Справа № 758/9461/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2022 року м. Київ
Подільський районний суд м. Києва у складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
підозрюваного ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ Подільського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 , погодженого прокурором Київської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні №0001703, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.08.2022, щодо застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До Подільського районного суду міста Києва надійшло клопотання слідчої СВ Подільського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 погодженого прокурором Подільської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0001703 від 23.08.2022, про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
Досудовим розслідування встановлено, що будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, старший солдат ОСОБА_5 відповідно до вимог ст. 11, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, бути зразком високої культури і дисципліни, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою і поважати гідність інших людей, поводитися з гідністю і честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
Однак, усупереч вищенаведеним нормативно-правовим актам, ОСОБА_5 , вчинив злочин проти громадської безпеки за наступних обставин.
Так, ОСОБА_5 , за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, але не пізніше 20 год 05 хв 23.08.2022, діючи умисно, з метою використання в особистих цілях, без передбаченого законом дозволу, у порушення вимог ст. 41, 92 Конституції України, ст. 178, 328 Цивільного кодексу України, Постанови Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» від 17.06.1992 № 2471 X-II, Положення про дозвільну систему, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 12.10.1992 № 576, Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, спорядженими гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21.08.1998 № 622, придбав вибуховий пристрій, бойовий припас, а саме ручну осколкову гранату Ф-1, яка складається з корпусу гранати Ф-1 з маркуванням на донній частині «107 1-80 Т» та запалу типу УЗРГМ з маркуванням «126», «69 УЗРГМ 583» та «386-12-70», після чого носив їх при собі в правій кишені брюк до моменту виявлення цього факту працівниками поліції о 20 год 05 хв 23.08.2022, під час перебування ОСОБА_5 поряд з будинком за адресою: АДРЕСА_1 .
Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у придбанні та носінні бойового припасу, вибухового пристрою без передбаченого законом дозволу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
29.09.2022 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
Крім того, під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу підозрюваному у вигляді особистого зобов`язання.
Зокрема, на думку сторони обвинувачення, підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, у зв`язку із чим виникла необхідність у застосуванні запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_5 у вигляді особистого зобов`язання із покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримала, з мотивів у ньому наведених та просила його задовольнити.
Захисник підозрюваного ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання, вказав на необґрунтованість підозри, зауважив, що ризик, вказаний прокурором є формальним, а запобіжний захід неспівмірним обставинам, встановленим досудовим розслідуванням та процесуальній поведінці підозрюваного, який сумлінно з`являвся на виклики сторони обвинувачення. Крім цього, наголосив, що ОСОБА_5 засуджений 07.09.2021 Ірпінським районним судом за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді ста годин громадських робіт, які повністю відбуті останнім, а тому в силу вимог п.2-1 ч.1 ст.89 КК України є таким, що не має судимості.
Підозрюваний ОСОБА_5 просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора в повному обсязі, вказав, що покладення обов`язків може утруднити проходженню ним служби в ЗСУ, оскільки у зв`язку із військовою необхідністю часто виїжджає за межі міста. Крім того, підрозділ у складі якого він проходить службу, на даний час вже відправився на схід країни. Зауважив, що з моменту повідомлення про підозру обов`язків не порушував, вчасно з`являвся на виклики до слідчого та прокурора.
Дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали кримінального провадження, заслухавши думку учасників, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 179 КПК України, особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.
Судом встановлено, що №0001703, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.08.2022, ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
З даних, що містяться в долучених до клопотання письмових доказах, вбачається, що наявні достатні підстави, які поза розумним сумнівом свідчать про причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.
При цьому, поняття «обґрунтована підозра», відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Разом із цим, слід зауважити, що на даному етапі провадження слідчий суддя не має процесуальних повноважень вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.
Доводи сторони захисту щодо необґрунтованості повідомленої підозри, за своєю суттю зводяться до оцінки наявних у сторони обвинувачення доказів з точки зору їх належності, допустимості і достатності для висновку про остаточну винуватість підозрюваного, що виходить за межі повноважень слідчого судді під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Оцінку таким доказам і кінцевий висновок щодо винуватості особи має надати суд під час розгляду справи по суті.
Разом із тим, проаналізувавши питання доведеності ризику неправомірної поведінки підозрюваного, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
ОСОБА_5 інкримінується вчинення злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких, максимальною санкцією якого передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.
Разом із тим, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового вироку; це слід робити з урахуванням низки інших відповідних фактів, які можуть або підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. У цьому контексті має враховуватися, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування, а також міжнародні контакти (рішення у справі «W. проти Швейцарії» (W. v. Switzerland) від 26 січня 1993 року).
Крім того, відповідно до вимог ст. 178 КПК України, слідчий суддя враховує відомості щодо особи підозрюваного ОСОБА_5 , який раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, зареєстрований у м. Києві та проживає у Київській області, на даний час проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , звання «старший солдат».
Крім того, слідчим суддею з`ясовано, що з моменту повідомлення про підозру ОСОБА_5 , останній процесуальні обов`язки не порушував, такі факти також не зафіксовані стороною обвинувачення, що підтвердила в судовому засіданні прокурор.
До того ж, слідчий суддя вважає слушними доводи підозрюваного ОСОБА_5 в частині неможливості належним чином виконувати службові обов`язки у разі застосування запобіжного заходу із покладенням обов`язку не вилучатися за межі Київської області, із врахуванням специфіки підрозділу, у якому останній проходить військову службу та необхідності ним виконувати бойові завдання у різних точках країни.
Враховуючи викладені обставини, беручи до уваги те, що жодних інших ризиків слідчим у клопотанні не викладено, прокурором в засіданні не доведено, та не встановлено судом під час розгляду клопотання, слідчий суддя дійшов висновку щодо недоцільності застосування запобіжного заходу стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , у зв`язку із чим, у задоволенні клопотання слід відмовити.
Керуючись ст. 176-179, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Подільського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 , погодженого прокурором Київської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні №0001703, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.08.2022, щодо застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Леся БУДЗАН