Справа № 161/6812/22
Провадження № 1-кп/161/698/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 26 жовтня 2022 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря
судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань кримінальне провадження, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000014 від 15.01.2022, про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м.Донецьк Донецької області, зареєстрований у АДРЕСА_1 , та проживає у АДРЕСА_2 , громадянин України, освіта вища, не працює, одружений, має на утриманні малолітню дитину, несудимий,
у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.28, ч.1 ст.263, ч.2 ст.28, ч.2 ст.194 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
представника потерпілого ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
В С Т А Н О В И В
Обвинувачений ОСОБА_3 у невстановлений в ході досудового розслідування період часу, але не пізніше 20 год. 30 хв. 14.01.2022, діючи зі злочинним умислом, спрямованим на носіння та зберігання бойових припасів та вибухових пристроїв, без передбаченого законом дозволу, діючи усупереч положень пункту 1 «Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України», затвердженого постановою Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» від 17.06.1992 №2471-XII (зі змінами), а також не маючи відповідного дозволу, передбаченого п.2, п.9, п.10 «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.10.1992 № 576 (зі змінами) та п. 2.1 «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України від 21.08.1998 № 622 (зі змінами), отримав у невстановленому місці, за невстановлених в ході досудового розслідування обставин, бойові припаси та вибухові пристрої а саме дві ручні осколкові гранати наступального типу РГД-5.
Продовжуючи здійснювати реалізацію злочинного умислу у сфері незаконного поводження з бойовими припасами та вибуховими пристроями, ОСОБА_3 спільно з особою матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, використовуючи автомобіль марки «Renault Megane», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в період часу з 20 години 30 хвилин 14.01.2022 по 05 годину 08 хвилин 15.01.2022, зберігаючи бойові припаси та вибухові пристрої в транспортному засобі, перевезли зазначені дві ручні осколкові гранати наступального типу РГД-5 в конструктивному поєднанні із засобом підриву уніфікованим запалом дистанційної дії типу УЗРГМ з міста Київ до міста Любомль Волинської області по автодорозі сполученням Київ-Сарни-Ковель-Любомль, таким чином здійснювали незаконне зберігання цих гранат безпосередньо при собі до 05 години 08 хвилин 15.01.2022 - тобто до моменту безпосереднього їх використання для скоєння тяжкого злочину.
Таким чином, ОСОБА_3 інкримінується носіння, зберігання бойових припасів та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, вчиненого групою осіб за попередньою змовою, тобто вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.263 КК України.
Крім того, ОСОБА_3 , діючи за попередньою змовою групою осіб, спільно з особою матеріали щодо якої виділені в окреме провадження та на замовлення особи, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження та яка на момент вчинення злочину перебувала за межами України у не встановленому досудовими розслідуванням місці, діючи з єдиними відомим всім учасникам групи осіб спільним умислом умисне пошкодження чужого майна шляхом вибуху та знищення матеріалів кримінальної справи, 15.01.2022 близько 05 години 08 хвилин, маючи при собі дві ручні осколкові гранати наступального типу РГД-5 в конструктивному поєднанні із засобом підриву уніфікованим запалом дистанційної дії типу УЗРГМ, прийшли до приміщення Любомльського районного суду Волинської області за адресою: м.Любомль, вул.Ярослава Мудрого, 3, Ковельського району Волинської області, де реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне пошкодження чужого майна шляхом вибуху та знищення матеріалів кримінального провадження № 0000066 від 21.07.2013 за обвинуваченням особи, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.305, ч.2 ст.307 та ч.4 ст.358 КК України, яка перебувала на розгляді в Любомльському районному суді Волинської області, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, після чого ОСОБА_3 розбив скло віконної рами в службовому кабінеті Любомльського районного суду Волинської області, який розташований на першому поверсі вищевказаного приміщення, а в цей час особа матеріали щодо якої виділені в окреме провадження витягнула чеку гранати, які утримував в руках ОСОБА_3 .
Після цього, ОСОБА_3 відразу кинув вказані дві бойові гранати через вікно в середину кабінету, внаслідок чого через декілька секунд стався вибух однієї гранати та було пошкоджено майно Територіального управління Державної судової адміністрації України в Волинській області на загальну суму 1 046 788 гривень 68 копійок.
Таким чином, ОСОБА_3 інкримінується умисне пошкодження чужого майна, вчинене шляхом вибуху, що заподіяло майнову шкоду в особливо великих розмірах, групою осіб за попередньою змовою, тобто вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.28, ч.2 ст.194 КК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину в інкримінованих йому злочинах, передбачених ч.2 ст.28, ч.1 ст.263, ч.2 ст.28, ч.2 ст.194 КК України, визнав повністю та не оспорюючи фактичних обставин, про які зазначено в обвинувальному акті, показав, що ОСОБА_6 звернувся до нього за допомогою, оскільки на нього тиснули, а тому йому необхідно знищити справу про контрабанду. ОСОБА_7 сказав, що шляхом підриву хоче знищити документи у ОСОБА_8 суді і це потрібно зробити найближчим часом. Вони поїхали до ОСОБА_9 , де ОСОБА_7 повідомив, що замовник віддячить. Він чув, що останній спілкувався із чоловіком на ім`я « ОСОБА_10 », прізвища замовника не казав. Вони купили розчинники, комбінезони, рукавички, і поїхали в ОСОБА_11 на автомобілі «Рено», який ОСОБА_7 взяв у свого товариша. Приїхавши на місце, вони все оглянули, в автомобілі переодягнулися, він примотав дві гранати РГД-5. Прийшли до суду, ОСОБА_7 показав суд, сказав, що потрібна саме канцелярія суду, після чого ОСОБА_7 став у кутку будівлі, в той час як він розбив молотком вікно, ОСОБА_7 закинув пляшки з розчинником і почав виривати кільце з гранат. Одне кільце ОСОБА_7 вирвав, інше не зміг. Гранати закинули в приміщення, після вибуху вони втекли із місця події. Наступного дня ОСОБА_7 віддав йому частину грошей. Також зазначив, що викладені в обвинувальному акті фактичні обставини кримінальних правопорушень відповідають дійсності, суму збитків не оспорює, щиро розкаявся, просив суд суворо його не карати. Цивільний позов визнав повністю.
Допитаний безпосередньо в судовому засіданні представник потерпілого ОСОБА_5 підтвердив обставини, які викладені в обвинувальному акті, повідомив, що збитки ТУ ДСА в Волинській області не відшкодовані, щодо призначення покарання покладався на розсуд суду, цивільний позов підтримав повністю.
Суд, у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України, з`ясувавши правильність розуміння учасниками судового провадження зміст обставин, викладених в обвинувальному акті, які ніким не оспорюються, не маючи сумніву у добровільності їх позицій, а також роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження та розміру цивільного позову, які ніким не оспорюються.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 своїми умисними діями, які виразилися у носінні, зберіганні бойових припасів та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, вчиненого групою осіб за попередньою змовою, вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.28, ч.1 ст.263 КК України.
Окрім цього, він же, своїми умисними діями, які виразилися у пошкодженні чужого майна, вчиненого шляхом вибуху, що заподіяло майнову шкоду в особливо великих розмірах, групою осіб за попередньою змовою, вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.28, ч.2 ст.194 КК України.
Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення кримінального правопорушення, тяжкості наслідків, що настали.

У відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які, відповідно до вимог ст.12 КК України, відносяться до категорії тяжких злочинів, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , у відповідності до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, оскільки такі обставини підтверджені в ході розгляду кримінального провадження.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , у відповідності до ст.67 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення групою осіб за попередньою змовою.
Обвинувачений ОСОБА_3 несудимий, повністю визнав свою винуватість, має місце проживання, інформації про негативну характеристику матеріали провадження не містять, на обліку в лікаря-психіатра чи нарколога не перебуває.
На підставі викладеного, враховуючи обставини вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, з огляду на положення ч.2 ст.50 КК України, обираючи міру покарання, передбачену санкціями закону, за яким визнав ОСОБА_3 винуватим, вважає за необхідне призначити останньому покарання як за ч.2 ст.28, ч.1 ст.263 КК України, так і за ч.2 ст.28, ч.2 ст.194 КК України у виді позбавлення волі в мінімальній межі та ближче до мінімальної межі.

Остаточне покарання суд призначає на підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань, враховуючи при цьому роль обвинуваченого ОСОБА_3 у вчинених кримінальних правопорушеннях.

На думку суду, таке покарання, яке необхідно відбувати реально, є необхідним і достатнім для виправлення й попередження вчинення як обвинуваченим, так і іншими особами, нових кримінальних правопорушень.

Вирішуючи цивільний позов Територіального управління Державної судової адміністрації України в Волинській області суд виходить з наступного.

Частиною 1 ст.128 КПК України передбачено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Стаття 1166 ЦК України регламентує підстави відповідальності за завдану майнову шкоду.

Таким чином, оскільки в судовому засіданні доведено те, що Територіальному управлінню Державної судової адміністрації України в Волинській області завдано майнової шкоди діями обвинуваченого ОСОБА_3 , останній збитки не відшкодував, враховуючи встановлені в судовому засіданні факти вчинення кримінального правопорушення, а також повне визнання позову самим обвинуваченим, цивільний позов про стягнення майнової шкоди підлягає до задоволення в повному обсязі.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України, а арешт майна відповідно до ст.174 КПК України.
Процесуальні витрати за проведення експертиз під час досудового розслідування підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави у відповідності до ч.2 ст.124 КПК України, з урахуванням того, що злочини вчинені за попередньою змовою групою осіб.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу ОСОБА_3 необхідно залишити попередній тримання під вартою з метою запобігання ризику, передбаченому ст.177 КПК України, а саме переховування обвинуваченого від суду.

Окрім того, суд зараховує в строк відбування покарання обвинуваченого термін його перебування під вартою у відповідності до вимог ст.72 КК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 124, 128, 366-368, 371, 374, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.28, ч.1 ст.263, ч.2 ст.28, ч.2 ст.194 КК України, та призначити йому покарання:

-за ч.2 ст.28, ч.1 ст.263 КК України у виді 3 (три) роки позбавлення волі;

-ч.2 ст.28, ч.2 ст.194 КК України у виді 4 (чотири) роки позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 6 місяців.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_3 рахувати з дня набрання вироком законної сили.
Цивільний позов Територіального управління Державної судової адміністрації України в Волинській області до обвинуваченого ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_3 в користь Територіального управління Державної судової адміністрації України в Волинській області матеріальну шкоду в сумі 1046788 (один мільйон сорок шість тисяч сімсот вісімдесят вісім) гривень 68 копійок.
Арешт, який накладений ухвалами слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08.02.2022 на майно, скасувати.

Речові докази у справі, а саме:

-автомобіль марки «Renault Megane» НОМЕР_2 ; мобільний телефон марки «Samsung» чорного кольору; договір купівлі-продажу транспортного засобу № 8046/2019/1707866; ліхтар чорного кольору, повернути ОСОБА_12 за належністю;

-кофту з тканини сірого кольору з написом «French connection-M» та капюшоном, пару спортивних кросівок чорного і сірого кольору з написом «Adidas» з боковою підошвою білого і сірого кольору, ліхтарик, кофту сірого кольору, куртку чорного кольору, годинник, повернути ОСОБА_3 за належністю;

-дві медичні маски чорного кольору, знищити.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь держави витрати за проведення експертиз в загальній сумі 24724 (двадцять чотири тисячі сімсот двадцять чотири) гривень 69 копійок.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити попередній тримання під вартою.
Зарахувати ОСОБА_3 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 29.03.2022 по день набрання вироком законної сили, з розрахунку що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду учасниками судового провадження протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення через Луцький міськрайонний суд Волинської області, а особою, яка перебуває під вартою, з моменту отримання копії судового рішення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий