Справа № 761/751/21 Суддя в І-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/824/1412/2022 Суддя в 2-й інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

23 червня 2022 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі суддів:
ОСОБА_2 (головуючий),ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 18 січня 2021 року, -

в с т а н о в и л а :
ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва зі скаргою на бездіяльність уповноважених осіб Державного бюро розслідувань, яка полягала у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою про кримінальне правопорушення від 18.12.2020 року.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 18 січня 2021 року у задоволенні скарги ОСОБА_6 відмовлено. В обґрунтування мотивів ухваленого рішення слідчий суддя вказав на те, що зміст заяви ОСОБА_6 від 18.12.2020 року не містив відомостей про конкретні обставини вчинення кримінальних правопорушень, у зв`язку із чим дана заява не могла вважатися заявою про кримінальне правопорушення у розумінні положень п.4 ч.5 ст.214 КПК України.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою слідчого судді, ОСОБА_6 подав на неї апеляційну скаргу у якій указав на її незаконність та необґрунтованість. В обґрунтування апеляційної скарги, ОСОБА_6 пославшись на положення національного законодавства та релевантну судову практику, звернув увагу на те, що положення ст.214 КПК України не передбачають здійснення слідчим суддею оцінки обґрунтованості заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, оскільки положення ст.214 КПК України мають імперативний характер і не відносять питання внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дискреційних повноважень суб`єкта, уповноваженого на внесення цих відомостей. Просив ухвалу слідчого судді скасувати та зобов`язати Державне бюро розслідувань внести відомості за його заявою від 18.12.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.
Частиною першою ст. 214 КПК України передбачений імперативний обов`язок слідчого, дізнавача, прокурора про внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР у випадку надходження заяви чи повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення. Аналіз указаної норми закону дає підстави стверджувати про те, що відомості до ЄРДР вносяться не по усякій заяві чи повідомленні, а саме по заяві чи повідомленні про вчинене кримінальне правопорушення. Чинний КПК України не містить поняття «заява про вчинене кримінальне правопорушення» та перелік ознак, які дають підстави для віднесення певної заяви до заяви про вчинене кримінальне правопорушення. На думку колегії суддів указані обставини можливо встановити із змісту ч.5 ст. 214 КПК України, якою передбачений перелік відомостей, які вносяться до ЄРДР.

Аналіз положень частин першої та п`ятої ст. 214 КПК України дає підстави стверджувати про те, що заявою про вчинене кримінальне правопорушення є письмове звернення до особи, уповноваженої на внесення відомостей до ЄРДР, про вчинене діяння, яке підпадає під ознаки однієї чи декількох статей (частин статей) Особливої частини КК України із викладенням у цьому зверненні обставин, що можуть свідчити про вчинене кримінальне правопорушення та дають можливість особі, уповноваженій на внесення відомостей до ЄРДР, здійснити попередню правову кваліфікацію цього діяння із зазначенням статті (статей, частини статті, статей) Особливої частини КК України. Зміст указаної вище норми закону указує на те, що для внесення відомостей до ЄРДР про вчинене кримінальне правопорушення достатньо подання заяви яка формально відповідає зазначеним вище критеріям.

Вивчивши заяву ОСОБА_6 адресовану Державному бюро розслідувань слідчий суддя обґрунтовано визнав те, що указану заяву не можливо розцінити як заяву про злочин, в розумінні положень ст. 214 КПК України. Колегія суддів із таким рішенням погоджується у повному обсязі. Аналіз заяви ОСОБА_6 дає підстави стверджувати про те, що вона не відповідає зазначеним вище критеріям і не дає можливості здійснити попередню кваліфікацію тих дій, які ОСОБА_6 розцінюються як злочин. Колегія суддів зважає на те, що сутність заяви ОСОБА_6 зводиться до незгоди із ухвалою, постановленою суддею ОСОБА_7 30.06.2020 року у справі № 757/20698/20-к, що не може розцінюватись як заява про злочин, оскільки діючим законодавством передбачений інший порядок дій, у випадку непогодження особи із судовим рішенням. Наведене у своїй сукупності указує на правильність висновків слідчого судді, які в ухвалі від 18.01.2021 року належним чином мотивовані.
Апеляційна скарга ОСОБА_6 не містить доводів, які би указували на незаконність, необґрунтованість чи невмотивованість ухваленого слідчим суддею рішення.
Колегія суддів повторно звертає увагу на те, що відповідно до вимог ст. 214 КПК України до ЄРДР підлягають внесенню відомості саме по заяві про злочин. Між тим, слідчим суддею безспірно встановлено те, що заява ОСОБА_6 за своїми формою та змістом не може бути розцінена як заява про злочин, а тому відомості по цій заяві не повинні вноситись до ЄРДР. При цьому, законом дійсно не передбачено можливості оцінки на етапі внесення відомостей до ЄРДР про вчинене кримінальне правопорушення обґрунтованості викладених у заяві обставин, підтвердження викладених у заяві фактів, вимагання доказів на підтвердження викладених у заяві обставин тощо. Указані обставини можуть бути підставою для закриття кримінального провадження в порядку ст. 284 КПК України після проведення досудового розслідування у необхідному об`ємі. Між тим, відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_6 , слідчий суддя зазначених вище висновків не зробив, будь-якої оцінки щодо вчинення кримінального правопорушення, обґрунтованості викладених у заяві обставин, підтвердження викладених у заяві фактів не надав. Слідчим суддею зроблене порівняння змісту та форми заяви ОСОБА_6 із вимогами закону які дають підстави віднесення відповідної заяви до заяви про злочин за результатами чого слідчим суддею зроблений обґрунтований висновок про відсутність підстав вважати те, що заява ОСОБА_6 є заявою про злочин.

Наведене указує на необґрунтованість доводів апеляційної скарги ОСОБА_6 та відсутність підстав для її задоволення.
Ухвала слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 18.01.2021 року про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб Державного бюро розслідувань, яка полягала у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою про кримінальне правопорушення від 18.12.2020 року відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування колегія суддів не вбачає, у зв`язку із чим залишає цю ухвалу без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 422 КПК України, колегія суддів, -
у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 18 січня 2021 рокупро відмову у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб Державного бюро розслідувань, яка полягала у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою про кримінальне правопорушення від 18.12.2020 року залишити без змін.

Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

СУДДІ

___________________ _______________________ _____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4