Справа №295/9402/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.10.2022 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду міста Житомира ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області, погоджене прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0001934 від 23.09.2022 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до суду з клопотанням, в якому просить накласти арешт на куртку зеленого кольору з плямами речовини бурого кольору, кофту чорного кольору, штани чорного кольору, кросівки чорні, що належить ОСОБА_4 та тимчасово позбавити власника та користувачів останнього можливості відчужувати розпоряджатися та використовувати, вищевказане майно.
Слідчий в судове засідання не прибув, в клопотанні просив розглядати клопотання без участі слідчого та прокурора, оскільки сторона обвинувачення повністю підтримує подане клопотання та розглянути дане клопотання без повідомлення власника вищезазначеного майна, його захисників чи представників, з метою забезпечення арешту вилученого даного майна.
Суд дослідивши матеріали клопотання, доходить наступного висновку.
Слідчим суддею встановлено, що у провадженні СВ Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області знаходиться кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудового розслідування за №0001934 від 23.09.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 23.09.2022 року близько 21 год 14 хв за адресою: АДРЕСА_1 виявлено труп гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зі слідами насильницької смерті. Під час поверхневого обшуку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 прож. за адресою: АДРЕСА_1 , було вилучено: куртку зеленого кольору з плямами речовини бурого кольору, кофту чорного кольору, штани чорного кольору, кросівки чорні.
Постановою про визнання предмету речовим доказом від 24.09.2022 року вказані речі було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0001934 від 23.09.2022 року.
За змістом п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ч. 3 ст. 170, ст. 98 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення та достатність доказів, що вказують на його вчинення; правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження тощо.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно зі статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
З огляду на завдання арешту майна та з метою забезпечення збереження речових доказів, а також зважаючи на наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.
Накласти арешт на куртку зеленого кольору з плямами речовини бурого кольору, кофту чорного кольору, штани чорного кольору, кросівки чорні, що належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та тимчасово позбавити власника та користувачів можливості відчужувати розпоряджатися та використовувати, вищевказане майно.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1