Дата документу Справа № 331/2266/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 331/2266/22 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/1151/22 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянула 5 вересня 2022 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі матеріали судового провадження за апеляційними скаргами захисника обвинуваченого ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_7 та захисника обвинуваченого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 3 серпня 2022 року, якою обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою відносноОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, в провадженні Жовтневого районного суду м.Запоріжжя перебуває кримінальне провадження з обвинувальними актами відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України.
У підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про обрання обвинуваченим ОСОБА_10 та ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивуючи свої клопотання тим, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченими відноситься до категорії тяжких, за попередньою змовою групою осіб, поєднане із проникненням в інше приміщення, вчинене в умовах воєнного стану, ризики викладені у ст.177 КПК України на даний час не відпали та продовжують існувати.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 3 серпня 2022 року задоволено клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_10 та ОСОБА_9 строком до 2 жовтня 2022 року з одночасним визначенням застави у розмірі 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 113 500 грн. Приймаючи таке рішення, суд врахував дані про особу обвинувачених, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, що унеможливлює застосування до обвинувачених більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_11 не погоджуючись з оскаржуваною ухвалою вважає її незаконною та необґрунтованою у зв`язку з чим вона підлягає скасуванню з огляду на наступне. Так, прокурором не доведено існування ризиків, зазначених у ч. 1 ст. 177 КПК України, що унеможливлює згідно ч. 2 цієї ж статті КПК України застосування до ОСОБА_9 іншого запобіжного заходу. Звертає увагу щодо позитивних даних відносно особи обвинуваченого, зокрема останній є військовослужбовцем, у вчиненні інших кримінальних правопорушень не підозрюється, має поручителів, постійне місце проживання та роботу, має на утриманні малолітню дитину, викрадені речі повернуті власникам, які не мають претензій до обвинувачуваного. Крім того, на думку сторони захисту сума застави у сумі 113 500грн є неспіврозмірною з огляду на суму викраденого. Просить ухвалу суду скасувати та обрати відносно ОСОБА_9 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_12 не погоджуючись з оскаржуваною ухвалою зазначає про відсутність достатніх ризиків для тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_10 , у зв`язку з наступним. Так, ОСОБА_10 має постійне місце проживання та реєстрацію, стійкі соціальні зв`язки, посередню характеристику, раніше в силу ст. 89 КК не судимий. Вказує, що усі речові докази та документи по справі зібрані, обвинувальний акт знаходиться в суді, свідки та потерпілі по цій справі не є підпорядкованими або залежними від ОСОБА_10 , а намагань вплинути на них з боку ОСОБА_10 , його рідних або будь-яких інших осіб не було і не має, конкретних підстав вважати, що ОСОБА_10 буде перешкоджати будь-яким іншим чином кримінальному провадженню також немає. Крім того, з урахуванням, що обвинувачений має стійкі соціальні зв`язки та постійне місце проживання йому недоцільно переховуватися. Просить ухвалу суду скасувати та обрати відносно ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

В судове засідання апеляційної інстанції обвинувачені ОСОБА_10 та ОСОБА_9 своєчасно повідомлялися про час та дату розгляду провадження через адміністрацію ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» та, у зв`язку з відсутністю клопотань обвинувачених про особисту участь або участь в режимі відеоконференції, колегія суддів вважає за можливе розглянути провадження за відсутністю обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , що не суперечить положенням ч. 4 ст. 405 КПК України та відповідає ч.4 ст. 422-1 КПК України.

Позиції учасників судового провадження.
Захисники підтримали апеляційні скарги і просили їх задовольнити.

Прокурор висловив заперечення вимогам апеляційних скарг.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Вирішуючи питання доцільності обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_10 та ОСОБА_9 суд першої інстанції достатньо обґрунтував своє рішення.

Таке рішення суду має на меті досягнення дієвості цього провадження, забезпечення виконання обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків, а також запобігання наявним ризикам.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Положеннями ст. 331 КПК України регламентовано порядок обрання запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого під вартою.

Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та ухвалено з дотриманням вимог національного та міжнародного законодавств.

Переглядаючи апеляційні скарги захисників обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_9 щодо відсутності встановлених судом ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України апеляційний суд приходиться до наступних висновків.
Так, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст.177 КПК України у зв`язку з наступним.
Так, вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції, відповідно до ст.178 КПК України, врахував дані про особу та репутацію обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , які вчинили злочини передбачені ч.4 ст.185 КК України, що кваліфікуються як таємне викрадення чужого майна, вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднані із проникненням в інше приміщення та віднесене до категорії тяжких злочинів, згідно ст. 12 КК України.

При цьому, очікуване покарання, хоча і не є самостійними підставами для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

У справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Одночасно суд враховує, що ОСОБА_10 та ОСОБА_9 вчинили злочини в умовах воєнного стану, що додатково що свідчить про невисокий рівень їх правосвідомості, а суворість очікуваного покарання у рамках висунутого обвинувачення, у своїй сукупності, підвищує ризик переховування від правосуддя.

Крім того, перебуваючи на свободі, ОСОБА_10 та ОСОБА_9 можуть негативно впливати на хід судового розгляду та незаконно впливати на потерпілих, свідків у кримінальному провадженні шляхом погроз або умовлянь схилити їх до дачі неправдивих показів щодо обставин кримінального правопорушення, що вплине на встановлення обставин, які відповідно до ст. 91 КПК України, підлягають доказуванню, тим самим перешкодить кримінальному провадженню.

Як під час розгляду справи місцевим судом, так і під час апеляційного розгляду не здобуто даних, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_10 та ОСОБА_9 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили встановлені ризики негативної процесуальної поведінки.

Отже, доводи апеляційних скарг адвокатів щодо незгоди з ризиками, на які послався суд у своєму рішенні,колегія суддів вважає непереконливими.

Крім того, судова колегія зауважує, що зміст оскаржуваного рішення засвідчує застосування відносно ОСОБА_10 та ОСОБА_9 альтернативного запобіжного заходу у виді застави, що буде діяти у разі внесення визначеного розміру, який не можна вважати непомірним, оскільки саме такий розмір застави, з огляду на тяжкість висунутого обвинувачення та репутацію обвинувачених стосовно їх особистості, достатньою мірою гарантуватиме виконання останніми покладених на них процесуальних обов`язків.

Посилання захисників на стійкі соціальні зв`язки обвинувачених у вигляді постійного місця проживання, відсутність судимостей слід визнати неспроможними в контексті сутності прийнятого рішення та такими, що не здатні спростувати висновків суду.

Отже, на думку судової колегія, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_10 та ОСОБА_9 та відсутність процесуальної необхідності застосування на даний час більш м`якого запобіжного заходу.

Виходячи з викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг захисників, а тому ухвалу суду необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_7 та захисника обвинуваченого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 3 серпня 2022 року, якою обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою з одночасним визначенням розміру застави відносноОСОБА_9 та ОСОБА_10 до 2 жовтня 2022 р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4