Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

18 серпня 2022 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 01 серпня 2022 року про обрання щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0007957 від 14.11.2016 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.289, ч.2 ст.186, ч.2 ст.146, ч.1 ст.357, ч.2 ст.185 КК України
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 01 серпня 2022 року задоволено клопотання прокурора Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_6 та обрано щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 29 вересня 2022 року.

В поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 заперечує мотивам, наведеним в оскаржувані ухвалі, а саме щодо небажання відшкодувати шкоду потерпілому та вказує, що всі збитки відшкодовані, а потерпілий жодних майнових претензій до нього немає, про що свідчить розписка, наявна в матеріалах провадження.

Також зазначає, що має постійне місце проживання, має намір служити у Збройних силах України, жодних спроб ухилятися від явки до суду чи перешкоджати встановленню істини не вчиняв.

Просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати місце проживання за адресою АДРЕСА_1 у період доби, а саме з 22 год. 00 хв. по 06 год. 00 хв.

Відповідно до ч.4 ст.422-1 КПК України, у зв`язку з відсутністю клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін, апеляційний розгляд здійснюється без участі сторін кримінального провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно зі ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до вимог ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.331 КПК України, вирішення питання судом щодо обрання чи провження запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
За наслідками розгляду клопотання сторони обвинувачення суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати шістдесяти днів. До спливу строку дії запобіжного заходу суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст.178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Апеляційний суд вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання прокурора дотримані в повному обсязі та, вирішуючи питання щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 , суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання вказаного запобіжного заходу та обґрунтовано дійшов висновку про існування обставин, які виправдовують перебування обвинуваченого під вартою.

Так, як вбачається з матеріалів провадження, суд першої інстанції свій висновок про наявність підстав для задоволення клопотання прокурора про обрання даного запобіжного заходу стосовно ОСОБА_5 , з яким погоджується і колегія суддів, мотивував тим, що останній обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачене основне покарання у вигляді позбавлення волі від семи до дванадцяти років, що свідчить про наявність ризику переховування від суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності.
Крім того, обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень підтверджується сукупністю доказів, зібраних у кримінальному провадженні, зокрема протоколами огляду місця події, протоколом допиту потерпілого, протоколами допитів свідків та іншими доказами, зібраними під час досудового розслідування, які в подальшому підлягають детального дослідження.
Також матеріалами провадження встановлено, що під час досудового розслідування даного кримінального провадження слідчим суддею обрано щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, однак під час перебування під домашнім арештом останній вчинив ряд кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.190 КК України, за якими його було засуджено вироком Рівненського міського суду від 17.04.2020 року до покарання у вигляді трьох років позбавлення волі, що свідчить про можливість продовження злочинної діяльності при обранні іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.
Зазначені вище обставини в сукупності свідчать, що заявлені ризики є реальними і продовжують існувати, що виправдовує необхідність обрання запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою.
Доводи обвинуваченого в апеляційній скарзі про те, що він має постійне місце проживання, займається спортом, має намір служити в ЗСУ є необґрунтованими, позаяк в оскаржуваній ухвалі суд, з посиланням на дані про особу обвинуваченого, дійшов висновку про те, що вказані дані жодним чином не спростовують і не зменшують існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, тому не є достатніми для застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Також колегія суддів не ігнорує інші аргументи, які наводяться в апеляційній скарзі на користь обвинуваченого, проте в даному конкретному випадку суд приходить до переконання, що ці аргументи не переважають вимог громадського інтересу, який полягає у встановленні істини у справі, недопущенні перешкоджанню цьому, забезпеченні належної процесуальної поведінки обвинуваченого і виконання процесуальних рішень по справі.

Згідно з практикою ЄСПЛ, наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Крім того, апеляційний суд враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали, суд при постановленні ухвали дотримався та врахував зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону та Конвенції.

Виходячи з викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що будь-яких порушень КПК України при постановленні судом першої інстанції оскарженої ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, відтак підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:
УхвалуРівненського міського суду Рівненської області від 01 серпня 2022 року про обрання щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0007957 від 14.11.2016 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.289, ч.2 ст.186, ч.2 ст.146, ч.1 ст.357, ч.2 ст.185 КК України залишити без зміни, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 без задоволення.
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2