Справа №127/1-198/03
Провадження №1-во/127/21/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2022 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 12 клопотання ОСОБА_4 про виправлення описки у судовому рішенні,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання ОСОБА_4 про виправлення описки, допущеної у судовому рішенні.
Клопотання мотивоване тим, що 21.03.2003 вироком Ленінського районного суду м. Вінниці ОСОБА_5 засуджений за частиною другою статті 185 Кримінального кодексу України (далі КК) до покарання у виді 2 років позбавлення волі, на підставі статті 75 КК звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки. Разом з тим, у зазначеному судовому рішенні допущена описка, а саме у ньому не зазначено, з якого часу слід рахувати виконання вироку.
ОСОБА_4 (згідно з наданими суду документами ОСОБА_5 змінив прізвище на ОСОБА_4 ) клопотання підтримав та просив його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у клопотанні. Крім того, зауважив, що він протягом 3 діб перебував під вартою, а тому просив вирішити питання і щодо зазначеного строку.
В судовому засіданні ОСОБА_6 доповнив заяву і просив також виправити описку в його прізвищі та адресі проживання.
Прокурор вважає, що правові підстави для задоволення заяви відсутні, оскільки заявником по суті ставиться питання про зміну суті судового рішення, яке набрало законної сили.
Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку.
Відповідно до частини першої статті 379 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) суд має право за власною ініціативою або за заявою учасника кримінального провадження чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.
Разом з тим, суд вважає за доцільне зауважити, що постанові від 12.07.2018 (справа № 127/13656/16-к) Верховний Суд (далі ВС) звернув увагу на те, що описки, допущені в судовому рішенні, можуть бути виправлені, якщо це не стосується зміни суті судових рішень. Аналогічний висновок ВС зробив у постанові від 12.11.2020 (справа № 127/8685/19).

Отже, суд вважає, що ОСОБА_4 у своїй заяві фактично ставить питання про внесення змін до змісту судового рішення, що з огляду на викладене вище неприпустиме. Саме тому суд вважає, що правові підстави для задоволення заяви ОСОБА_4 в цій частині відсутні. Разом з тим, суд вважає за доцільне зауважити таке.

Зі змісту частини третьої статті 26 КПК випливає, що слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Однак, частиною першою статті 21 КПК визначено, що кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.
Згідно з частиною третьою статті 21 КПК кожен має право на участь у розгляді в суді будь-якої інстанції справи, що стосується його прав та обов`язків, у порядку, передбаченому цим Кодексом.
А відповідно до частини четвертої статті 21 КПК якщо інше не передбачено цим Кодексом, здійснення кримінального провадження не може бути перешкодою для доступу особи до інших засобів правового захисту, якщо під час кримінального провадження порушуються її права, гарантовані Конституцією України та міжнародними договорами України.
Суд при цьому вважає за доцільне зауважити, що пунктом 14 частини першої статті 537 КПК визначено, що під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати, зокрема, інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.
Зі змісту пункту 4 частини другої статті 539 КПК випливає, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до суду, який ухвалив вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 1, 10 (в частині клопотання про заміну покарання відповідно до частини п`ятої статті 53 Кримінального кодексу України), 12 (у разі якщо вирішення питання необхідне в зв`язку із здійсненням судового розгляду, воно вирішується судом, який його здійснює), 14 частини першої статті 537, статті 538 цього Кодексу.
Хоча з поданої ОСОБА_4 заяви не випливає, що вона стосується вирішення питань під час виконання вироку, однак суд вважає за доцільне з метою реалізації права останнього на доступ до правосуддя вирішити подану заяву по суті й надати їй відповідну правову оцінку.
Отже, як суд зазначив вище, ОСОБА_4 ініціював перед судом вирішення питання щодо початку строку відбування покарання за вироком Ленінського районного суду м. Вінниці від 21.03.2003.

Вирішуючи питання щодо підсудності зазначеної заяви, суд вважає за доцільне також зауважити, що згідно з пунктом 1 Указу Президента України № 437/2012 від 05.07.2012 Ленінський районний суд м. Вінниці був ліквідований, натомість був створений Вінницький міський суд Вінницької області. Тому суд вважає, що подана ОСОБА_4 заява підсудна Вінницькому міському суду Вінницької області.
Вирішуючи подану ОСОБА_4 заяву, суд вважає за доцільне зазначити таке.
Згідно з частиною першою статті 165 Кримінально-виконавчого кодексу України (далі КВК) іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.
Отже, зважаючи на ту обставину, що за вироком від 21.03.2003 ОСОБА_5 звільнений від відбування призначеного йому покарання з випробуванням з іспитовим строком, строк відбування покарання за вироком від 21.03.2003 слід рахувати саме з дня проголошення вироку, тобто 21.03.2003.
Разом з тим, заявник у судовому засіданні посилався на те, що він був затриманий і перебував під вартою три доби. На підтвердження зазначеної обставини він надав суду копію протоколу його затримання. Прокурор при цьому зауважив, що заявником надана копія зазначеного протоколу, яка не може бути прийнята судом до уваги.
Відповідно до частини п`ятої статті 72 КК (в редакції Закону № 2341-III, який був чинний на момент постановлення зазначеного вище вироку) попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.
Згідно з частиною першою статті 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» (далі Закон № 3352-XII) попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.
Оцінюючи доводи прокурора щодо надання копії документа, який завірений ОСОБА_4 , суд вважає за доцільне зауважити таке.
Відповідно до речення першого частини третьої статті 99 КПК сторона кримінального провадження, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, зобов`язані надати суду оригінал документа. Реченням другим частини третьої статті 99 КПК зроблене застереження, з якого випливає, що оригіналом документа є сам документ, а оригіналом електронного документа - його відображення, якому надається таке ж значення, як документу.
Отже, посилання прокурора на неприйнятність наданих заявником копій документів можуть бути слушними. Однак суд при цьому враховує, що на запит суду про надання для огляду в судовому засіданні матеріалів кримінальної справи начальником відділу ведення архівних справ Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_7 надана відповідь, відповідно до якої кримінальна справа № 1-198/03 знищена. Саме тому суд вважає, що здійснити дослідження оригіналу протоколу затримання немає об`єктивної можливості, а тому суд вважає за доцільне прийняти до уваги надану заявником копію протоколу затримання. При цьому суд також враховує, що заявник відповідного процесуального документу, яким був би підтверджений факт його звільнення з-під варти не надана.
Отже, строк перебування ОСОБА_5 під вартою з 14.05.2002 по день його звільнення з-під варти відповідно до приписів частини п`ятої статті 72 КК (в редакції Закону № 2341-III) слід зарахувати до строку призначеного йому покарання за вироком Ленінського районного суду м. Вінниці від 21.03.2003.
Вирішуючи питання щодо наявності правових підстав для задоволення заяви про виправлення описки у прізвищі та адресі проживання суд вважає за доцільне зауважити таке.
Як суд зазначив вище, заявником на підтвердження повноважень на звернення до суду надана копія свідоцтва про шлюб, згідно з яким у зв`язку з реєстрацією шлюбу його прізвище було змінене з « ОСОБА_8 » та « ОСОБА_9 ». Зі змісту вироку від 21.03.2003, який є предметом судового дослідження, випливає, що засуджена особа « ОСОБА_8 ». Тому суд вважає, що правові підстави для задоволення заяви в цій частині відсутні.
Вирішуючи питання щодо наявності правових підстав для виправлення описки щодо адреси проживання, суд вважає за доцільне звернути увагу, що заявником не надані відповідні докази, які б свідчили про те, що на час постановлення судового рішення (вироку від 21.03.2003) була допущена описка щодо його місця проживання. Натомість заявник посилання на те, що він протиправно був позбавлений його житла. Вирішення питання щодо позбавлення заявника його житла не належить до повноважень суду в зазначеному провадженні, тому суд правову оцінку зазначеним твердженням заявника не надає. Разом з тим, суд вважає, що виправлення адреси проживання засудженого ОСОБА_5 на час постановлення вироку фактично є зміною суті судового рішення, про недопустимість чого суд вже зазначив вище. Саме тому суд вважає, що правові підстави для задоволення заяви в цій частині відсутні.
Керуючись статтями 371, 537 КПК, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Роз`яснити, що строк відбування покарання за вироком Ленінського районного суду міста Вінниці від 21.03.2003 (справа № 1-198/03) слід рахувати з моменту оголошення вироку суду, тобто з 21.03.2003.

Строк перебування ОСОБА_5 під вартою з 14.05.2002 по день його звільнення з-під варти відповідно до приписів частини п`ятої статті 72 Кримінального кодексу України (в редакції Закону № 2341-III) слід зарахувати до строку призначеного йому покарання за вироком Ленінського районного суду м. Вінниці від 21.03.2003.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Вінницький міський суд Вінницької області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: