Дата документу 17.05.2022 Справа № 554/2144/22
Провадження № 1-кс/554/4546/2022
УХВАЛА
Іменем України
17 травня 2022 року м.Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 розглянувши клопотання слідчого СВ Відділення поліції №1 Полтавського районного управління поліції ГУНП в Полтавській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 про надання дозволу на примусове відібрання біологічних зразків у підозрюваного ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000133 від 28.03.2022за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні СВ відділення поліції №1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області перебувають матеріали досудового розслідування №0000133 від 28.03.2022 за підозрою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Установлено, що 28.03.2022, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешанець АДРЕСА_1 ,діючи за попередньою змовою з невстановленою особою у якої придбав речовину за всіма зовнішніми ознакми схожу на наркотичний засіб, перебуваючи у Прирічковому парку у м. Полтава, незаконно зберігав, з метою збуту, а також незаконно збував вищевказануречовину.

12.05.2022 року винесено постанову прокурора Полтавської окружної прокуратури ОСОБА_4 про відібрання біологічних зразків для проведення експертизи у ОСОБА_3 .

Згідно протоколу відібрання біологічних зразків для проведення експертизи від 13.05.2022 підозрюваний ОСОБА_3 відмовився від добровільного надання біологічних слини.

Відповідно до висновку експертизи № КСЕ-19/117-22/2904 від 07.04.2022 року на наданих на дослідження полімерних згортках із порошкоподібною речовиною виявлено піт, які були вилучені в ході особистого обшуку ОСОБА_3 , 28.03.2022 року.

З огляду на це, з метою забезпечення повного і неупередженого досудового розслідування та, зокрема, встановлення факту вживання ОСОБА_3 наркотичних засобів та вчинення ним злочину у стані, викликаному вживанням наркотичних або інших одурманюючих засобів (п. 13 ч. 1 ст. 67 КК України), а також проведення порівняльного дослідження зразків поту виявлених на поверхнях вилучених полімерних згортків, наразі виникла необхідність у проведенні судово-медичної експертизи, та судово-імунологічної експертизи.

Відтак, з метою повного, всебічного та неупередженого досудового розслідування, а також встановлення обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме - обставин, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу підозрюваного, обтяжують чи пом`якшують покарання, необхідно здійснити примусове відібрання біологічних зразків ОСОБА_3 , а саме - зразків його слини.

Слідчий у судове засідання не з`явився, просив розглядати клопотання без його участі.

Приписами ст. 245 КПК України врегульовано питання, що стосується отримання зразків для експертизи.

Згідно ч.2 ст.245 КПК України порядок відібрання зразків з речей і документів встановлюється згідно з положеннями про тимчасовий доступ до речей і документів (статті 160-166 цього Кодексу).

Вимоги до змісту клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів визначені ч.2 ст.160 КПК України.

Так, у клопотанні зазначаються: 1) короткий виклад обставин кримінального правопорушення, у зв`язку з яким подається клопотання; 2) правова кваліфікація кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 3) речі і документи, тимчасовий доступ до яких планується отримати; 4) підстави вважати, що речі і документи перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; 5) значення речей і документів для встановлення обставин у кримінальному провадженні; 6) можливість використання як доказів відомостей, що містяться в речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів, у випадку подання клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю; 7) обґрунтування необхідності вилучення речей і оригіналів або копій документів, якщо відповідне питання порушується стороною кримінального провадження.

В порушення наведеної вище норми слідчим не обґрунтовано можливість використання як доказів зразків слини та крові ОСОБА_3 та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих зразків. В клопотанні наведені загальні фрази про можливість використання зразків як доказів, без конкретизації.

Посилання слідчого на необхідність отримання зразків крові та слини для визначення ступеню тяжкості кримінального правопорушення та даних, що характеризують особу підозрюваного слідчий суддя вважає необґрунтованими, оскільки слідчим не конкретизовано співвідношення такого відібрання біологічних зразків (крові та слини ) підозрюваного між кримінальним правопорушенням у якому підозрюється ОСОБА_3 .

Правовою підставою для відібрання зразків крові підозрюваного слідчий зазначає ст.245 КПК України.

Вказаною статтею врегульовано питання отримання зразків для експертизи, зокрема, відбирання біологічних зразків у особи.

Так, відповідно до ч.3 ст.245 КПК України у разі відмови особи добровільно надати біологічні зразки слідчий суддя, суд за клопотанням сторони кримінального провадження, що розглядається в порядку, передбаченому статтями 160-166 цього Кодексу, має право дозволити слідчому, прокурору (або зобов`язати їх, якщо клопотання було подано стороною захисту) здійснити відбирання біологічних зразків примусово.

Аналіз наведеної норми свідчить про можливість відібрання саме біологічних зразків у особи.

Разом з тим, чинний КПК України не містить визначень, що є об`єктом біологічних зразків особи, а також чіткого механізму (послідовності дій, складу осіб, способу) їх відібрання.

Як визначено ч.ч.1, 2 ст.8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 23.04.2003р. у справі «Полторацький проти України» вказав, що вираз «згідно із законом» насамперед вимагає, щоб оскаржуване втручання мало певну підставу в національному законодавстві; він також стосується якості відповідного законодавства і вимагає, щоб воно було доступне відповідній особі, яка, крім того, повинна передбачати його наслідки для себе, а також це законодавство повинно відповідати принципу верховенства права.

У рішенні від 23.06.1995р. у справі «Толстой-Милославський проти Сполученого Королівства» Європейський суд з прав людини вказав: під терміном «закон» слід розуміти як норми, встановлені писаним правом, так і правила, що сформувалися у прецедентному праві. Закон має відповідати якісним вимогам, насамперед, вимогам «доступності» та «передбачуваності». Суд зазначає, що «закон» повинен бути належним чином доступним: громадяни повинен мати змогу отримати адекватну інформацію за обставин застосування правових норм у конкретному випадку. Крім того, норма не може розглядатися як «закон» , якщо вона не сформульовано з достатньою чіткістю, щоб громадянин міг регулювати свою поведінку. Громадянин повинен мати можливість у разі необхідності за належної правової допомоги - передбачати, наскільки це розумно за конкретних обставин, наслідки, до яких може призвести певна дія.

Насамперед, суд повинен розглянути чи було втручання здійснене «відповідно до закону». Цей вираз, по-перше, вимагає, щоб відповідний захід мав певну підставу в національному законодавстві; він також стосується якості відповідного законодавства і вимагає, щоб воно було доступне відповідній особі, яка, крім того, повинна бути здатна передбачити його наслідки для себе, а також це законодавство повинно відповідати принципу верховенства права (рішення у справах «Круслен проти Франції та «Ювіг проти Франції»).

Разом з тим в клопотанні відсутнє посилання на законодавчо закріплений спосіб (процедуру) примусового відібрання біологічних зразків, на необхідність чого вказує ЄСПЛ в рішенні, в т.ч. на яке посилається сам слідчий. При цьому положення ст.241 та ст.245 КПК України не визначають чіткого порядку примусового відібрання саме біологічних зразків, а вказують на процедуру розгляду клопотання, зокрема що таке клопотання розглядається в порядку встановленому статтями 160-166 КПК України.

Враховуючи вищевикладене та те, що чинним КПК України чітко не передбачено процедури примусового відібрання біологічних зразків, слідчим не запропоновано зрозумілого механізму примусового відібрання біологічних зразків та не конкретизовано співвідношення між таким відібранням та кримінальним правопорушенням, вбачається відсутність правових підстав для відповідного втручання у права особи, а тому слід дійти до висновку, що клопотання задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 160-166, 241, 245, 309 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання слідчого СВ Відділення поліції №1 Полтавського районного управління поліції ГУНП в Полтавській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 про надання дозволу на примусове відібрання біологічних зразків у підозрюваного ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000133 від 28.03.2022за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 Кримінального кодексу України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1