Справа № 727/1635/22
Провадження № 1-кп/727/194/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 квітня 2022 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:
Головуючого - судді: ОСОБА_1
за участю секретаря: ОСОБА_2
сторін кримінального провадження:
прокурора: ОСОБА_3
потерпілої: ОСОБА_4
захисника: ОСОБА_5
обвинуваченого: ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0001967 від 02.12.2021 року, по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , працюючого різноробочим в Чернівецькому підприємстві товариства глухих, із середньою освітою, розлученого, в силу ст.89 КК України раніше не судимого, -
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_6 у грудні 2021 року вчинив умисний злочин при наступних обставинах:
Так, 01.12.2021 року о 20 год. 30 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи в приміщенні коридору будинку АДРЕСА_3 в стані алкогольного сп`яніння, під час виниклого конфлікту із ОСОБА_4 , який виник на грунті неприязних стосунків, переслідуючи мету спричинення тілесних ушкоджень, діючи умисно, усвідомлючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у виді спричинення фізичного болю та тілесних ушкоджень, перебуваючи позаду ОСОБА_4 , кулаками правої та лівої руки наніс декілька ударів в область голови зліва, від яких ОСОБА_4 втратила рівновагу та впала обличчям до підлоги, після чого ОСОБА_6 продовжив наносити чисельні удари кулаками рук в голову, спину та по всьому тілу.

У подальшому, ОСОБА_4 , перебуваючи на підлозі, перевернувшись на спину намагалась зупинити протиправні дії ОСОБА_6 , який продовжуючи свої неправомірні дії, кулаками лівої та правої руки продовжив наносити чисельні удари по обличчю, тулубу та ногам останньої, внаслідок чого заподіяв потерпілій ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді: рани в ділянці зовнішнього кута лівої брови; пара орбітальної гематоми зліва, струс головного мозку; синців в кількості 2-х по внутрішній поверхні середньої третини правого стегна; на передній поверхні у верхній третині лівої гомілки; на задній поверхні верхньої третини лівої гомілки; на зовнішній поверхні нижньої третини лівої гомілки; на задній поверхні нижньої третини лівої гомілки.

Відповідно до висновку експерта №1221екс від 17.01.2022 року та №120д від 23.02.2022 року дані тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, що призвели до короткочасного розладу здоров`я.

Обвинувачений ОСОБА_7 у судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав частково. Суду пояснив, що того дня у нього виник конфлікт із цивільною дружиною. Потерпіла прийшла до їх будинку та сказала, щоб він перестав кричати. Він відкрив двері кімнати, вийшов та схопив ОСОБА_4 , після чого ударив її кулаком у плечі та в брову декілька разів. При цьому потеріпла на землі не лежала, оскільки він її тримав. Після цього, остання побігла до свого батька, а він побіг за нею. Того дня вживав бренді колу.

Цивільний позов, заявлений потерпілою, визнав частково. Зокрема, погоджується виплатити їй кошти на лікування у розмірі 3939 гривень. В іншій частині позовні вимоги не визнає. На даний час він не може виплатити завдану шкоди, у зв`язку з недостатністю коштів. Планує звільнитись із роботи.

Потерпіла ОСОБА_4 суду показала, що 01.12.2021 року до неї у вікно постукав сусід ОСОБА_8 та попросив допомогти заспокоїти сусіда ОСОБА_6 . У дворі будинку було чути як обвинувачений кричав, що всіх вб`є. Вони разом зайшли до будинку. Обвинувачений перебував за зачиненими дверима у себе в кімнаті. Вона нагалась його заспокоїти, після цього вирішила звідти піти, однак відчула удар у спину. Потім було ще декілька ударів по ногах, спині, сідницях, голові. Від ударів потерпіла впала на землю, однак ОСОБА_6 продовжував завдавати їй ударів. ОСОБА_8 відштовхнув від неї обвинуваченого і вона змогла вибігти з будинку.

Заявлений цивільний позов підтримала. Вказувала на те, що кримінальним правопорушенням їй було спричинено матеріальну шкоду на лікування.

Також внаслідок падіння від ударів обвинуваченого було розбито сенсорний екран її мобільного телефону марки Iphone-X dfhnscn, вартістю 3000 гривень.

Окрім того, їй було завдано моральну шкоду, яка полягає в порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного життя у зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями, страх можливого повторення подій, негативні переживання та спогади. Враховуючи присутність психологічного травмуючого фактору, користуючись принципами розумності та справедливості, вважає, що розмір моральної шкоди дорівнює 10000 гривень.

Просила стягнути з ОСОБА_6 на її користь майнову шкоду у розмірі 6939 грн. 00 коп., а також 10000 гривень на відшкодування моральної шкоди.

Цивільний позов підтримала.

Свідок ОСОБА_8 суду показав, що мешкає з обвинуваченим в одному будинку. 01.12.2021 року ввечері ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчинив конфлікт із своєю цивільною дружиною. Він вирішив покликати потерпілу ОСОБА_4 , яка мешкає по сусідству, щоб допомогла заспокоїти обвинуваченого. Вони з потерпілою підійшли до дверей обвинуваченого. Оксана через зачинені двері говорила із ним та намагалась його заспокоїти. Потім ОСОБА_4 вирішила піти додому, однак обвинувачений вибіг у коридор і вдарив останню кулаком по спині, штовхнув і вона впала. Після цього ОСОБА_6 продовжив наносити їй удари. Він відтягнув обвинуваченого від потерпілої і вона змогла втекти додому. ОСОБА_6 намагався її наздогнати.

Незважаючи на не визнання вини обвинуваченим, його вина у вчиненні інкримінованого кримінального проступку, крім показів потерпілої та свідка ОСОБА_8 , підтверджується письмовими доказами, дослідженими та проаналізованими судом, а саме:

-Витягом з ЄРДР про реєстрацію кримінального провадження №0001967 від 02.12.2021 року, з якого вбачаєься, що ОСОБА_4 повідомила про те, що 01.12.2021 року біля 20 год. 30 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи в приміщенні будинку АДРЕСА_3 , завдав їй тілесних ушкоджень (а.п.44-45);

-Протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 01.12.2021 року, відповідно до якого ОСОБА_4 повідомила про те, що ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, по АДРЕСА_3 умисно завдав їй тілесних ушкоджень (а.п.46);

-Висновком експерта №1221 від 17.01.2022 року, відповідно до якого у ОСОБА_4 виявлено наступні тілесні ушкодження: рани в ділянці зовнішнього кута лівої брови; синці в кількості 2-х по внутрішній поверхні середньої третини правого стегна; на передній поверхні у верхній третині лівої гомілки; на задній поверхні верхньої третини лівої гомілки; на зовнішній поверхні нижньої третини лівої гомілки; на задній поверхні нижньої третини лівої гомілки. Тілесне ушкодження у вигляді рани в ділянці зовнішнього кута лівої брови відноситься до легких тілесних ушкоджень, що призвело до короткочасного розладу здоров`я. Інші тілесні ушкодження відносять до легких тілесних ушкоджень.

-Зазначені тілесні ушкодження виникли в результаті не менш як 7-разової травмуючої дії твердих тупих предметів, якими могли бути руки (кулаки або долоні) нападаючої особи, по строку виникнення, не виключено, можуть відповідати 01.12.2021 року, могли виникнути при обставинах вказаних у фабулі постанови та таких, на які вказує під експертна. Беруючи до уваги характер та локалізацію даних тілесних ушкоджень рахую неможливим виникнення їх в результаті падіння під експертної з положення стоячи (а.п.51-51);

-Протоколом проведення слідчого експерименту від 20.02.2022 року та відеозаписом до нього, проведеним за участю потерпілої ОСОБА_4 . У ході проведення слідчого експерименту потерпіла відтворила події вечора 01.12.2021 року та показала місце, де було вчинено кримінальне правопорушення буд. АДРЕСА_3 . Зокрема, потерпіла відтворила обставини, за яких обвинувачений наносив їй удари (а.п.53-55);

-Протоколом проведення слідчого експерименту від 20.02.2022 року та відеозаписом до нього, проведеним за участю свідка ОСОБА_8 . У ході проведення слідчого експерименту свідок відтворив події вечора 01.12.2021 року та показав місце, де було вчинено кримінальне правопорушення буд. АДРЕСА_3 . Зокрема, свідок відтворив обставини, за яких обвинувачений наносив потерпілій удари (а.п.56-58);

-Висновком експерта №120Д від 23.02.2022 року, відповідно до якого у ОСОБА_4 виявлено наступні тілесні ушкодження: рана в ділянці зовнішнього кута лівої брови; пара орбітальна гематома зліва, струс головного мозку; синці в кількості 2-х по внутрішній поверхні середньої третини правого стегна; на передній поверхні у верхній третині лівої гомілки; на задній поверхні верхньої третини лівої гомілки; на зовнішній поверхні нижньої третини лівої гомілки; на задній поверхні нижньої третини лівої гомілки. Тілесні ушкодження у вигляді рани в ділянці зовнішнього кута лівої брови, параорбітальної гематоми зліва, струсу головного мозку відносяться до легких тілесних ушкоджень, що призвели до короткочасного розладу здоров`я. Інші тілесні ушкодження відносять до легких тілесних ушкоджень.

-Зазначені тілесні ушкодження виникли в результаті не менш як 7-разової травмуючої дії твердих тупих предметів, якими могли бути руки (кулаки або долоні) нападаючої особи, по строку виникнення, не виключено, можуть відповідати 01.12.2021 року, могли виникнути при обставинах вказаних у фабулі постанови та таких, на які вказує ОСОБА_4 та ОСОБА_8 під час проведення слідчих експериментів. Беруючи до уваги характер та локалізацію даних тілесних ушкоджень рахую неможливим виникнення їх в результаті падіння під експертної з положення стоячи (а.п.62-64);

-Протоколом проведення слідчого експерименту від 23.02.2022 року та фототаблицею до нього, проведеним за участю обвинуваченого ОСОБА_6 . У ході проведення слідчого експерименту обвинувачений відтворив події вечора 01.12.2021 року та показав як завдавав потерпілій тілесних ушкоджень (а.п.74-82).

Таким чином, аналізуючи всі докази в їх сукупності, суд вважає, що орган досудового розслідування правильно кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 125 КК України, оскільки в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що він вчинив умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Суд критично оцінює позицію обвинуваченого щодо часткового визнання винуватості та механізму заподіяння тілесних ушкоджень, оскільки його винуватість у правопорушенні доведена і сумніву не викликає. Таку позицію обвинуваченого, суд вважає способом, обраним ним для свого захисту з метою уникнути відповідальності за вчинене правопорушення.
Так, статтею 2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно зі ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Статтею 23 КПК України передбачено, що суд досліджує докази безпосередньо. Не може бути визнано доказами відомості, що містяться в показаннях, речах та документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім як у випадках, передбачених зазначеним Кодексом.
Так, факт заподіяння тілесних ушкоджень та механізм їх завдання повністю підтверджуються показаннями потерпілої та свідка ОСОБА_8 , узгоджуються із даними, що містяться у протоколах слідчих експериментів за участю потерпілої та свідка, які детально відтворили механізм та обставини, за яких обвинувачений завдавав ОСОБА_4 тілесних ушкоджень.
Ставити ці показання під сумнів, підстав немає. Окрім того, судом не встановлено, а стороною захисту не представлено доказів, які б підтверджували отримання потерпілою тілесних ушкоджень при інших обставинах чи за участі інших осіб.
При цьому, агресивна поведінка ОСОБА_6 , який розпочинав конфлікт із потерпілою та не бажав припиняти свої протиправні дії, цілеспрямований характер його дій та локалізація завданих ним тілесних ушкоджень потерпілій безсумнівно свідчать, що умислом обвинуваченого охоплювалося саме спричинення потерпілій тілесних ушкоджень.
Суд вважає, що у даному випадку вина обвинуваченого доведена поза розумним сумнівом.
Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований кримінальний проступок був учинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.
Відповідно до ст. 94 КПК України оцінка доказів є компетенцією суду, який ухвалив вирок. Безпосередність сприйняття доказів дає змогу суду належним чином дослідити і перевірити їх (як кожний доказ окремо, так і у взаємозв`язку з іншими доказами), здійснити їх оцінку за критеріями, визначеними у зазначеній статті, і сформувати повне та об`єктивне уявлення про фактичні обставини конкретного кримінального провадження.
Оцінюючи зібрані в даному кримінальному провадженні докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд приходить до висновку про те, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження та підтверджується, поза розумним сумнівом, комплексом достатньо переконливих, чітких, неспростовних і узгоджених між собою доказів.
При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання, суд, керуючись вимогами ст.65 КК України, враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого правопорушення, те, що згідно до ст.12 КК України, правопорушення, передбачене ч.2 ст. 125 КК України є кримінальним проступком.

Крім того, суд враховує відомості про особу обвинуваченого, зокрема те, що він в силу ст.89 КК України раніше не судимий, по місцю проживання характеризується посередньо, завдану кримінальним правопорушенням шкоду не відшкодовано.

Суд враховує, що ОСОБА_6 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав частково, у вчиненому щиро розкаявся.

Наведену обставину суд, на підставі ст. 66 КК України, визнає такою, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 .

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого є вчинення кримінального проступку в стані алкогольного сп`яніння.

На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого проступку, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, та особу винного, наявність невідшкодованої шкоди потерпілій особі, керуючись принципом справедливості та індивідуалізації призначення покарання, суд приходить до висновку про необхідність призначення покарання обвинуваченому в межах санкції статті ч.2 ст.125 КК України.

Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого (підсудного), випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.
Таку міру суд вважає необхідною та достатньою не тільки для покарання ОСОБА_6 за вчинене протиправне діяння, а й для його виправлення.
Щодо заявленого цивільного позову потерпілої у кримінальному провадженні суд вважає за необхідне зазначити наступне:

Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом.

Згідно з ч. 2 ст. 127 Кримінального процесуального кодексу України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Відповідно до ч. 1 ст. 128 Кримінального процесуального кодексу України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.
Під шкодою у кримінальному провадженні розуміються втрати, яких зазнала потерпіла сторона, зокрема, у результаті викрадення, знищення або пошкодження майна.
Відповідно до положень ч. 1 ст.129 КПК України суд, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
При цьому майнова шкода - це наслідки кримінального правопорушення , що мають вартісну форму та полягають у безпосередньому зменшенні матеріального блага особи (викрадення, пошкодження, знищення майна), у позбавленні її можливості одержати заплановані доходи, а також у понесенні особою будь-яких додаткових майнових витрат (на відновлення знищеного чи пошкодженого майна, тощо).
Якщо злочин передбачає заподіяння потерпілому шкоди (майнової, моральної чи фізичної), це є підставою виникнення, поряд з кримінальною, також і цивільно-правової відповідальності.
В свою чергу, статтею ст. 22 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, окрім іншого, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Відповідно до ч. 1 ст. 1177 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
Шкода, яка підлягає стягненню в кримінальному провадженні має випливати з пред`явленого обвинувачення.
Однак, заслуговує на увагу також те, що за змістом п. 3 ч. 1 ст. 91 Кримінального процесуального кодексу України вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, належить до обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.
Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Крім того, як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином і стягнення безпідставно нажитого майна» №3 від 31.03.1989 року, вирішуючи при постановленні вироку питання про відшкодування матеріальної шкоди, суд має керуватися відповідними нормами цивільного, трудового та іншого законодавства, які регулюють майнову відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам, підприємствам, установам, організаціям, державі.

Як вбачається з пред`явленого цивільного позову, потерпіла ОСОБА_4 звернулася до суду з вимогами відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 6939 гривень та моральної шкоди у розмірі 10000 гривень.

На обґрунтування матеріальної шкоди потерпіла вказувала на те, що у зв`язку з завданими обвинуваченим їй тілесними ушкодженнями вона витратила на лікування 3939 гривень (а.п. 27-28 Том 1).

Також потерпіла ОСОБА_4 звернулася до суду з позовними вимогами про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 3000 гривень, якої вона зазнала внаслідок падіння під час конфлікту її мобільного телекону, під час чого розбився сенсорний екран її телефону Iphone-X dfhnscn, вартістю 3000 гривень.

На обґрунтування матеріальної шкоди потерпіла долучила квитанцію про ремонт дисплею (а.п.30).

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 вказаної частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Обов`язок доказування покладається на сторін. Це положення є найважливішою складовою принципу змагальності. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. У разі недостатності доказів, наявності сумнівів щодо їх достовірності суд вправі запропонувати представити докази тій стороні, яка несе обов`язок по доказуванню.
Відповідно до приписів статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Розглядаючи позовну вимогу щодо відшкодування коштів, витрачених на ремонт сенсорного екрану мобільного телефону, суд вважає, що заявлена шкода є недоведеною, оскільки надана суду квитанція не засвідчена, а отже не підтверджена належними та допустимими доказами. Окрім того, обставини пошкодження мобільного телефону потерпілої не відображені в пред`явленому ОСОБА_6 обвинуваченні, а тому суд приходить до висновку, що зазначена шкода не випливає з обставин вчинення кримінального правопорушення, у зв`язку з чим заявлена вимога задоволенню не підлягає.
Позовні вимоги про стягнення витрат на лікування у розмірі 3939 гривень підтверджені належними доказами та визнаються обвинуваченим, а тому підлягають задоволенню.

Що стосується позовних вимог про відшкодування моральної шкоди в розмірі 10000 гривень потерпілій особі слід зазначити наступне.
Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Як встановлено судом та підтверджується висновком судово-медичної експертизи потерпілій внаслідок протиправних дій ОСОБА_6 було завдано легких тілесних ушкоджень.
Суд також враховує, що внаслідок спричинення тілесного ушкодження в житті потерпілої сталися негативні зміни у вигляді психологічного пригнічення, пов`язаного із неприємними спогадами про подію кримінального правопорушення та подальше лікування. При цьому, суд зауважує, що обвинувачений потерпілій шкоду не відшкодував.
Отже, при визначенні розміру грошового відшкодування за завдані потерпілій моральні страждання суд, враховує характер вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, бере до уваги глибину фізичних та душевних страждань потерпілої, порушення її нормальних життєвих зав`язків, ступінь вини обвинуваченого, враховує вимоги розумності та справедливості.
З урахуванням зазначених вище обставин, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення вимог потерпілої про відшкодування спричиненої їй моральної шкоди у розмірі 3000 гривень.

Керуючись ст.ст.368, 370, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України і за його вчинення призначити йому покарання у виді 200 (двісті) годин громадських робіт .

Цивільний позов ОСОБА_4 задовольнити частково, стягнувши з засудженого ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування завданої майнової шкоди кошти у розмірі 3939 гривень, а також 3000 гривень на відшкодування завданої моральної шкоди.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

На вирок суду може бути подана апеляція до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1