Провадження №11-кп/801/735/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 вересня 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі
Головуючого судді : ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
зі секретарем: ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці в режимі відеоконференції апеляційні скарги прокурора Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 01.06.2022 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0000466 від 07.03.2020 року по обвинуваченню
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Волноваха Донецької області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України
за участю сторін кримінального провадження
прокурора : ОСОБА_9
захисника : ОСОБА_7
обвинуваченого: ОСОБА_8
ВСТАНОВИВ:
Захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, просила скасувати вирок Вінницького міського суду Вінницької областi вiд 01 червня 2022 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за номером № 0000466 вiд 06.08.2020 р. по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України та закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_8 складу злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.
Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 01.06.2022 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України та призначено йому покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком три роки.
Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_8 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти цей орган про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Стягнуто з ОСОБА_8 процесуальні витрати на проведення експертизи в сумі чотири тисячі п`ятсот сімдесят шість гривень 60 копійок на користь держави.
Вирішено долю речових доказів.

Згідно вироку суду обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.
05.03.2020 року приблизно о 09:00 год. ОСОБА_8 , перебуваючи на ринку «Папаніна», неподалік будинку № 34 по вул. Є. Пікуса в м. Вінниці, виражаючи свою неповагу до оточуючих, у присутності сторонніх осіб, вчинив словесну сварку з ОСОБА_10 , при цьому ображаючи останнього нецензурними словами. Після цього, ОСОБА_8 , грубо порушуючи громадський порядок, діючи умисно, з мотивів явної неповаги до суспільства, виражаючи свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, прагнучи самоствердитися за рахунок приниження іншої особи, безпідставно, дістав із внутрішньої кишені куртки, у яку був одягнутий, заздалегідь заготовлений для нанесення тілесних ушкоджень предмет, зовні схожий на пістолет, та здійснив з цього предмета один постріл у бік ОСОБА_10 . Однак, ОСОБА_8 не влучив, оскільки ОСОБА_10 почав утікати. Після цього ОСОБА_8 сів до свого автомобіля та з місця вчинення кримінального правопорушення зник.

Вимоги апеляційної скарги захисника мотивовано тим, що вирок суду є незаконним та необгунтованим із підстав невідповідності висновків суду, що викладені у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження ст.407 ч.1 п.3, ст.409 ч.1 п.2,п.4 КПК України. Вказані порушення зумовлюють скасування вироку Вінницького міського суду Вінницької області від 01.06.2022 року та закриття провадження у справі з огляду на відсутність в діях ОСОБА_8 складу інкримінованого йому злочину.
Так, невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження полягає в не підтвердженні висновків суду доказами, які були досліджені під час судового розгляду.
Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_8 у вчинені злочину базуються на припущеннях та суперечливих доказах, в тому числі і на суперечливих показах свідків зі сторони обвинувачення.
Суд, даючи оцінку показам потерпілого і свідків зі сторони обвинувачення, не взяв до уваги той факт, що як сам потерпілий ОСОБА_10 так і свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 є друзями, тривалий час працюють разом, підтримують тісні зв`язки. Даючи покази в суді, кожен намагався доводити винуватість ОСОБА_8 та виправдовувати дії потерпілого ОСОБА_10 , при цьому, покази вказаних осіб були суперечливими. Суд на вказані обставини уваги не звернув.
Той факт, що обвинувачений ОСОБА_8 дістав зброю після того, як потерпілий ОСОБА_10 намагався його кілька разів вдарити по обличчю підтвердили і свідки ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , але суд критично оцінив ці свідчення, посилаючись на родинні стосунки свідків і обвинуваченого, також не взяв до уваги покази свідка ОСОБА_17 ,який бачив як потерпілий намагався вдарити обвинуваченого.
Захисник звертає увагу на те, що усі свідки, крім свідка ОСОБА_14 і сам потерпілий повідомили суду, що ОСОБА_8 не застосовував до жодного із учасників конфлікту фізичну силу і навіть не робив таких спроб, а лише ухилявся від ударів потерпілого ОСОБА_10 і при цьому не здіймав рук, щоб захистити обличчя від удару.
На думку захисника, свідок ОСОБА_14 повідомив суду, що потерпілий не замахувався на ОСОБА_8 , а ОСОБА_8 замахувався на потерпілого, проте такі свідчення суперечать повністю свідченням інших свідків і самого потерпілого, відтак суд мав критично оцінити ці свідчення і не брати їх до уваги, оскільки вказаний свідок насправді не бачив жодних подій і дав суду неправдиві свідчення.
Захисник звертає увагу на той факт, що стороною обвинувачення не надано до суду неспростовних доказів здійснення ОСОБА_8 пострілу, як то куля, гільза, місце влучання кулі.
Захисник вважає, що у суду першої інстанції були обєктивні та достатні підстави вважати недоведеним скоєння ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України.
Оскаржуваний вирок Вінницького міського суду від 01.06.2022 року не відповідає вимогам ч.3 ст. 373 КПК України.

Потерпілий у судове засідання не зявився. Прокурор повідомив, що потерпілий помер.

До початку апеляційного розгляду прокурором подано заяву про відмову від апеляційної скарги.

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_9 , який просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги захисника, захисника ОСОБА_7 , яка просила апеляційну скаргу задоволити, обвинуваченого ОСОБА_8 , який просив задоволити апеляційну скаргу захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги захисника, суд вважає, що в задоволенні апеляційної скарги захисника слід відмовити, виходячи з наступних підстав, провадження за апеляційною скаргою прокурора підлягає закриттю.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження в дотримання ст. 94 КПК України, перевіривши та оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд дійшов до висновку щодо доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України.
Доводи апеляційної скарги захисника щодо наявності підстав для закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України є безпідставними.
Згідно роз`яснень викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 10 «Про судову практику у справах про хуліганство» суди мають відрізняти хуліганство від інших злочинів залежно від спрямованості умислу, мотивів, цілей винного та обставин учинення ним кримінально караних дій. Дії, що супроводжувалися погрозами вбивством, завданням побоїв, заподіянням тілесних ушкоджень, вчинені винним щодо членів сім`ї, родичів, знайомих і викликані особистими неприязними стосунками, неправильними діями потерпілих тощо, слід кваліфікувати за статтями Кримінального кодексу України, що передбачають відповідальність за злочини проти особи. Як хуліганство зазначені дії кваліфікують лише у тих випадках, коли вони були поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.
Ці вимоги Закону були повністю враховані судом першої інстанції при оцінці дій обвинуваченого ОСОБА_8 та визначенні його правової кваліфікації.
Суд першої інстанції дослідив в повному обсязі обставини вчинення кримінального правопорушення, належним чином проаналізував докази в сукупності, дав належну оцінку показанням обвинуваченого, потерпілого, свідків, врахував доводи сторони захисту, прийняв до уваги правові позиції Верховного Суду та дійшов висновку щодо доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України.
Свої доводи щодо відсутності складу злочину, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України, в діях обвинуваченого ОСОБА_8 захисник мотивує тим, що обвинувачений ОСОБА_8 умислу на порушення громадського порядку не мав, не застосовував до жодного із учасників конфлікту фізичну силу і навіть не робив таких спроб, а лише ухилявся від ударів потерпілого ОСОБА_10 .
З такими твердженнями суд апеляційної інстанції не погоджується, оскільки вони суперечать обставинам встановленим судом першої інстанції.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_8 не заперечував що між ним та потерпілим ОСОБА_10 виник конфлікт. При цьому наполягав на тому, що , коли потерпілий ОСОБА_10 відмовився вибачатися перед ним за свою протиправну поведінку, то він дістав свій пістолет для відстрілу гумовими кулями, перезарядив та направив його вгору. Після цього потерпілий утік, а він поїхав з ринку.

З показань потерпілого ОСОБА_10 під час судового розгляду вбачається, що біля магазину на ринку «Папаніна», де він працює, він побачив ОСОБА_8 , який чіплявся до ОСОБА_18 , а далі почав сперечатися з ОСОБА_19 , яку ображав. Вирішивши заступитися за ОСОБА_19 , він підійшов до ОСОБА_8 та сказав заспокоїтися. Між ними виникла суперечка, а потім конфлікт з нецензурною лайкою. Він замахнувся на ОСОБА_8 правою рукою і хотів ударити його по обличчю, однак ОСОБА_8 ухилився. Після цього він повернувся на склад. Під час розмови з його директором ОСОБА_20 ОСОБА_8 вимагав вибачень. Він відмовився вибачатися, після чого ОСОБА_8 дістав з кишені пістолет та навів на нього. Побачивши це, він почав утікати. ОСОБА_8 погнався за ним та вистрілив, однак не влучив. ОСОБА_8 гукнув, що знайде його та поїхав. Весь конфлікт між ним та ОСОБА_8 тривав близько години.
Показання потерпілого узгоджуються з показаннями свідків.
Свідки ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_14 під час судового розгляду підтвердили, що між потерпілим ОСОБА_10 та обвинуваченим ОСОБА_8 була сварка, під час якої вони розмовляли на підвищених тонах, вказували, що бачили, як ОСОБА_10 тікав від ОСОБА_8 , а останній біг за ним, чули звук, схожий на хлопок, з тієї сторони, куди побігли ОСОБА_10 та ОСОБА_8 .
При цьому свідок ОСОБА_14 зазначив, що по звуку пострілу він може сказати, що стріляли з пістолету для відстрілу гумовими кулями Корд, або восьмизарядним пістолетом з кулями калібру 6 мм
В апеляційній скарзі захисник ставить під сумнів показання свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , посилаючи на те, що вони з потерпілим перебувають у дружніх відносинах.
Дані твердження є безпідставними, оскільки і потерпілим, і свідками давались послідовні покази, підстави оговорювати свідкам обвинуваченого не встановлені.

Відповідно до вироку суду першої інстанції, фактичною підставою кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.4 ст. 296 КК України, з якою погоджується і колегія суддів, стали об`єктивні дані (обставини), досліджені в судовому засіданні та зазначені у вироку.
Зміст дій обвинуваченого свідчить про спрямованість умислу обвинуваченого на вчинення саме хуліганських дій з застосуванням пістолету для відстрілу гумовими кулями для заподіяння потерпілому ОСОБА_10 тілесних ушкоджень.
За статтею 296 КК України безпосереднім об`єктом кримінально-правової охорони є громадський порядок, тобто суспільні відносини, що сформовані внаслідок дії правових норм, а також моральних-етичних засад, звичаїв, традицій та інших поза юридичних чинників, і полягає в дотриманні усталених правил співжиття.
Посягання на ці відносини здійснюються в активній формі, в основному з ініціативи правопорушника або через використання незначного нікчемного приводу, як правило, відбуваються в публічних (громадських, людних) місцях, супроводжуються, ненормативною (брутальною, нецензурною) лексикою та/або фізичним насильством.
Кримінально каране хуліганство з обєктивної сторони полягає в посяганні на ці правоохоронювані цінності, що супроводжуються особливою зухвалістю або винятковим цинізмом.
Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони хуліганства є мотив явної неповаги до суспільства .
При вчиненні хуліганства, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України, обєктом є також здоровя потерпілого, яке зазнає шкоди або ставиться в небезпеку заподіяння шкоди в усіх випадках застосування хуліганом зброї чи іншого предмета спеціально пристосованого або заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.
Дії обвинуваченого, який дістав пістолет, перезарядив його, направив на потерпілого та здійснив постріл вказують на те, що він ставив в небезпеку здоровя потерпілого.

Як убачається з вироку суд першої інстанції, приймаючи рішення щодо наявності в діях обвинуваченого ОСОБА_8 , складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, визначив зміст і спрямованість протиправного діяння, що має істотне значення для правової оцінки дій, виходячи з часу, місця, обстановки і інших обставин його вчинення, характеру дій винного, поведінки потерпілого, стосунків, які склалися між ними.
Оцінивши показання потерпілого, свідків, які узгоджуються між собою, іншими доказами, а саме протоколами пред`явлення особи для впізнання від 25.03.2020 року, протоколами проведення слідчих експериментів від 16.06.2020 року; протоколом тимчасовового доступу до речей та документів від 26.05.2020 року, згідно якого слідчий отримав доступ до відеозаписів з камер відеонагляду, відеозапису з камер відеонагляду; суд дійшов вірного висновку, що обвинувачений ОСОБА_8 вчинив саме хуліганські дії, що супроводжувалися грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене із застосуванням предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.
З висновком суду першої інстанції погоджується суд апеляційної інстанції, оскільки обвинувачений ОСОБА_8 , використовуючи незначний привід-те, що під час сварки потерпілий ОСОБА_10 заступився за ОСОБА_13 , розуміючи, що перебуває на ринку, тобто в громадському місці, з метою самоствердитися, в присутності багатьох людей, дістав свій пістолет перезарядив його про що сам пояснював суду та коли потерпілий почав втікати, побіг за ним та зробив постріл.

Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 , що стороною обвинувачення не надано до суду неспростовних доказів здійснення ОСОБА_8 пострілу суд апеляційної інстанції не приймає.
Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 10 від 22 грудня 2006 року «Про судову практику у справах про хуліганство», вирішуючи питання щодо наявності в діях винної особи такої кваліфікуючої ознаки хуліганства, як застосування вогнепальної або холодної зброї чи іншого предмета, спеціально пристосованого або заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень (ч. 4 ст. 296 КК), слід враховувати, що ця ознака має місце лише в тих випадках, коли винний за допомогою названих предметів заподіяв чи намагався заподіяти тілесні ушкодження або коли використання цих предметів під час учинення хуліганських дій створювало реальну загрозу для життя чи здоров`я громадян.
Згідно висновку експерта № 212 від 22.06.2020 року пістолет, наданий на дослідження, являється гладкоствольною вогнепальною зброєю пістолетом «ФОРТ-9Р» № НОМЕР_1 , калібру 9 мм Р.А., призначеним для стрільби патронами, спорядженими еластичними снарядами травматичної (несмертельної) дії, що відноситься до травматичної зброї з вогнепальним принципом метання снаряду. Даний пістолет придатний для стрільби.
Про намагання використати пістолет для заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому свідчать дії обвинуваченого ОСОБА_8 , який дістав пістолет під час конфлікту, перезарядив його, побіг за потерпілим та здійснив постріл, про що зазначили потерпілий, свідки ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_14 .

Крім того, свідки ОСОБА_15 , ОСОБА_16 підтверджували, що обвинувачений ОСОБА_8 , перебуваючи в громадському місці, дійсно дістав свій пістолет перед потерпілим ОСОБА_10 , а коли потерпілий ОСОБА_10 почав втікати, то обвинувачений побіг за ним.
Зазначене спростовує доводи захисту, що вказані свідки підтверджують невинуватість обвинуваченого ОСОБА_8 .

Сам обвинувачений ОСОБА_8 не заперечував, що дістав під час конфлікту з ОСОБА_10 пістолет, перезарядив та побіг за потерпілим.
Здійснення пострілу знайшло підтвердження у показаннях потерпілого, свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_14 , у протоколах проведення слідчих експериментів за участі ОСОБА_12 , ОСОБА_21 , ОСОБА_14 , які пояснювали, що обвинувачений ОСОБА_8 конфліктував з потерпілим та іншими працівниками ринку, а потім дістав предмет ззовні схожий на пістолет та направив його у бік потерпілого.
Також судом першої інстанції було досліджено відеозапис з камер відео нагляду, згідно якого на відео видно, як один чоловік біжить через дорогу, інший чоловік біжить за ним.
Під час апеляційного розгляду ОСОБА_8 підтвердив пояснення під час судового розгляду, стверджував, що його дії щодо ОСОБА_10 були вчинені з метою захисту себе та встановлення справедливості, з урахуванням того, що в цей же день, коли він приїздив зі своїм тестем до ринку «Папаніна» на автомобілі марки «Mercedes Sprinter", вони хотіли повернути праворуч, однак автомобіль марки «Renault» був припаркований таким чином, що він не міг повернути, тому він повернув ліворуч. Побачивши біля автомобіля марки «Renault» водія, зробив йому зауваження. Між ним та водієм автомобіля марки «Renault» виникла словесна суперечка, далі водій автомобіля марки «Renault» почав нецензурно лаятися, штовхнув його, від чого він упав, а чоловік почав бити його ногами. Через годину після цих подій він приїхав до магазину на цьому ж ринку, де між ним та ОСОБА_10 стався конфлікт.

Суд апеляційної інстанції критично оцінює пояснення ОСОБА_8 , оскільки перевірені під час апеляційного розгляду докази в сукупності вказують на доведеність його вини за ч.4 ст. 296 КК України.
Події які передували діям вчиненим відносно потерпілого ОСОБА_10 , не виправдовують дії ОСОБА_8 , який під час вчинення хуліганських дій намагався використати пістолет, створюючи реальну загрозу здоров`ю ОСОБА_10 .

Даючи правову оцінку діям обвинуваченого, суд з`ясував всі обставини та дійшов висновку, що поведінка обвинуваченого ОСОБА_8 безумовно була зухвалою та протиправною та не узгоджується з загальноприйнятими правилами у суспільстві, оскільки, розуміючи, що перебуває на ринку, в присутності багатьох людей, з метою самоствердитися, поставив себе понад законом і вирішив розбиратися самотужки із застосуванням спеціального предмету, заздалегідь пристосованого для відстрілу гумових куль, самовпевнено вважаючи, що має на це право направив на потерпілого пістолет, не зупинившись, коли останній почав тікати, побіг за ним, здійснивши постріл, що вказує на умисел на скоєння хуліганських дій з мотивів явної неповаги до суспільства.
З даним висновком погоджується суд апеляційної інстанції.

Рішення суду першої інстанції щодо ОСОБА_8 за ч.4 ст. 296 КК України в дотримання вимог ст. 370 КПК України є законним, належним чином вмотивованим та обгрунтованим.
Підстави для зміни чи скасування вироку суду, передбачені ст.409 КПК України відсутні

Прокурором Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_6 подано заяву про відмову від апеляційної скарги на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 01.06.2022 року суду щодо ОСОБА_8 .
Суд апеляційної інстанції, відповідно до вимог ст. 403 КПК України, врахувавши думку учасників кримінального провадження, вважає, що наявні підстави для прийняття відмови від апеляційної скарги та закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою прокурора

Керуючись ст. 404, 405,407,409, 419 КПК України суд апеляційної інстанції,
ПОСТАНОВИВ:
Прийняти заяву про відмову від апеляційної скарги.
Апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора закрити.
Відмовити в задоволенні апеляційної скарги захисника.
Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 01.06.2022 року суду щодо ОСОБА_8 за ч.4 ст. 296 КК України залишити без змін.
Судове рішення може бути оскаржено в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення до Верховного Суду.
Відповідно до ч. 4 ст. 532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3