ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
іменем України
Справа № 210/1664/22
Провадження № 1-в/210/300/22

"27" червня 2022 р.

Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судових засідань - ОСОБА_2

учасники провадження, які беруть участь у розгляді справи: прокурор Криворізької південної окружної прокуратури ОСОБА_3 , представник ДУ "КВК № 80" ОСОБА_4 , засуджений ОСОБА_5 , захисник засудженого - адвокат ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі дистанційного судового провадження заяву адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, засудженого 07 березня 2017 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч.1 ст.263, ч.2 ст.146, ч.2 ст.185, ч.2 ст.187, ч.3 ст.289 КК України, до 8 років позбавлення волі із конфіскацією всього належного йому майна, відбуває покарання в Державній установі «Криворізька виправна колонія (№80)»

початок строку відбування покарання 21.09.2016 р., кінець - 21.09.2024 р.,

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання (ст. 81 КК України),

ВСТАНОВИВ:
Адвокат ОСОБА_6 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , який відбуває покарання в Державній установі «Криворізька виправна колонія № 80», звернувся до суду з клопотанням про застосування умовно-дострокового звільнення.
Клопотання подане до суду в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.
Позиції сторін.
ОСОБА_5 своє клопотання підтримав, просив його задовольнити. Зазначив, що режим відбування покарання не порушує, працює.
Захисник засудженого - адвокат ОСОБА_6 , підтримав клопотання засудженого, просив його задовольнити
Представник КВК № 80 ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання, оскільки засуджений не довів своє виправлення.
Прокурор ОСОБА_3 заперечував проти задоволення клопотання. На думку прокурора, кінцева мета покарання не досягнута, а звернення до суду із заявою про застосування пільги за статтею 81 КК України є передчасним.
Обставини, встановлені судом.
Вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 07 березня 2017 року ОСОБА_5 засуджено за ч.1 ст.263, ч.2 ст.146, ч.2 ст.185, ч.2 ст.187, ч.3 ст.289 КК України, до 8 років позбавлення волі із конфіскацією всього належного йому майна.
Засуджений ОСОБА_5 , в місцях позбавлення волі знаходиться з 21.09.2016 року.
З 26.09.2016 року утримувався в Установі виконання покарань м. Дніпро, характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав.
З 16.02.2018 року відбував покарання в Державній установі «Жовтоводська виправна колонія (№26)» характеризувався посередньо, стягнень не мав. Мав 2 (два) заохочення.
З 28.09.2020 року по теперішній час відбуває покарання в Державній установі «Криворізька виправна колонія (№ 80)». Заохочень не має. Не виявив бажання бути залученим до робіт на підприємстві установи з обороноздатності держави, а саме виготовляти оплачуване замовлення з виготовлення малозамітної перешкоди. Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику на свою адресу. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом з метою встановлення неслужбових стосунків. Намагається утримувати у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, не завжди має охайний зовнішній вигляд. Не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використання їх тільки за призначенням. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, достатніх навичок для самостійного їх виконання не має.
З довідки про наявність стягнень та заохочень вбачається, що за період відбування покарання в Криворізькій ВК №80 станом на 16.06.2022 року ОСОБА_5 має (2) два заохочення за сумлінну поведінку та зразкове ставлення до виконання поставлених завдань, стягнень не має.
З індивідуальної програми соціально-виховної та психологічної роботи із засудженим вбачається, що ОСОБА_5 станом на 24.05.2022 року лише стає на шлях виправлення.
Мотиви та висновку суду
Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у вигляді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин (ч.2, п. 3 ч.3 ст. 81 КК України).

Як слідує зі змісту кримінального закону, положення про те, що засуджений довів своє виправлення, означає, що його сумлінна поведінка і ставлення до праці свідчать про успішність процесу виправлення і можливості ефективного продовження його при умові застосування умовно-дострокового звільнення.
Передумовою застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання згідно з ч.1 ст. 81 КК України є фактичне відбування особою певного виду покарання.
Разом з тим, підставами для такого звільнення є не лише фактичне відбуття засудженим певної частини покарання, а й доведення засудженим свого виправлення.
Доведення засудженим свого виправлення означає досягнення ним такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів. Виправлення засудженого має бути підтверджене його сумлінною поведінкою і ставленням до праці. При цьому сумлінна поведінка характеризується дотриманням режиму відбування покарання, виконанням покладених на засудженого законних обов`язків; виконанням законних вимог представників адміністрації органу, що виконує покарання; підвищенням загальноосвітнього і професійно-технічного навчання; поведінкою у побуті; стримуванням від порушень режиму відбування покарання, від порушень правил внутрішнього розпорядку, неухильним додержанням загальноприйнятих норм і правил поведінки; активною участю у суспільному житті і сумлінним виконанням громадських доручень у процесі відбування покарання; прагненням своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин тощо.
Ставлення до праці характеризується постійною свідомою участю у суспільній корисній праці; систематичним виконанням трудових обов`язків, виробничих завдань і дорученої роботи; відсутністю відмов від роботи, невиходів на роботу без поважних причин і порушень трудової дисципліни; відсутністю трудових порушень тощо.
Суд зазначає, що сумлінна поведінка і ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого.
Згідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.
Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх покладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.
Розглядаючи клопотання засудженого щодо застосування умовно-дострокового звільнення, та оцінюючи ступінь виправлення засудженого, суд враховує дані про його поведінку і ставленні до праці за весь час відбування покарання.
Згідно з пунктом 9 розділу І наказу Міністерства юстиції України від 04 листопада 2013 року за № 2300/5 зі змінами та доповненнями "Про організацію соціально-виховної та психологічної роботи із засудженими" (зі змінами та доповненнями, надалі Наказ № 2300/5) ступінь виправлення засуджених визначається з урахуванням оцінки ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення та стану реалізації індивідуальної програми соціально-виховної роботи із засудженим.
Кожні шість місяців здійснюється перегляд оцінки ризиків, під час якого враховуються отримані результати соціально-виховної роботи із засудженим за попередній період та інформація щодо факторів ризику засудженого. За результатами перегляду оцінки складається індивідуальна програма соціально-виховної роботи із засудженим на наступні шість місяців, яка може містити як нові цілі та заходи до них, так і передбачати продовження роботи над цілями, поставленими на попередньому етапі, та включати актуальні заходи на цей період.
З метою контролю результатів реалізації індивідуальних програм роботи із засудженими, фіксації соціально-виховних та психологічних заходів ведуться у кримінально-виконавчих установах - Щоденник індивідуальної роботи із засудженим.
Тобто, оцінка ступеню виправлення здійснюється за такими критеріями: дотримання вимог режиму відбування покарання; поведінка стосовно персоналу; поведінка стосовно інших засуджених; ставлення до виконання робіт із самообслуговування, благоустрою колонії; дотримання правил санітарії та гігієни; ставлення до участі в програмах диференційованого виховного впливу. В кінці відповідного Розділу Щоденника передбачається виставлення середнього балу та фіксації загальних зауважень.
Так, в основу оцінки ступеню виправлення засуджених покладається виконання ними обов`язків, передбачених ч. 3 ст. 107 КВК України. Серед важливих критеріїв вважається оцінка «ставлення до участі в програмах диференційованого виховного впливу», як засобу стимулювання правослухняної поведінки засуджених та елементу виховного впливу (ст. 123 КВК України). Крім того, має враховуватись загальноосвітнє і професійно-технічне навчання засуджених (ч. 2 ст. 126 КВК України); участь засуджених у самодіяльних організаціях, його соціально корисна активність (ч. 2 ст. 127 КВК України).
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 відбуває покарання за вчинення особливо тяжкого, тяжкого та нетяжкого злочинів, зокрема за вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном (розбій), незаконного позбавлення волі, незаконного заволодіння транспортним засобом, незаконного носіння, зберігання вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу .
За весь час відбування з 21.09.2016 року засуджений мав 2 (два) заохочення, які передують зверненню до суду із клопотанням про застосування статті 81 КК України.
Однак наявність двох заохочень ще не підтверджує того, що зосуджений своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів виправлення та його поведінка не зазнає позитивних змін.
Крім того, об`єктивно згідно з даними адміністрації установи виконання покарань, засуджений не довів свого виправлення, не виявив бажання бути залученим до робіт на підприємстві, свідчить про непослідовний процес виправлення і у сукупності із дослідженими даними не може бути безсумнівним підтвердженням його виправлення та готовності до самокерованої правослухняної поведінки.

Як вбачається з щоденника індивідуальної роботи із засудженим та характеристики, ОСОБА_5 станом на 27 червня 2022 року не стає на шлях виправлення, тому не довів свого виправлення для умовно-дострокового звільнення.

Крім того, 13.06.2019 року засудженого було розглянуто на адміністративній комісії ДУ «ЖВК»(№26)» відповідно до статті 101 Кримінально-виконавчого кодексу позитивно, але згідно поданої заяви відмовився від переведення до дільниці соціальної реабілітації у зв`язку з сімейними обставинами.
Крім того, 18.06.2020 року засудженого повторно було розглянуто на адміністративній комісії ДУ «ЖВК»(№26)» відповідно до статті 101 Кримінально-виконавчого кодексу позитивно, але згідно поданої заяви відмовився від переведення до дільниці соціальної реабілітації у зв`язку з сімейними обставинами.
Також, 29.10.2020 року засудженого було розглянуто на комісії установи відповідно до ст. 82 КК України, але у зв`язку з невідповідністю оцінки ступеню виправлення а саме «лише стає на шлях виправлення», йому було відмовлено в заміні невідбутої частини покарання більш м`яким.
Зокрема, 11.06.2021 року засудженого було розглянуто на комісії установи відповідно до ст. 81 КК України, але у зв`язку з невідповідністю оцінки ступеню виправлення а саме «лише стає на шлях виправлення», йому було відмовлено в умовно достроковому звільненні.
Об`єктивних фактів та даних, які б свідчили, що ОСОБА_5 своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, що є підставою для застосування статті 81 КК України не встановлено.

Отже, оцінюючи у сукупності всі дані, які можуть служити чинником для визнання поведінки ОСОБА_5 такою, що свідчить про його виправлення, суд вважає, що останнім не надано конкретних переконливих даних про те, що процес його виправлення досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в умовах перебування на волі.

Згідно частини 2 статті 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
В сукупності з зазначеним та наявною в матеріалах справи інформацією щодо особи засудженого, який своєю поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення, суд не знаходить підстав для застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення.
На думку суду, звільнення від відбування покарання умовно-достроково з огляду на те, що ОСОБА_5 не довів свого виправлення, не виявив бажання бути залученим до робіт на підприємстві, а також тяжкість злочину, скоєного ОСОБА_5 не буде гарантувати такої цілі покарання як кара, тобто не буде відповідати засадам призначення покарання, визначеним у ст.ст. 50, 65 КК України, тому клопотання є передчасним.
В сукупності з зазначеним та наявною в матеріалах особової справи інформацією, суд не знаходить підстав для застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення.
На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст. 376 КПК України, ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Заяву адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - залишити без задоволення.
Направити до Державної установи "Криворізька виправна колонія №80" копії ухвал - для відома та виконання, а так само і для вручення засудженому.

Копію ухвали вручити прокурору, захиснику.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення шляхом подання апеляції до Дніпровського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, а засудженим, який відбуває покарання в місцях позбавлення волі - в той же строк з моменту отримання її копії.

Повний текст ухвали складено та проголошено 28 червня 2022 року о 09 год. 45хв. в залі судового засідання № 309 Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області (м. Кривий Ріг, пр-т. Миру 24, третій поверх).

Суддя: ОСОБА_1