УХВАЛА

05 серпня 2022 року смт.Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглядаючи у підготовчому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000321 від 11.05.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Сарата Одеської області, українця, громадянина України, не працюючого, з середньою освітою, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Овідіопольського районного суду Одеської області перебуває вказане кримінальне провадження.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 13.05.2022 року до обвинуваченого на стадії досудового розслідування застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 12.06.2022 року.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 09.06.2022 року на стадії підготовчого провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 08.08.2022 року.

Ухвалою Одеського апеляційного суду дане кримінальне провадження передано до Овідіопольського районного суду Одеської області після визначення підсудності.

Ухвалою судді Овідідопольського районного суду Одеської області ОСОБА_1 від 03.08.2022 року призначено підготовче судове засідання на підставі обвинувального акту в даному кримінальному провадженні на 05.08.2022 року на 11.00 годину.

Згідно з ч. 3 ст. 331 КПК України - незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

05.08.2022 року прокурор ОСОБА_3 подала до суду клопотання прокурора Одеської обласної прокуратури ОСОБА_7 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 до шістдесяти днів, враховуючи, що продовжують існувати ризики, передбачені пп. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, тобто можливість обвинуваченого переховуватися від суду, впливати на потерпілого в даному кримінальному провадженні, та можливість вчинити інше кримінальне правопорушення

Обвинувачений ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні заявив суду клопотання щодо заміни захисника ОСОБА_8 , який здійснює його захист за призначенням, на захисника ОСОБА_5 , з яким укладено угода на захист його інтересів по вказаному кримінальному провадженню.

Захисник, адвокат ОСОБА_5 підтримав позицію обвинуваченого.

Прокурор та потерпілий проти заміни захисника не заперечували.

Суд вважає, що в даному випадку має місце клопотання обвинуваченого щодо заміни захисника.

Відповідно до ст.54 ч.1-3 КПК України - підозрюваний, обвинувачений має право відмовитися від захисника або замінити його. Відмова від захисника або його заміна повинна відбуватися виключно в присутності захисника після надання можливості для конфіденційного спілкування. Така відмова або заміна фіксується у протоколі процесуальної дії. Відмова від захисника не приймається у випадку, якщо його участь є обов`язковою.

Оскільки обвинувачений заявив клопотання про заміну захисника, суд вважає необхідним за клопотанням обвинуваченого замінити захисника ОСОБА_9 , який здійснює захист за призначенням згідно доручення від 11.05.2022 року №015-150001379, на захисника ОСОБА_5 , повноваження якого підтверджуються свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю та відповідним ордером.

В підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримала клопотання прокурора ОСОБА_7 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , посилаючись на обгрунтованість обвинувачення за ч.3 ст. 286-1 КК України та наявності існування ризиків , передбачених пп. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме:

- обвинувачений може переховуватись від суду, розуміючи тяжкість покарання, яка йому загрожує в разі доведення винуватості - позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права керування транспртними засобами на строк від п`яти до десяти років, без права суду на застосування положень ст. 75 КК україни щодо звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням;

- обвинувачений може незаконно впливати на потерпілого в даному кримінальному провадженні, оскільки до теперішнього часу не компенсовано збитки потерпілому;

- обвинувачений, перебуваючи на свободі може вчинити інші кримінальні правопорушення.

Захисник ОСОБА_5 заперечував проти клопотання прокурора, посилаючись на необгрунтованість обвинувачення за ч.3 ст.263-1 КК України, осільки обвинуваченим заперечується вчинення даного кримінального правопорушення саме в стані алкогольного сп`яніння, тобто не погоджується з кваліфікацією вчиненого. Крім того, клопотання прокурора не містить виклад обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою. Так, заявлений ризик, передбачений п. 3 ч.1 ст. 177 КПК України нічим не підтверджений, оскільки потерпілий про наявність завданої шкоди кримінальним правопорушенням не заявляв та матеріали справи цивільного позову не містять. Просив відмовити в клопотанні прокурора та змінити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 з тримання під вартою на особисте зобов`язання.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав позицію свого захисника та повідомив, що він тяжко хворіє на цукровий діабет та існує ризик ампутації ніг.

Потерпілий ОСОБА_6 в підготовчому судовому підтримав клопотання прокурора про продовження обвинуваченому строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши наявні матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від п`яти до десяти років. При цьому, суд зауважує, що ч. 1 ст. 75 КК України, якою передбачено, що звільнення від відбування покарання з випробуванням не застосовується за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного сп`яніння, не застосовується. Тобто, у разі доведення винуватості обвинуваченого у вчиненні даного кримінального правопорушення, покарання у виді позбавлення волі має виконуватись реально в установах виконання покарань.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 КПК України.

Згідно п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків.

Відповідно до ч.2 ст.8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст.9 Конституції України міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Так, рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.07.2011, Суд зазначив, що термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Крім того, обрання виключного запобіжного заходу вигляді тримання під вартою підозрюваного не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», яка 11.09.1997 набрала чинності для України (пункт «с» частини 1 статті 5 Конвенції).

Вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою, суд враховує також вимоги дотримання розумного строку тримання під вартою, що відповідає загальним положенням щодо розумних строків, викладених у правовій позиції Європейського суду з прав людини в рішенні у справі "Харченко проти України" від 10 лютого 2011 року, згідно з якою "розумність строку тримання під вартою не може оцінюватися абстрактно. Вона має оцінюватися в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, причин, про які йдеться у рішеннях національних судів, переконливості аргументів заявника, викладених у його клопотанні про звільнення. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості".

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Беручи до уваги те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено максимальну відповідальність у вигляді позбавлення волі строком до десяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до десяти років, що у відповідності п.4 ч.2 ст.183 КПК України, обґрунтовує продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Разом з тим суд враховує, що встановлений ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 09.06.2022 року ризик, який дає достатні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду (п.1 ч.1 ст. 177 КПК України), на даний час не зменшився та продовжує існувати.

Стосовно продовження існування ризику, заявленого прокурором, передбаченого п. 3 ч.1 ст. 177 КПК України, суд погоджується зі стороною захисту, про його відсутність, оскільки заявлені прокурором обставини не відповідають наявним матеріалам кримінального провадження, а саме: станом на час проведення підготовчого судового засідання потерпілим ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_4 цивільного позову про відшкодування матеріальної чи моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, не подано, а також в обвинувальному акті розмір шкоди, завданої потерпілому кримінальним правопорушенням, не визначено. Тому, суду не зрозуміло, які саме заподіяні збитки обвинувачений мав відшкодувати потерпілому, з метою унеможливлення незаконного вливу на останнього.

Крім того, суд не погоджується із твердженнями прокурора про наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки він висловлений у формі припущення.

Суд також приймає до уваги посилання сторони захисту на незадовільний стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_4 , що підтверджується медичними довідками, наявними в матеріалах кримінального провадження, однак дані документи не свідчать про те, що обвинувачений не може утримуватися під вартою в умовах слідчого ізолятору чи медичної частини.

Таким чином, суд вважає, що законні підстави для зміни чи скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 відсутні, натомість наявні цілком обгрунтовані підстави для продовження обвинуваченому ОСОБА_4 дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Застосування менш суворого запобіжного заходу, суд вважає, не забезпечить належного виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків.

Керуючись ст.ст. 54, 177, 178, 182, 183, 331 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :
Замінити захисника ОСОБА_9 , який здійснює захист за призначенням згідно доручення від 11.05.2022 року №015-150001379, на захисника ОСОБА_5 по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286-1 КК України.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 04 жовтня 2022 року включно, в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор».

Ухвала суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 08.08.2022 року.

Суддя: ОСОБА_1