ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 609/598/22

1-кп/609/62/2022

23 серпня 2022 року Шумський районний суд Тернопільської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Шумськ матеріали обвинувального акту у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Залісці, Шумського району, Тернопільської області, українця, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , з вищою освітою, одруженого, не працюючого, пенсіонера, не депутата, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000009 від 13.01.2022 року,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора: ОСОБА_4
обвинуваченого: ОСОБА_3
захисника обвинуваченого: адвоката ОСОБА_5 ,-

В С Т А Н О В И В :

До Шумського районного суду Тернопільської області із Шумського відділу Кременецької окружної прокуратури надійшов затверджений обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 , внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000009 від 13 січня 2022 року.

З обвинувального акту вбачається, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на придбання, носіння та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.
Реалізуючи свій злочинний намір, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин та у невстановлені час та місці, ОСОБА_3 , діючи умисно, посягаючи на встановлені законодавством України суспільні відносини у сфері обігу зброї, вибухових припасів та вибухових речовин, в порушення вимог Цивільного Кодексу України від 16.01.2003 № 435-IV, Кримінального кодексу України від 05.04.2001 № 2341-III, Постанови Верховної Ради України від 17.06.1992 № 2471-XII «Про право власності на окремі види майна», «Положення про дозвільну систему», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 року № 576, Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної та холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії та зазначених патронів, а також боєприпасів та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України від 21.08.1998 року №622 з наступними змінами та доповненнями до наведених нормативних актів, усвідомлюючи свої протиправні дії та передбачаючи їх наслідки, без передбаченого законом дозволу незаконно придбав боєприпаси в кількості 253 штуки, а саме: 20 бойових патронів калібру 7,62 мм (7,62х39 мм), зразка 1943 року, заводського виготовлення до нарізної вогнепальної зброї центрального бою, 37 бойових патрони калібру 5,45 мм (5,45х39 мм), зразка 1974 року, із звичайними кулями, заводського виготовлення до нарізної вогнепальної зброї центрального бою, 150 спортивно-мисливських патронів кільцевого запалення, калібру 5,6 мм (.22 LR), заводського виготовлення, до нарізної спортивно-мисливської зброї та 46 пістолетних, коротких, спортивно-мисливських патронів кільцевого запалення, калібру 5,6 мм (.22 short), заводського виготовлення, до нарізної спортивно-мисливської зброї, які надалі незаконно перевіз для зберігання за місцем свого проживання у приміщення квартири АДРЕСА_2 .
12 січня 2022 року, в період часу з 16 год. 20 хв. по 19 год. 02 хв., під час проведення санкціонованого обшуку за місцем проживання ОСОБА_3 у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , виявлено та вилучено боєприпаси в кількості 253 штуки, а саме: 20 бойових патронів калібру 7,62 мм (7,62х39 мм), зразка 1943 року, заводського виготовлення до нарізної вогнепальної зброї центрального бою, 37 бойових патронів калібру 5,45 мм (5,45х39 мм), зразка 1974 року, із звичайними кулями, заводського виготовлення до нарізної вогнепальної зброї центрального бою, 150 спортивно-мисливських патронів кільцевого запалення, калібру 5,6 мм (.22 LR), заводського виготовлення, до нарізної спортивно-мисливської зброї та 46 пістолетних, коротких, спортивно-мисливських патронів кільцевого запалення, калібру 5,6 мм (.22 short), заводського виготовлення, до нарізної спортивно-мисливської зброї, які ОСОБА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи свої протиправні дії та передбачаючи їх наслідки, незаконно зберігав за місцем свого проживання без передбаченого законом дозволу.
Враховуючи те, що спеціального закону, який регулює порядок придбання, зберігання та носіння зброї, вибухових припасів та вибухових речовин немає, дозвіл на володіння об`єктами, які обмежені в цивільному обороті, на законних підставах, фізичним особам-загального статусу виданий бути не може.
Такими неправомірними діями, ОСОБА_3 порушив вимоги Постанови Верховної Ради України № 2471-XII від 17.06.1992 «Про право власності на окремі види майна» (із наступними змінами та доповненнями), «Положення про дозвільну систему», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 року № 576 (із наступними змінами та доповненнями), Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної та холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії та зазначених патронів, а також боєприпасів та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України від 21.08.1998 № 622 (із наступними змінами та доповненнями).
Таким чином, ОСОБА_3 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 Кримінального кодексу України (в редакції статті із змінами, внесеними згідно із Законом № 2617-VIII від 22.11.2018), тобто придбання, носіння та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.
23 серпня 2022 року між прокурором Шумського відділу Кременецької окружної прокуратури Тернопільської області ОСОБА_4 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000009 від 13 січня 2022 року, з одного боку, та обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_3 , за участю захисника ОСОБА_5 , з іншого боку, на підставі ст.ст.468, 469, 470, 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з даною угодою сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст. 263 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке повинен понести обвинувачений ОСОБА_3 .
У вказаній угоді сторони дійшли згоди щодо міри покарання ОСОБА_3 за ч.1 ст. 263 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 3 (три) роки, з урахуванням пом`якшуючих обставин, а саме: щирого каяття, активного сприяння досудовому розслідуванню, вчинення злочину вперше, позитивною характеристикою з місця проживання, на підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку термін якого буде визначено судом, із визначенням обов`язків, встановлених ч.1 ст. 76 КК України.
Сторони угоди про визнання винуватості підтверджують, що її укладення є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Крім того, згідно з умовами даної угоди обвинуваченому роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України, та наслідки невиконання угоди.
Сторони розуміють наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені положеннями ст.476 КПК України, зокрема те, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості, прокурор, який затвердив угоду, має право звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та продовження судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку. Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом.
Прокурор в підготовчому судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості і призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання у виді: 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку, із покладенням обов`язків, встановлених ч.1 ст. 76 КК України. Наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості йому зрозумілі. Прокурор підтвердив, що угода укладена добровільно.
У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 підтвердив добровільність укладення угоди про визнання винуватості сторонами, просив її затвердити і призначити йому узгоджену міру покарання. Наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості йому зрозумілі.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 - ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 23.08.2022 року між сторонами і призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання у виді: 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю один рік.

За таких обставин, суд вважає доведеним, що своїми умисними діями, які виразилися у придбанні, носінні та зберіганні бойових припасів без передбаченого законом дозволу ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.263 КК України.
Судом встановлено, що угода про визнання винуватості є результатом вільного волевиявлення обвинуваченого. Зміст угоди відповідає вимогам ст. 472 КПК України.
Судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, яке буде застосовано до нього у разі затвердження угоди судом.
Таким чином, виконавши вимоги ст. 474 КПК України, вислухавши думку прокурора, обвинуваченого та захисника, суд дійшов висновку, що є всі підстави для затвердження угоди, з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України є тяжким злочином.
Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Частина 4 статті 469 КПК України передбачає, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена, зокрема, у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Пунктом 1 ч. 3 ст. 314 КПК України передбачено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.
Даний злочин відноситься до тяжких злочинів. Умови даної угоди відповідають вимогам КПК України. Сторони уклали угоду про визнання винуватості добровільно, що не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної з сторонами угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені ч. 4 ст.474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України, що є підставою для її затвердження та призначення узгодженої сторонами міри покарання.
Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставини, які обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України відсутні.
Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного обвинуваченого, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. При цьому суд також враховує, що відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч.2 ст.50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів.

При розгляді даного кримінального провадження суд керувався принципами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно ст.6 якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом; кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, особи обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, обставин, які пом`якшують та обтяжують його покарання, враховуючи роз`яснення, надані в п.2, п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід визначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік та покласти на нього обов`язки передбачені ст. 76 КК України. Обрана обвинуваченому міра покарання буде необхідною і достатньою для його виправлення та попередження нових злочинів, відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.
Потерпілих від даного кримінального правопорушення немає.

В ході досудового розслідування цивільний позов не заявлявся.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
З обвинуваченого слід стягнути процесуальні витрати на залучення експертів для проведення експертиз під час досудового розслідування, відповідно до вимог ст. 124 КПК України.

Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 468, 469, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості від 23 серпня 2022 року, укладену між прокурором Шумського відділу Кременецької окружної прокуратури Тернопільської області ОСОБА_4 , з одного боку, та обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_3 , за участю захисника ОСОБА_5 , з іншого боку, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000009 від 13 січня 2022 року.
Визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначити йому за даною статтею узгоджене сторонами покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.
Встановити ОСОБА_3 іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.
На підставі ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
Запобіжний захід обраний стосовно ОСОБА_3 у вигляді особистого зобов`язання - залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Стягнути із ОСОБА_3 в користь держави витрати на залучення експертів для проведення експертиз під час досудового розслідування, загальна сума яких складає 3586,82 грн.:
-судової експертиза зброї №СЕ-19/120-22/5550-БЛ від 25.06.2022 943,90 грн.;

-судової експертиза зброї №СЕ-19/120-22/5548-БЛ від 28.06.2022 1321,46 грн.;

-судової експертиза зброї №СЕ-19/120-22/5551-БЛ від 24.06.2022 1321,46 грн.

Речові докази у кримінальному провадженні:

20 бойових патронів калібру 7,62 мм (7,62х39 мм), зразка 1943 року, заводського виготовлення до нарізної вогнепальної зброї центрального бою, які упаковано в спеціальне упакування № НОМЕР_1 ;

150 спортивно-мисливських патронів кільцевого запалення, калібру 5,6 мм (.22 LR), заводського виготовлення, до нарізної спортивно-мисливської зброї та 46 пістолетних, коротких, спортивно-мисливських патронів кільцевого запалення, калібру 5,6 мм (.22 short), заводського виготовлення, до нарізної спортивно-мисливської зброї, які упаковано в спеціальне упакування № НОМЕР_2 ;

37 бойових патронів калібру 5,45 мм (5,45х39 мм), зразка 1974 року, із звичайними кулями, заводського виготовлення до нарізної вогнепальної зброї центрального бою, які упаковано в спеціальне упакування № KIV1146301,
які перебувають на зберіганні в камері зберігання речових доказів Головного управління Національної поліції в Тернопільській області - після набрання вироком законної сили знищити.

Роз`яснити ОСОБА_3 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до кримінальної відповідальності, встановленої законом.

Вирок може бути оскаржений до Тернопільського апеляційного суду через Шумський районний суд Тернопільської області протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, а саме:

- обвинуваченим, його захисником, законним представником - виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч. 4, ч. 6, ч. 7 ст. 474 КПК України, у тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором - виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок, який набрав законної сили, є обов`язковим для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, підлягає виконанню на всій території України й звертається до виконання не пізніш як через три дні з дня набрання ним законної сили або повернення матеріалів кримінального провадження до суду першої інстанції із суду апеляційної чи касаційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1