підставі даної ухвали суду особа не пізніше тридцяти шести годин з моменту затримання повинна бути звільнена або доставлена до Ужгородського міськрайонного суду для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Ухвала про дозвіл на затримання з метою приводу втрачає законну силу з моменту приводу підозрюваного ОСОБА_7 до Ужгородського міськрайонного суду або добровільного з`явлення підозрюваного до цього суду, про що суд повідомляє прокурора або з моменту відкликання ухвали прокурором.
Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: