Справа № 321/1593/21
Провадження № 1-і/191/94/22
У Х В А Л А
іменем України

25 серпня 2022 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

за участю обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове в режимі відео конференції з приміщення Державної установи «Кропивницький слідчий ізолятор» клопотання прокурора Михайлівського відділу Василівської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000109 від 31.08.2021 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 286-1, ст. 348 КК України, відносно обвинуваченого:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Михайлівка Михайлівського району Запорізької області, громадянина України, пенсіонера, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

В С Т А Н О В И В :

Прокурор, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні начальник Михайлівського відділу Василівської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000109 від 31.08.2021 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.286-1, ст. 348 КК України.

В обґрунтування своїх вимог прокурор зазначив, що ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02.05.2022 року обвинуваченому ОСОБА_5 в суді продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 30.06.2022 року включно. Ухвалою суду від 28.06.2022 року обвинуваченому ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 26.08.2022 року включно. Факт скоєння ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.286-1, ст.348 КК України повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме : оглядом місця події ДТП від 31.08.2021 року; показами потерпілого ОСОБА_6 ; показами свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 іншими письмовими доказами.

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року на території України запроваджено воєнний стан. На підставі Розпорядження голови Верховного суду від 10.03.2022 року № 4/0/9-22 підсудність Токмацького районного суду Запорізької області визначено за Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області.

На даний час ризики, які слугували підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , передбачені ч.1 ст.177 КПК України не зникли, не зменшилися та продовжують існувати, а саме : останній може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків. Жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, не пов`язаних з взяттям під варту, не забезпечить належної поведінки обвинуваченого ОСОБА_5 в ході досудового розслідування та у процесі розгляду провадження у суді, а також не забезпечить виконання процесуальних рішень у провадженні, а також не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України. При обранні особистого зобов`язання та домашнього арешту, підозрюваний зобов`язується не відлучатися із житла, в якому він проживає чи перебуває без дозволу слідчого, суду. З урахуванням того, що ОСОБА_5 , усвідомлюючи тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення та можливість отримання ним реального строку покарання у виді позбавлення волі, існує ризик переховування від суду, а також незаконно впливати на потерпілих та свідків. Крім цього, місце проживання ОСОБА_5 є смт. Михайлівка, яка на даний час перебуває під тимчасовою окупацією збройних сил РФ та на території смт. Михайлівка відсутні будь-які правоохоронні органи України. які б здійснювали нагляд за перебуванням та виконанням зобов`язань обвинуваченим ОСОБА_5 , перебуваючи під домашнім арештом чи особистим зобов`язанням.

У зв`язку з цим, прокурор просить продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 строком на 60 днів.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити. Крім того, прокурор зазначив, що по справі зібрано достатньо вагомих доказів, які підтверджують вину обвинуваченого ОСОБА_5 .. Докази судом ще не досліджені, а всі свідки у справі це очевидці подій.

В судовому засіданні обвинувачений пояснив, що не згоден з клопотанням прокурора про продовження відносно нього запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою, оскільки він вже рік перебуває під вартою. Його дружина проживає одна в смт. Михайлівка, вона є інвалідом ІІ групи. Також зазначив, що потерпілий сам пригнув на капот його автомобіля.

Захисник обвинуваченого в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора та зазначив, що кримінальне провадження знаходиться на окупованій території. Раніше ОСОБА_5 не судимий, а тому просив обрати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Суд, заслухавши думку прокурора, пояснення обвинуваченого та його захисника, дослідивши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року на території України запроваджено воєнний стан.

Розпорядженням голови Верховного Суду № 4/0/9-22 від 10.03.2022 територіальну підсудність судових справ Токмацького районного суду Запорізької області змінено на Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області.
Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02.05.2022 року обвинуваченому ОСОБА_5 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 30.06.2022 року, включно.
Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28.06.2022 року обвинуваченому ОСОБА_5 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 26.08.2022 року, включно.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Частинами 1,2,3 ст.331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього кодексу.

Згідно із ч.1 ст.197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Європейський суд з прав людини підкреслює, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Згідно з рішенням ЄСПЛ від 30.08.1990 року у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» термін «обгрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити кримінальні правопорушення. Крім того, згідно рішення ЄСПЛ «Клоот проти Бельгії» ризик вчинення нових правопорушень має місце, коли попередня поведінка дає підстави для очікувань, що він не має наміру зупинятись у своїх злочинних діях; коли небезпека має бути явною, а запобіжний захід необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи.

Практика ЄСПЛ не вбачає тяжкість обвинувачення або підозри самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, таке обвинувачення або підозра у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів". Аналогічна позиція викладена у рішенні ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України", де зазначено, що на етапі розгляду питання щодо взяття заявника під варту аргументами на користь такого рішення стали серйозність звинувачень, пред`явлених заявникові, та ризик його втечі. Отже, висновок суду першої інстанції не суперечить як національному законодавству, так і практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якою, допустимими підставами для взяття й тримання особи під вартою є наявність із боку цієї особи таких загроз як : перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину, за умови доведеності таких ризиків (рішення у справах "Смірнов проти Росії" від 24 липня 2003 року; "Вемгофф проти Німеччини" від 27 червня 1968 року; "Штегмюллер проти Австрії" від 10 листопада 1969 року; "Мацнеттер проти Австрії" від 10 листопада 1969 року; "Летельєр проти Франції" від 26 червня 1991 року та ін.).

Вирішуючи питання доцільності продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, суд вважає, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які враховувалися при застосуванні до обвинуваченого даного виду запобіжного заходу і його продовженні, на час розгляду зазначеного клопотання у суді не відпали і не зменшились.

Так, щодо ризику переховування ОСОБА_5 від суду підтверджується тим, що останній обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі, не має неповнолітніх дітей або родичів похилого віку, які потребують піклування, а тому останній з метою ухилення від покарання за вчинені злочини може без перешкод залишити своє місце проживання. Щодо ризику незаконно впливати на потерпілих та свідків, то слід зазначити, що ОСОБА_5 , усвідомлюючи ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень і невідворотності покарання, шляхом незаконно впливу на потерпілих, одна з яких є неповнолітньою, та свідків, шляхом погроз, вмовляння тощо, може схилити останніх давати неправдиві показання.

Слідчий суддя, оцінює всі обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, визначені ст.178 КПК України, в тому числі вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого, характеризуючи дані : утриманців не має, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який КК України передбачене покарання від дев`яти до 15 років або довічного позбавлення волі.

У рішенні ЄСПЛ по справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 року зазначено, що наявність вагомих підстав обвинуваченого затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою. У рішенні ЄСПЛ по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року зазначено, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства. Згідно з рішенням ЄСПЛ від 30.08.1990 року у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» термін «обгрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити кримінальні правопорушення. Рішення ЄСПЛ «Харченко проти України» визначає, що таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.

Враховуючи вищевикладене та те, що встановлені судом обставини при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовженні обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшилися та не змінилися, беручи до уваги особливу тяжкість інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, продовження існування ризиків, які існували на момент обрання та продовження обвинуваченому запобіжного заходу, а також те, що судове провадження з об`єктивних причин не може бути завершене до спливу строку тримання під вартою, приймаючи до уваги запровадження в Україні військового стану, та тимчасову окупацію територій, де проживає обвинувачений та відсутність контролю за зобов`язаннями обвинуваченого, суд приходить до висновку про необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 .

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 131-132, 176-178, 369-372 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора Михайлівського відділу Василівської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , продовжити терміном на 60 (шістдесят) діб, тобто до 23жовтня 2022 року включно.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали виготовлений 29 серпня 2022 року.

Суддя ОСОБА_1