Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/463/22 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.08.2022 року. колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду у складі:
Головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в порядку письмового провадження у м.Кропивницькому кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 та захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 на ухвалу Кіровського районного суду м.Кіровограда від 22 липня 2022 року, якою задоволено клопотання прокурора та обвинуваченим:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.186, ч.4 ст.187, ч.4 ст.189, ч.1 ст.263 КК України
продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 02 місяці, а саме до 22.09.2022 року включно.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинувачуваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.189 КК України,
продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 02 місяці, а саме до 22.09.2022 року включно.

Крім того, цією ухвалою продовжено запобіжний захід обвинуваченим ОСОБА_10 та ОСОБА_11

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні Кіровського районного суду м. Кіровограда перебуває кримінальне провадження №0009749 щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_12 , які обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.186, ч.4 ст.187, ч.4 ст.189, ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_10 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.4 ст.189 КК України, ОСОБА_8 , обвинуваченого вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України, ОСОБА_11 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 с.187, ч.4 ст.189 КК України.

Під час судового розгляду прокурор звернувся з клопотанням про продовження строку тримання під вартою.
Ухвалою Кіровського районного суду м.Кіровограда від 22 липня 2022 року, зокрема, стосовно ОСОБА_6 та ОСОБА_8 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 02 місяці, а саме до 22.09.2022 року включно.

Приймаючи вказане рішення, суд першої інстанції вказав, що інкриміновані обвинуваченим кримінальні правопорушення є умисними, особливо тяжкими, за своєю суттю є корисливими, обвинувачені не працевлаштовані, суспільно-корисною діяльністю не займаються та особистих доходів для проживання не мають, крім того більшість з них, є громадянами іноземної держави, тому існує вірогідність того, що обвинувачені, при застосуванні їм іншого, більш м`якого запобіжного заходу, задля уникнення відповідальності, можуть виїхати за межі України, а тому перебуваючи на волі, обвинувачені можуть ухилятись від суду, перешкоджати подальшому кримінальному провадженню. Тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим у разі визнання їх винним, з огляду на особу обвинувачених, визначає вірогідність переховування від суду, на тому рівні, щоб їм запобігти, можливо лише при застосуванні запобіжного заходу тримання під вартою. Зміна запобіжного заходу обвинуваченим на домашній арешт є неможливою, оскільки даний запобіжний захід не унеможливить спілкування обвинуваченого зі свідками і потерпілими та не виключить впив на них з метою зміни показів. Крім того, даний запобіжний захід не виключає можливість вчинення дій з метою переховування від суду.

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 просив скасувати ухвалу суду про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та постановити нову ухвалу, якою змінити запобіжний захід на домашній арешт в певний період доби.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що суд не врахував важливу обставину при розгляді клопотання те, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази в обґрунтування ризиків заявлених стороною обвинувачення та судом, а саме те, що ОСОБА_6 здійснював вплив на когось зі свідків обвинувачення чи потерпілого, чи переховувався від суду, чи продовжував злочинну діяльність. В матеріалах справи відсутні докази підтверджуючі вказані обставини, а тому ризики заявлені стороною обвинувачення є не реальними, а абстрактними. Крім того, як вбачається з мотивувальної частини ухвали суду, суд лише формально врахував ризики зазначені в ст. 177 КПК України, а також у відповідності до вимог КПК суд не зазначив обставини чому не можливо застосувати до ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід, а ніж тримання під вартою.

В своїй апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просила скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою обрати стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що ухвала суду є немотивованою та необґрунтованою. Вважаю, що стороною обвинувачення не доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України що є підставою для скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Крім того, при продовженні строку тримання під вартою судом першої інстанції не враховано, що з моменту вчинення кримінального правопорушення пройшло два з половиною роки, які ОСОБА_8 знаходиться під вартою. При цьому, він обвинуваться у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 189, по епізоду якого вже допитаний потерпілий, а отже незаконно впливати на нього підзахисний не може. Також судом не враховано, що ОСОБА_13 має цивільну дружину та дитину. Окрім того, в матеріалах справі наявні докази того, що ОСОБА_14 надала нотаріально посвідчену згоду у разі обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту ОСОБА_8 на постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Наведене підтверджує, що він налагодив міцні соціальні зв`язки. Отже, в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про те, що більш м`якший запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим у ст.177 КПК України. Прокурор не навів наявність реальних ризиків для продовження строку запобіжного заходу у вигляді взяття особи під варту, обґрунтувавши їх виключно припущеннями.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали клопотання, зваживши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Прокурор, обвинувачені та їх захисники, клопотань про участь сторін під час розгляду апеляційної скарги не заявляли, а тому відповідно до вимог ч. 4 ст. 422-1 КПК України, апеляційний розгляд здійснюється без участі сторін кримінального провадження.

Згідно положень ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 331 КПК України суд першої інстанції зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Абзацом другим цієї ж частини ст. 331 цього Кодексу, на суд покладено такий самий обов`язок, а саме повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, у разі якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Так, колегія суддів встановила, що судом першої інстанції дотримані зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_8 .

Судом першої інстанції належним чином враховано конкретні обставини даного кримінального провадження, а саме що ОСОБА_6 може переховуватися від суду, оскільки останній обвинувачується у вчиненні умисного особливо тяжкого кримінального правопорушення, покарання за яке передбачено у виді позбавлення волі строком до 15 років, з конфіскацією майна, не має постійного джерела доходу, перешкоджати кримінальному провадженню, оскільки може незаконно впливати на свідків, та вчиняти інші кримінальні правопорушення, оскільки раніше притягувався до кримінальної відповідальності, що свідчить про наявність ризиків, передбачених пунктами 1,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України. Вказані обставини свідчать про те, що обвинувачений не бажає ставати на шлях виправлення. Крім того, останній є уродженцем й громадянином іншої держави, тобто, не має міцних соціальних зв`язків.

Окрім цього, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, покарання за яке передбачено у виді позбавлення волі строком до 7 років, не має постійного джерела доходу, може вчинити спробу ухилитися від кримінальної відповідальності та суду, можливість обвинуваченого впливати на свідків, можливість вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення, оскільки раніше притягувався до кримінальної відповідальності. Крім того, останній є уродженцем й громадянином іншої держави, тобто, не має міцних соціальних зв`язків.

Також те, що на даний час ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були враховані під час обрання обвинуваченим запобіжного заходу тримання під вартою, не змінились, інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи, також, відсутність у матеріалах справи даних про появу нових обставин, що свідчать про необхідність зміни запобіжного заходу або про існування інших перешкод для тримання обвинувачених під вартою.

Разом із цим, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що інкриміновані обвинуваченим кримінальні правопорушення є умисними, особливо тяжкими, за своєю суттю є корисливими, обвинувачені не працевлаштовані, суспільно-корисною діяльністю не займаються та особистих доходів для проживання не мають, крім того більшість з них, є громадянами іноземної держави, тому існує вірогідність того, що обвинувачені, при застосуванні їм іншого, більш м`якого запобіжного заходу, задля уникнення відповідальності, можуть виїхати за межі України, а тому у суду є достатні підстави вважати, що перебуваючи на волі, обвинувачені можуть ухилятись від суду, перешкоджати подальшому кримінальному провадженню. Тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим у разі визнання їх винним, з огляду на особу обвинувачених, визначає вірогідність переховування від суду, на тому рівні, щоб їм запобігти, можливо лише при застосуванні запобіжного заходу тримання під вартою. Зміна запобіжного заходу обвинуваченим на домашній арешт є неможливою, оскільки даний запобіжний захід не унеможливить спілкування обвинуваченого зі свідками і потерпілими та не виключить впив на них з метою зміни показів. Крім того, даний запобіжний захід не виключає можливість вчинення дій з метою переховування від суду.

Крім того те, що на даний час ризики, передбачені п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується, які були враховані під час обрання обвинуваченим запобіжного заходу тримання під вартою, знайшли своє підтвердження, інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи, також, відсутність у матеріалах справи даних про появу обставин, що свідчать про необхідність зміни запобіжного заходу або про існування інших перешкод для тримання обвинувачених під вартою.

З урахуванням наведеного та беручи до уваги ту обставину, що дане кримінальне провадження в суді першої інстанції не завершено до спливу продовженого строку, підстави для скасування оскаржуваної ухвали з тих підстав, на які посилаються в своїх апеляційних скаргах захисники адвокати, колегія суддів не вбачає.

Отже, приймаючи рішення про продовження обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_8 строку тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченим злочинів, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які не зникли та не зменшилися, дані про осіб обвинувачених, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Підстав для застосування судом до ОСОБА_6 та ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає, з огляду на вищевикладені мотиви.

Доводи апеляційних скарг захисників адвокатів з приводу того, що недоведені прокурором наявність ризиків та не надано жодних доказів на підтвердження їх існування, колегія суддів визнає необґрунтованими та безпідставними, оскільки судом першої інстанції при постановленні ухвали правильно встановлено наявність ризиків, які продовжують існувати на даний час та не зменшились, що також підтверджується матеріалами справи.

Оскільки жодних переконливих доказів з приводу того, що зменшились ризики передбачені ст. 177 КПК України, до суду апеляційної інстанції надано не було.

Крім того, на переконання колегії суддів інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_8 під вартою їх захисниками в суді апеляційної інстанції не доведені.

За таких підстав, на переконання колегії суддів, рішення суду першої винесене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, належним чином дослідженими та оціненими судом першої інстанції. Крім того, враховуючи вище викладене, колегія суддів, із урахуванням наявності вищевказаних ризиків, які не зменшилися та продовжують існувати, не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції та обрання обвинуваченим більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б стали підставою для скасування по суті правильного прийнятого судом першої інстанції рішення колегією суддів не встановлено.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційних скарг захисників адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , а тому ухвалу суду першої інстанції стосовно обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_8 від 22.07.2022, залишає без зміни.

Керуючись статтями 177, 178, 183, 376, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги захисників адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу Кіровського районного суду м.Кіровограда від 22 липня 2022 року, якою обвинуваченому ОСОБА_6 та обвинуваченому ОСОБА_8 , продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 02 місяці, а саме до 22.09.2022 року включно залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

(підписи)