Житомирський апеляційний суд
Справа №295/1341/18 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст. 345 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2022 року. Житомирський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_2 головуючого, ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5 , прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 , -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі у режимі відеоконференції з місцем перебування захисника за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 та прокурора Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_9 на вирок Богунського районного суду м. Житомира від 25 січня 2021 року у кримінальному провадженні №0005061 за ч. 2 ст. 345 КК України щодо ОСОБА_7 (далі - ОСОБА_10 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого згідно ст. 89 КК України, -

в с т а н о в и в:

Цим вироком ОСОБА_10 засуджено за ч. 2 ст. 345 КК України на 3 роки обмеження волі. На підставі ст. ст. 75, 76 КК України вирішено звільнити ОСОБА_10 від відбування покарання з випробуванням на 1 рік та зобов`язано його: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; періодично з`являтися на реєстрацію в уповноважений орган з питань пробації.

Згідно вироку, близько 10 год 15 хв 22.09.2017 у коридорі другого поверху Корольовського районного суду м. Житомира біля залу засідань №205 після закінчення розгляду Корольовським районним судом м. Житомира справи за клопотанням слідчого ОСОБА_11 про накладення на ОСОБА_10 грошового стягнення у зв`язку із невиконанням обов`язків потерпілого у кримінальному провадженні № 0005467 від 04.10.2014, старший слідчий слідчого відділу прокуратури Житомирської області юрист 1 класу ОСОБА_11 з метою виконання службового обов`язку щодо повного та всебічного досудового розслідування у кримінальному провадженні №0005467, керуючись ст. 40, 103, 133, 135-137 КПК України, наблизився до потерпілого ОСОБА_10 , який сидів навприсядки біля лавки, з метою вручення останньому повістки про виклик до органу досудового розслідування для допиту в якості потерпілого, яку тримав у руці, застосовуючи фіксування вказаної процесуальної дії на власний мобільний телефон, почав представлятись та намагався вручити ОСОБА_10 повістку.

У той же час та у тому ж місці ОСОБА_10 , якому було достовірно відомо, що ОСОБА_11 є працівником правоохоронного органу та виконує покладені на нього законом службові обов`язки, умисно з метою заподіяння ОСОБА_11 тілесних ушкоджень, різко підвівся на ноги та зі словами «йди від мене, надоїв» накинувся на ОСОБА_11 та відштовхнув останнього від себе рукою в плече, на невелику відстань, голосно кричав та висловлювався словами брутальної лайки. Вказаними діями ОСОБА_10 умисно спричинив слідчому ОСОБА_11 легке тілесне ушкодження у вигляді синця у проекції передньої поверхні лівого плечового суглобу.

В апеляційних скаргах:

- прокурор Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_9 просить скасувати вирок суду в частині призначення покарання та ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_10 більш суворе покарання за ч. 2 ст. 345 у виді 3 років обмеження волі. В решті вирок залишити без змін. Посилається на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність ст. 75 КК України та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості скоєного правопорушення та особі обвинуваченого. Твердить, що суд не в повній мірі врахував суспільну небезпечність вчиненого кримінального правопорушення, а також ті обставини, що обвинувачений не розкаявся, оскільки не визнав своєї вини та не вибачився перед потерпілим;
- захисник ОСОБА_8 та обвинувачений ОСОБА_10 ставлять питання про скасування вироку та закриття справи у зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення та недоведеністю винності ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Посилаючись на свою оцінку доказів, твердять про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, недопустимість доказів та неправильність оцінки судом доказів.
У письмових запереченнях на апеляційні скарги: прокурор ОСОБА_9 твердить про необґрунтованість апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_10 та захисника, доведеність винності ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, законність та вмотивованість вироку; обвинувачений ОСОБА_10 твердить про необґрунтованість апеляційної скарги прокурора та просить залишити її без задоволення.
Заслухавши пояснення обвинуваченого та доводи захисника ОСОБА_8 в підтримання своїх апеляційних скарг та в заперечення апеляційної скарги прокурора, доводи прокурора в підтримання апеляційної скарги прокурора та в заперечення апеляційних скарг сторони захисту, перевіривши справу, апеляційний суд приходить до таких висновків.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винності ОСОБА_10 у вчиненні умисного заподіяння працівникові правоохоронного органу ОСОБА_12 легкого тілесного ушкодження у зв`язку із виконанням цим працівником службових обов`язків та кваліфікацію цих дій за ч. 2 ст. 345 КК України, є обґрунтованими та відповідають фактичним обставинам справи, оскільки підтверджуються сукупністю досліджених в судовому засідання доказів, яким суд першої інстанції дав належну оцінку у вироку.
Зокрема суд першої інстанції обґрунтовано визнав достовірними послідовні пояснення потерпілого ОСОБА_12 в судовому засіданні та на досудовому розслідуванні під час слідчого експерименту про обставини умисного заподіяння обвинуваченим йому як працівнику правоохоронного органу легкого тілесного ушкодження шляхом поштовху рукою у плече з приводу вручення повістки, оскільки вказані потерпілим фактичні обставини підтверджуються наведеними у вироку показаннями свідків-очевидців ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 про обставини конфлікту, перед яким потерпілий ОСОБА_12 називав свою посаду слідчого та повідомив ОСОБА_10 , що має вручити йому повістку як потерпілому, після чого обвинувачений штовхнув ОСОБА_12 рукою у плече; даними відеозаписів події, долучених до справи в якості речових доказів; висновками наведених у вироку судово-медичних експертиз про виявлення у ОСОБА_12 легкого тілесного ушкодження у вигляді синця в проекції передньої поверхні лівого плечового суглобу, яке могло утворитися за вказаних потерпілим обставин та являється не характерним для падіння на площину.
Наведені у вироку висновки судово-медичних експертиз є обґрунтованими, проведені на підставі відповідних постанов слідчого належним судово-медичним експертом, який був попереджений про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку.
Дані слідчого експерименту від 19.09.2018 за участю ОСОБА_10 не спростовують правильності висновків суду першої інстанції з огляду на сукупність вищевказаних доказів (а. с. 154-157 т. 1).
Досудове розслідування у даному кримінальному провадженні проведено уповноваженими слідчими СВ Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області під керівництвом прокурорів Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_9 та ОСОБА_16 у період часу з 22.09.2017 по 05.02.2018 без істотних порушень вимог КПК України (а. с. 204 т. 1).
17.01.2018 підозрюваному ОСОБА_10 та захиснику було надано доступ до всіх матеріалів досудового розслідування у даній справі без обмеження у часі в порядку ст. ст. 103, 104, 290 КПК України. При цьому сторона захисту не заявляла зауважень та доповнень (а. с. 176-177 т. 1)
Всі докази у даній справі є належними та зібрані у встановленому КПК України порядку уповноваженими слідчими без істотного порушення прав потерпілого та інших осіб.
Протокол прийняття слідчим СВ Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_17 усної заяви у потерпілого ОСОБА_12 про вчинене ОСОБА_10 кримінальне правопорушення від 22.09.2017 складений з дотриманням вимог ст. ст. 60, 104, 214 КПК України, підписаний вказаним слідчим та потерпілим, у той же день зареєстрований за №49598 у відповідному Журналі прийняття таких повідомлень (а. с. 92 т. 1). Невказання у цьому документі певного часу прийняття такої заяви потерпілого не є істотним порушенням вимог КПК України.
Відсутність ухвал слідчих суддів про надання тимчасового доступу до наявних у справі відеозаписів не свідчить про їх недопустимість як джерел доказів, оскільки вказані відеозаписи були добровільно надані слідчому потерпілим та працівниками кримінальної поліції Житомирського відділу поліції, оглянуті слідчим та визнані речовими доказами в порядку ст. ст. 98, 104-107, 223, 237 КПК України (а. с. 63, 101-105, 106, 107-113, 114 т. 1).
Тому колегія суддів визнає необґрунтованими доводи апеляційних скарг сторони захисту про недопустимість наявних у справі доказів, зокрема, відеозаписів події з мобільного телефону потерпілого ОСОБА_12 та з приміщення Корольовського районного суду м. Житомира, а також 2-х протоколів огляду вказаних відеозаписів від 23.10.2017.
Твердження обвинуваченого ОСОБА_10 про те, що обвинувальний акт складено неуповноваженою особою, є недостовірними, оскільки обвинувальний акт у даній справі було складено 29.01.2018 уповноваженим слідчим СВ Житомирського ВП ОСОБА_18 , затверджено 30.01.2018 процесуальним прокурором ОСОБА_9 та у той же день вручено підозрюваному ОСОБА_10 та захиснику (а. с. 1-12, 204 т. 1).
Твердження апеляційної скарги обвинуваченого про те, що ухвала заступника начальника СВ Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області від 22.09.2017 (а. с. 204 т. 1) підписана неуповноваженою особою ґрунтується на припущенні та не доведено у встановленому законом порядку.
Наведені у вироку докази, якими суд обґрунтовує свої висновки про доведеність винності ОСОБА_10 у вчиненні інкримінуємого йому кримінального правопорушення, зокрема, показання потерпілого, свідків та висновки медичних експертиз, не є суперечливими, узгоджуються між собою та не ставлять під сумнів висновки суду першої інстанції, які відповідають фактичним обставинам справи.
В ході судового розгляду в суді першої інстанції було повно допитано судово-медичного експерта, який підтвердив вказані у вироку висновки експертиз, що є належними, достатньо обґрунтованими та допустимими доказами у даному кримінальному провадженні.
Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про недопустимість протоколу слідчого експерименту за участю потерпілого є необґрунтованими, оскільки вказані документ та слідча дія одержані органом досудового розслідування з додержанням вимог ст. 240 КПК України, якими не передбачено обов`язкової участі свідків та підозрюваного при проведенні вказаної слідчої дії.
Дані документів, які долучалися до справи за клопотаннями сторони захисту, не спростовують правильності висновків суду першої інстанції з урахуванням вищевказаних обставин.
Всім доказам судом дано належну оцінку, з якою погоджується колегія суддів, якою були повторно досліджені докази за клопотаннями сторін.
Доводи апеляційної скарги захисника про нез`ясування походження тілесного ушкодження, виявленого у потерпілого ОСОБА_12 , та неналежність відеозаписів події є необґрунтованими з огляду на сукупність вищевказаних достовірних доказів, яким судом дано належну оцінку.
Підстав для скасування чи зміни вироку суду, що є законним та обґрунтованим, колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд, -
у х в а л и в:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 та прокурора Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Богунського районного суду м. Житомира від 25 січня 2021 року щодо ОСОБА_7 , - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного суду протягом 3 місяців з моменту проголошення її резолютивної частини.
Судді: