Справа № 461/7158/20
Провадження № 1-кп/461/135/22

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26.04.2022 року Галицький районний суд м. Львова
у складі: головуючого судді ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5

в провадженні Галицького районного суду м.Львова знаходиться кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_4 заявив клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у зв`язку із зміною обстановки, зокрема, у звязку із запровадженням в Україні воєнного стану, ситуація в державі змінилась наскільки суттєво, що вплинула на правову свідомість ОСОБА_5 , який з 2020 року перебуває на строковій військовій службі. Внаслідок зміни обстановки обвинувачений, перестав бути суспільно небезпечною особою, а тому є всі підстави для звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття провадження. При цьому, під час служби останнього було призначено наказом командира військової частини НОМЕР_1 на посаду - стрільця відділення виконання спеціальних завдань взводу роти охорони. Більш того, з 11 березня 2021 року ОСОБА_5 добровільно уклав контракт про проходження громадянами України військової служби у збройних силах України. Відповідний контракт укладено строком на три роки, тобто аж до 2024 року. Тобто ОСОБА_5 , в повній мірі усвідомлюючи значення своїх дій, добровільно вирішив стати на захист Батьківщини усвідомлюючи потенційну загрозу нападу на Україну.
обвинувачений також вину у скоєному визнає повністю, щиро розкаюється у вчиненому, запевняє, що в подальшому злочинів вчиняти не буде, добровільно відшкодував завдану шкоду. Відтак, вважає, що ОСОБА_5 внаслідок зміни обстановки перестав бути суспільно небезпечною особою, а тому є всі підстави для звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття провадження.
Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав клопотання свого захисника.
Прокурор ОСОБА_3 заперечив проти звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у зв`язку із зміною обстановки.
Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не прибув, хоч належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. Разом з тим, в матеріалах кримінального прорвадження містятьтся докази про те, що ОСОБА_6 примирився з обвинуваченим, претензій до нього немає, і просив закрити кримінальне прорвадження.
Вствановлено, що ОСОБА_5 ,12.07.2019 близько 02 год. 25 хв., в групі з неповнолітнім ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( засуджені вироком Галицького районного суду м.Львова від 19.04.2021 із застосуванням ст.75 КК України), та невстановленими слідством особами, матеріали щодо яких виділено в окреме провадження, перебуваючи неподалік будинку АДРЕСА_1 , вчинив хуліганство, тобто, грубо порушив громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводждувалось особливою зухвалістю, що виразилось у нанесенні ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_6 ударів руками та ногами по тілу, в область живота, по нижній частині спини потерпілого . Водночас, до потерпілого підбіг ОСОБА_5 , який також наніс кілька ударів по тілу ОСОБА_6 . ОСОБА_8 також наніс потерпілому ще два удари правою ногою в область голови, після чого ОСОБА_5 залишив місце події .
В результаті вчинених хуліганських дій потерпілому ОСОБА_6 згідно висновку експерта № 644 від 26.07.2019, заподіяно легкі тілесні ушкодження у вигляді синця та садна на лівій руці та пляму на шкірі спини.
Таким чином, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 296 КК України.
В судовому засіданні ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненому повністю визнав та підтвердив обставини, викладені у обвинувальному акті. Пояснив, що події були ще в 2019р., він потрапив під вплив компанії стариших хлопців, шкодує, що не запобіг хуліганським діям щодо потерпілого ОСОБА_6 , перед яким вибачився і відшкодував шкоду. У вчиненому щиро розкаявся і шкодує. На даний час підписав контракт на час дії особливого періоду воєнного стану, готовий захищати державу, і найблиджчим часом їде на фронт. Зараз подорослішав, обдумував неродноразово свою поведінку , два роки перебував на строковій військовій службі; в часі війни повністю змінився його внутрішній світогляд; він під впливом проходження служби з певних об`єктивних обставин перосмислив життєві пріорітети.
Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні висловився, що жодних претензій до ОСОБА_5 як матеріального, так і морального характеру немає, йому повністю відшкодовано завдану шкоду, просив звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності, про що написав письмову розписку 19.01.2022.
Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, роз`яснивши обвинуваченому ОСОБА_9 правові наслідки звільнення від кримінальної відповідальності, приходить до наступних висновків.
Згідно ч.1 ст.285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Згідно ч. 4 ст. 286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Так, у відповідності до вимог ст.48 КК України, особу, яка вперше вчинила кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, порушень, правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо буде визнано, що на час кримінального провадження внаслідок зміни обстановки вчинене нею діяння втратило суспільну небезпечність або ця особа перестала бути суспільно небезпечною.
Для застосування статті 48 Кримінального кодексу України, суд повинен встановити, що після вчинення певного злочину обстановка вчинення злочину змінилася таким чином, що раніше вчинене діяння вже не може розглядатися як суспільно небезпечне аюбо особа, яка його вчинила перестала бутии суспільно небезпечною.
За змістом означеної норми, зміна обстановки може бути двох видів: масштабна або локальна. Масштабна зміна обстановки стосується змін у межах країни і може полягати, наприклад, у зміні економічного або політичного курсу країни, підходів держави до вирішення тієї чи іншої проблеми, тощо. Локальна зміна обстановки вчинення злочину - це зміна обстановки в певному регіоні, місті, підприємстві, тощо і може виявлятися, наприклад, у прийнятті владою таких рішень, які істотно впливають на оцінку раніше вчиненого діяння як суспільне небезпечного; зміні природних умов або умов господарювання в певному регіоні, що впливає на оцінку раніше вчиненого діяння як суспільно небезпечного тощо. Масштабні та локальні зміни обстановки тягнуть за собою два види втрати суспільної небезпечності діяння.
Перший вид пов`язаний із втратою суспільної небезпечності не тільки конкретно вчиненого діяння даною особою, а й певного виду таких діянь. Масштабні та швидкі зміни у тих або інших сферах життя суспільства та держави можуть призвести до ситуації, за якої законодавець не встигає змінити ознаки відповідно складу злочину або зовсім виключити його із Кримінального кодексу України. Визнання судом того, що раніше вчинене певне злочинне діяння внаслідок масштабних змін обстановки в країні втратило суспільну небезпечність, свідчить про необхідність декриміналізації таких діянь взагалі. Тобто, під час вчинення такого діяння (до зміни обстановки) існувала підстава кримінальної відповідальності, оскільки особа вчинила суспільно небезпечне діяння, що містило склад певного злочину, передбаченого Кримінальним кодексом України, разом з тим під час розгляду справи в суді встановлено, що внаслідок зміни обстановки таке діяння на даний час позбавлене суспільної небезпеки - однієї з необхідних ознак злочину. Таким чином, суд констатує, що таке діяння лише формально містить ознаки певного складу злочину, а по суті не є суспільно небезпечним, тобто відсутня підстава кримінальної відповідальності.
Другий вид втрати діянням характеру суспільно небезпечного має місце при локальній зміні обстановки вчинення злочину, що тягне за собою втрату суспільної небезпеки лише окремого, конкретного діяння, вчиненого даною особою, хоча в цілому даний вид діянь, як і раніше, визнається злочинним. Така локальна зміна обстановки не відміняє законодавчої оцінки відповідного злочинного діяння. У цих випадках раніше вчинене особою діяння в конкретних умовах зміни обстановки визнається судом таким, що не заподіяло істотної шкоди конкретному об`єкту кримінально-правової охорони.
Суспільна небезпечність особи полягає, насамперед, у вчиненні злочину, а у подальшому визначається ступенем можливості вчинення нею нового тотожного або однорідного злочину. Висновок про таку можливість ґрунтується на основі характеристики даної особи, а також оточуючої її обстановки, тобто зовнішніх щодо даної особи умов. На практиці до змін обстановки навколо особи, яка вчинила злочин, відносять тяжке захворювання, що позбавляє можливості вчинити певні злочини; переїзд на інше місце проживання та розрив зв`язків з кримінальним середовищем, під впливом якого особа могла б вчинити новий злочин; усунення тяжких особистих обставин, під впливом яких був вчинений злочин, тощо. Для звільнення від кримінальної відповідальності особи, яка перестала бути суспільне небезпечною, не має значення, що саме діяння на час розслідування або розгляду справи в суді зберігає характер суспільне небезпечного.
Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» від 23 грудня 2005 № 1 визначено, що для застосування ст. 48 КК України необхідно встановити, що після вчинення певного злочину обстановка змінилася таким чином, що вчинене діяння вже не є суспільно небезпечним. Особу можна визнати такою, що перестала бути суспільно небезпечною, у разі, коли вона сама або обстановка навколо неї зазнала таких змін, що унеможливлюють вчинення нею нового злочину. Звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 48 КК України - це право, а не обов`язок суду, який вирішує це питання в порядку, передбаченому ст. 7 КПК України.
Необхідною підставою для застосування статті 48 Кримінального кодексу України є встановлення того, що протягом певного часу обстановка, яка оточувала особу на момент вчинення злочину, змінилася таким чином, що позитивно впливає на неї і робить маловірогідним вчинення даною особою нового тотожного або однорідного злочину.
Отже, для застосування положень ст. 48 КК України суду належить встановити як факт вчинення особою злочину, так і обставини, які свідчать про можливість звільнення цієї особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із зміною обстановки за конкретних відповідних підстав (правова позиція Верховного суду ВС/ККС у справі № 161/1390/19 від 23 січня 2020 року).
На переконання суду, під зміною обстановки, внаслідок якої особа, яка вчинила злочин, перестає бути суспільно небезпечною, слід розуміти об`єктивні зміни умов життєдіяльності такої особи, які позитивно і суттєво впливають на неї і свідчать про те, що вона в майбутньому не вчинятиме кримінально караних діянь.
Для визнання того, що на час розгляду справи в суді обстановка змінилася, суду необхідно встановити не тільки те, яка обстановка існувала під час вчинення злочину, а й те, в чому полягає її зміна на час розгляду справи, та навести в судовому рішенні конкретні дані, які свідчили б про зміну обстановки та втрату діянням чи особою суспільної небезпечності.
Відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного часу», Указом Президента України № 64/2022 в країні введено воєнний стан у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України 24 лютого 2022 року.
Цим Указом, серед іншого, передбачено здійснення заходів і повноважень, що необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.
Кожен громадянин України має громадянський обов`язок підтримувати державу у складний час, забезпечуючи свою участь на тих ділянках, де це є необхідним, ефективним і потрібним для забезпечення перемоги над агресором.
Значна частина громадян мобілізована до лав ЗСУ, інша частина цивільного населення вступила до лав територіальної оборони, що базується на принципі добровільного волевиявлення, а також велика кількість українців розгорнула волонтерський рух.
Війна в Україні суттєво вплинула на суспільну правову свідомість українців, які боронять її державність та суверенітет.
Встановлено, що з 2020 року ОСОБА_5 перебував на строковій військовій службі. На даний час ОСОБА_5 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 .
При цьому, під час служби останнього було призначено наказом командира військової частини НОМЕР_1 на посаду стрільця відділення виконання спеціальних завдань взводу охорони роти охорони.
Більше того, з 11 березня 2021 року ОСОБА_5 добровільно уклав контракт про проходження громадянами України військової служби у збройних силах України. Відповідний контракт укладено строком на три роки, тобто до 2024 року. Відповідний контракт укладено під час дії особливого періоду, тобто ОСОБА_5 , в повній мірі усвідомлюючи значення своїх дій, добровільно вирішив стати на захист Батьківщини усвідомлюючи потенційну загрозу нападу на Україну, тобто війни, яка зараз і відбувається.
Крім того, встановлено, що наказом № 54 від 11.03.2021 року ОСОБА_5 призначено щомісячну премію за особливий внесок у загальні результати служби, що свідчить про належне та сумлінне виконання військового обов`язку, та останній позитивно характеризується за час проходження служби.
Таким чином, вищенаведені обставини підтверджують той факт, що наразі обстановка змінилась настільки, що ОСОБА_5 перестав бути суспільно-небезпечним, оскільки останній в період воєнного стану здійснює захист України, із зброєю в руках защищає державу і кожного з нас. Канафоцький своєю мужністю та відданістю військовому обов`язку є прикладом для інших товаришів; саме таким воїнам народ завдячує збереженню Української державності.
Суд не приймає до уваги доводи прокурора, що ОСОБА_5 на даний час не перебуває безпосередньо в зоні бойових дій, оскільки такі доводи є неспроможними, т.я. воєнний стан оголошений на усій території України. Обвинувачений виконує свій обов`язок по захисту Вітчизни там, де вирішує військове командування. Військова частина, в якій останній проходить військову службу, піддвалась ракетним обстрілам.
Зазначені обставини свідчать про зміну обстановки щодо обвинуваченого в широкому розумінні у масштабах як країни, області, так і у вузькому у конкретних об`єктивних обставинах і умовах життя, в яких він перебуває та приймає участь (в період воєнного стану здійснює захист України), і які значною мірою позначались на його суспільній небезпечності.
Таким чином, суд приходить до висновку, що протягом певного часу обстановка, яка оточувала ОСОБА_5 на момент вчинення злочину (збігло майже три роки) та на даний час суттєво змінилась під впливом війни та пов`язаної з подіями в Україні загальної суспільної правової свідомості; усвідомлення обвинуваченим своєї попередньої негативної поведінки у порівнянні з його добровільними діями, спрямованими на захист держави, впливає на нього позитивно та робить маловірогідним вчинення нового подібного злочину. Відтак, ОСОБА_5 перестає бути суспільно-небезпечним.
Слід також зазначити, що ОСОБА_5 , як особа, характеризується виклоючно позитивно, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, вину свою визнає повністю, щиро розкаюється; також є членом Громадської організації» Спортино-патріотичне товариство «ШКВАЛ», яке займається вихованням молоді; в участі організації приймає активну участь.
При цьому, також враховується позиція потерпілого ОСОБА_6 , який жодних претензій до ОСОБА_5 як матеріального, так і морального характеру не має, йому повністю відшкодовано завдану шкоду, що підтвердив також письмовою розпискою 19.01.2022.
Виходячи із завдань та загальних засад кримінального провадження (ст.ст. 2, 7 КПК) - основне завдання кримінального правосуддя - виконувати положення закону шляхом, як правило, осуду і покарання тих, хто його порушує. Виконання цього завдання у галузі державної каральної політики приносить бажані наслідки, якщо судовий осуд і покарання злочинця настає безпосередньо за вчиненим злочином. Якщо ж покарання відокремлено від вчиненого злочину значним проміжком часу, то воно малоефективне і майже втрачає свою мету. В такому разі мета покарання, небезпека вчиненого і особи поглинаються всесильною дією часу. Покарання стає марним, тому притягнення винного до кримінальної відповідальності виключається.
Звільнення від кримінальної відповідальності в контексті цього правового інституту не свідчить про виправдання особи, про визнання її невинною у вчиненні злочину. У даному випадку КК виходить із встановлення факту вчинення особою кримінально - караного діяння, а тому передбачені розділом IX Особливої частини КК підстави звільнення від кримінальної відповідальності визнаються нереабілітуючими. Звільнення особи від кримінальної відповідальності, тобто, від застосування санкції кримінально-правової норми, за якою були кваліфіковані дії особи це відмова держави від застосування до неї передбачених КК обмежень її певних прав і свобод.
За статтею 12 КК України кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , є нетяжким злочином.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що клопотання підлягає задоволенню та вважає за можливе звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.2 ст. 296 КК України, відповідно до ст. 48 КК України, у зв`язку зі зміною обстановки, оскільки встановлено, що внаслідок зміни обстановки ОСОБА_5 перестав бути суспільно небезпечним, що відповідно до ст. ст. 284, 288 КПК України, являється підставою для закриття кримінального провадження.
Керуючись вимогами ст.ст. 285-288 КПК України, на підставі ст. 48 КК України, суд,-
Звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 296 КК України, в порядку ст.48 КК України, у зв`язку із зміною обстановки.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м. Львова протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі подання апеляційної скарги, якщо її не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1