Справа № 487/1923/22
Провадження № 1-кс/487/1606/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.07.2022 року Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши клопотання старшого слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у місті Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000151 від 31.05.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368, ч. 4 ст. 426 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5
ВСТАНОВИВ:

01.07.2022 року старший слідчий Першого слідчого відділу (з дислокацією у місті Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_7 за погодженням із прокурором прокурором Миколаївської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_3 , в рамках здійснення кримінального провадження з проведення досудового розслідування кримінального правопорушення, відомості щодо якого 31.05.2022 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000151, звернувся до слідчого судді із указаним клопотанням, у якому просив Застосувати строком на 60 (шістдесят) днів запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Визначити заставу у розмірі 600 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1 488 600 гривень, у разі внесення якої ОСОБА_5 може бути звільнений з-під варти. У разі внесення встановленої судом застави та звільнення ОСОБА_5 з-під варти покласти на нього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України: прибувати до слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) ТУ ДБР у м. Миколаєві ОСОБА_7 , якому доручено проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні, а за його відсутності до прокурора Миколаївської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_3 , яким здійснюється нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва зазначеним досудовим розслідуванням, із встановленою періодичністю по п`ятницям об 11.00 годині кожного тижня; не відлучатися з м. Миколаєва без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; утримуватися від спілкування з потерпілим ОСОБА_8 , свідком ОСОБА_9 , іншими свідками, спеціалістами, експертами у вказаному кримінальному провадженні, іншими особами з приводу обставин вчиненого ним кримінального правопорушення, за виключенням випадків спільної участі у проведенні слідчих дій у вказаному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Клопотання мотивоване тим, що підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, які підлягають допиту, шляхом схилення учасників кримінального процесу до дачі завідомо неправдивих показів, які виправдовують його, чим перешкоджати встановленню істини у провадженні, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки вже є обвинуваченим у іншому кримінальному провадженні за ст. 368 КК України, враховуючи існуючий факт порушення ОСОБА_5 вже взятих на себе обов`язків військовослужбовця та Військової присяги, які покладені на нього Законом, а також те, що скоєне кримінальне правопорушення є тяжким, санкція за яке передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, його вік та стан здоров`я не перешкоджають триманню під вартою.

В судовому засіданні прокурори підтримали клопотання, просили його задовольнити, посилаючись на обставини викладені у клопотанні.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні провину не визнав, просив застосувати до нього більш м`який запобіжний захід, посилаючись на те, що зазначений у клопотанні розмір застави є завеликим, приховуватись від слідча він не має наміру, у його діях відсутній склад кримінального правопорушення, впливати на свідків та знищувати докази він не має наміру.

Адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні просив застосувати доОСОБА_5 більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, зазначивши, що підозра є необґрунтованою, зазначені у клопотанні ризики є недоведеними.
Заслухавши позицію сторін кримінального провадження, вивчивши клопотання, матеріали, якими обґрунтовується необхідність застосування ініційованого заходу, слідчий суддя дійшов наступного.

Першим слідчим відділом (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000151 від 31.05.2022 за фактом одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе та третьої особи за невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди, а також бездіяльності військової влади, вчиненого в умовах воєнного стану, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368, ч. 4 ст. 426 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 12.03.2022 № 50 резервіста призваного на військову службу за призовом під час мобілізації на період дії воєнного стану підполковника ОСОБА_5 , призначеного на посаду командира автомобільної роти військової частини НОМЕР_1 , який прибув з ІНФОРМАЦІЯ_2 , вважати таким, якого з 12.03.2022 зараховано до списків особового складу військової частини, на всі види забезпечення, справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.
Згідно положень п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, у тому числі військовозобов`язаних, які проходять збори, та резервістів під час мобілізації, є день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо).
Відтак, з 12.03.2022, тобто з моменту зарахування ОСОБА_5 до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , останній набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку - проходження військової служби.
Відповідно до Положення про управління НОМЕР_2 окремої бригади територіальної оборони регіонального управління « ІНФОРМАЦІЯ_3 » Сил територіальної оборони, автомобільна рота НОМЕР_2 обр ТрО є структурним підрозділом бригади, який призначений для автотранспортного забезпечення підрозділів бригади, доставки матеріально-технічних засобів, особового складу, озброєння (ракет, боєприпасів) та іншого військового майна. Командир автомобільної роти відповідає за: підтримання озброєння, військової техніки та матеріально-технічних засобів роти в постійній готовності до бойового застосування; підтримання високого рівня бойової та мобілізаційної готовності, недопущення його зниження; постійну готовність автотранспорту та особового складу до виконання завдань щодо перевезення матеріальних засобів.
Враховуючи викладене, ОСОБА_5 , будучи військовим начальником, постійно обіймаючи посаду командира автомобільної роти військової частини НОМЕР_1 , пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, виконуючи такі обов`язки за спеціальним дорученням повноважного командування, відповідно до пункту 1 примітки до ст. 364 КК України, є службовою особою.
Забезпечуючи в процесі військової служби виконання службових обов`язків за посадою, ОСОБА_5 був достовірно обізнаний з вимогами законів України та інших нормативно-правових актів, які регулюють і визначають загальні засади проходження військової служби, а тому знав про обов`язок бездоганного і неухильного додержання всіма військовослужбовцями військової дисципліни, за стан якої відповідно до ст. 5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України у з`єднанні, військовій частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир тобто в автомобільній роті військової частини НОМЕР_1 її командир підполковник ОСОБА_5 .
Так, ОСОБА_5 було відомо, що згідно ст. 5, 13, 26-1, 45, 48, 53, 83, 84, 85, 86 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, абз. 16 п. 1 розділу ІІ, п. 1 розділу ІІІ Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 608, стосовно кожного випадку порушення військовослужбовцем військової дисципліни командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності шляхом накладення дисциплінарного стягнення.
Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення та визначенню виду стягнення може передувати службове розслідування, яке призначається письмовим наказом командира (начальника), що прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та проводиться з метою уточнення причин і умов, які сприяли вчиненню правопорушення, ступеня вини.
За рішенням відповідного командира (начальника) службове розслідування може призначатися за письмовим рапортом (доповідною або пояснювальною запискою) військовослужбовця або за клопотанням про призначення службового розслідування інших посадових (службових) осіб.
Військовослужбовець, що має дисциплінарні стягнення, заохочується шляхом дострокового зняття раніше накладеного дисциплінарного стягнення в порядку його черговості. Право знімати дисциплінарні стягнення належить тому командирові, який їх накладав, та його прямим начальникам. Одночасно військовослужбовцю може бути знято лише одне дисциплінарне стягнення. Військовослужбовець вважається таким, що не має дисциплінарного стягнення, якщо його нагороджено державною нагородою, заохочено шляхом дострокового зняття раніше накладеного дисциплінарного стягнення або закінчився строк дії дисциплінарного стягнення. Протягом строку дії дисциплінарних стягнень до військовослужбовця не можуть застосовуватися заохочення, крім дострокового зняття раніше накладеного дисциплінарного стягнення.
Проходячи військову службу, ОСОБА_5 , відповідно до вимог ст.ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст.ст. 9, 11, 16, 49, 111, 112 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.
Згідно з вимогами ст. ст. 1, 8 Закону України «Про державну службу», державна служба в Україні це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів.
Пунктом 16 частини 2 статті 3 цього Закону передбачено, що його дія поширюється на державних службовців військовослужбовців Збройних Сил України та інших військових формувань, утворених відповідно до закону.
Відповідно до вимог ст. 8 вищевказаного Закону, державний службовець зобов`язаний у тому числі: дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; дотримуватися принципів державної служби та правил етичної поведінки; забезпечувати в межах наданих повноважень ефективне виконання завдань і функцій державних органів; сумлінно і професійно виконувати свої посадові обов`язки; додержуватися вимог законодавства у сфері запобігання і протидії корупції; запобігати виникненню реального, потенційного конфлікту інтересів під час проходження державної служби.
При цьому, в силу наявного досвіду за попереднім місцем служби на посаді старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах 2 сектору відділу контррозвідувального захисту інтересів держави у сфері економічної безпеки УСБ України у Миколаївській області та проходження військової служби на керівній посаді у військовій частині НОМЕР_1 , ОСОБА_5 знав та розумів, що вимогами ст. ст. 3, 22 Закону України «Про запобігання корупції», заборонено використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб, однак нехтуючи взятими на себе обов`язками ОСОБА_5 підозрюється у порушенні військової присяги та у скоєнні умисного кримінально-караного діяння.
Однак, діючи в порушення наведених вимог законів, підполковник ОСОБА_5 як військова службова особа, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, підозрюється в одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе та третьої особи за невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду будь-якої дії з використанням наданого йому службового становища, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди при наступних обставинах.
Так, ОСОБА_5 , проходячи військову службу на посаді командира автомобільної роти військової частини НОМЕР_1 , будучи службовою особою, 28.04.2022, точний час досудовим розслідуванням не встановлений, виявив факт вживання водієм 3 автомобільного відділення 1 автомобільного взводу автомобільної роти цієї військової частини солдатом ОСОБА_8 спиртних напоїв у приміщенні розташування автомобільної роти на території військового містечка № НОМЕР_3 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , 25/62-Б, 25/62-В, 25/62-Г, АДРЕСА_2 , у зв`язку з чим, розумів, що в діях військовослужбовця ОСОБА_8 вбачається порушення військової дисципліни, за що він підлягає згідно з Дисциплінарним статутом Збройних Сил України дисциплінарному стягненню, протягом строку дії якого до нього як військовослужбовця не можуть застосовуватися заохочення, крім дострокового зняття раніше накладеного дисциплінарного стягнення.
Разом з цим, ОСОБА_5 знав, що постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 № 168 на період дії воєнного стану передбачена виплата військовослужбовцям Збройних Сил України додаткової винагороди в розмірі 30 000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
У зв`язку з чим, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел направлений на незаконне збагачення шляхом висунення протиправних вимог підлеглому військовослужбовцю ОСОБА_8 щодо надання останнім йому неправомірної вигоди у вигляді частини від суми нарахованої і виплаченої додаткової винагороди в розмірі, визначеної постановою КМУ від 28.02.2022 № 168, за не ініціювання проведення відносно останнього службового розслідування за фактом порушення військової дисципліни та не створення штучних перешкод під час проходження ОСОБА_8 військової служби у військовій частині НОМЕР_1 .
Після чого, використовуючи своє службове становище та діючи з корисних мотивів, реалізуючи злочинний умисел направлений на вимагання неправомірної вигоди, ОСОБА_5 цього ж дня перебуваючи у своєму службовому кабінеті у приміщенні розташування автомобільної роти з підлеглим військовослужбовцем ОСОБА_8 , який підлягав дисциплінарному стягненню, висунув останньому протиправну вимогу надавати йому щомісяця неправомірну вигоду у вигляді 50 % від суми нарахованої і виплаченої ОСОБА_8 додаткової винагороди у вигляді грошової премії, а саме: 15 тис. грн. від виплаченої додаткової винагороди в сумі 30 тис. грн. або 50 тис. грн. від виплаченої додаткової винагороди в сумі 100 тис. грн., за не ініціювання проведення відносно останнього службового розслідування за фактом порушення військової дисципліни, не накладення за його результатами дисциплінарного стягнення та не створення штучних перешкод під час проходження ОСОБА_8 військової служби, а саме: не відправлення понад графік у додаткові наряди, можливість перебувати у звільненнях та не скасування йому через накладене дисциплінарне стягнення щомісячної додаткової винагороди.
У подальшому, 20.05.2022, точний час досудовим розслідуванням не встановлений, ОСОБА_5 , перебуваючи в тому ж службовому кабінеті, достовірно знаючи про отримання 18.05.2022 ОСОБА_8 заробітної плати, маючи на меті переконати його в серйозності і реальності своїх намірів та схилити останнього до виконання своїх протиправних вимог, повторно висунув ОСОБА_8 зазначену неправомірну вимогу, на яку останній відповів відмовою.
У зв`язку з чим, ОСОБА_5 , під час відбутої розмови після відмови ОСОБА_8 надавати йому неправомірну вигоду, з метою отримання неправомірної вигоди від останнього, висловив погрози про ініціювання ним відправлення останнього понад графік у додаткові наряди, проведення щодо нього службового розслідування, накладення дисциплінарного стягнення з послідуючим скасуванням виплати йому щомісячної додаткової винагороди.
Тобто, ОСОБА_5 , будучи військовою службовою особою, наділеною владними повноваженнями щодо застосування заохочень та дисциплінарних стягнень, у тому числі правом клопотати про їх застосування перед старшим командиром, умисно, упродовж тривалого часу, створював умови, за яких ОСОБА_8 , з метою запобігання настанню шкідливих наслідків для себе, не маючи іншого виходу захистити свої права та законні інтереси, вимушений був погодитись на передачу неправомірної вигоди ОСОБА_5 .
У зв`язку з чим, наступного дня, 21.05.2022 приблизно о 12 год. 30 хв., знаходячись у тому ж службовому кабінеті ОСОБА_10 погодився на вимогу ОСОБА_5 надати йому неправомірну вигоду в якості частини від суми додаткової винагороди, отриманої у травні 2022 року, однак замість 15 тисяч гривень у розмірі 10 тисяч гривень, з яких 5 тисяч гривень цього дня, а 5 тисяч гривень після отримання заробітної плати у червні 2022 року.
Після чого, 21.05.2022 приблизно о 13 год. 00 хв. у тому ж службовому кабінеті ОСОБА_5 одержав від ОСОБА_8 частину неправомірної вигоди в сумі 5 000 грн. від загальної суми неправомірної вигоди в розмірі 10 000 гривень, у вигляді частини додаткової грошової винагороди, отриманої ОСОБА_8 у травні 2022 року, за не ініціювання проведення відносно останнього службового розслідування за фактом порушення військової дисципліни, не накладення дисциплінарного стягнення та не створення штучних перешкод під час проходження ОСОБА_8 військової служби, а саме: не відправлення понад графік у додаткові наряди (чергування), можливість перебувати у звільненні та не скасування йому щомісячної додаткової грошової винагороди за наявного дисциплінарного стягнення. Після чого, ОСОБА_5 наказав ОСОБА_8 систематично щомісяця передавати йому неправомірну вигоду у зазначеній визначеній ним сумі у вигляді частини від нарахованої і виплаченої додаткової грошової винагороди військовослужбовцю.
Розуміючи, що ОСОБА_5 , використовуючи своє службове становище та свої владні повноваження, вчиняє дії, направлені на вимагання від нього неправомірної вигоди, чим вчиняє злочин, ОСОБА_10 31.05.2022 звернувся із заявою до правоохоронних органів.
10.06.2022 приблизно о 15 год. 00 хв. у тому ж службовому кабінеті ОСОБА_5 довів до відома ОСОБА_8 про необхідність передачі останнім йому неправомірної вигоди щомісяця в сумі 5 тис. грн. від суми одержаної додаткової грошової винагороди або в сумі 50 тис. грн. у випадку одержання додаткової грошової винагороди в сумі 100 тис. грн., за вирахуванням раніше переданих 5 тис. грн., тобто надати у червні 2022 року неправомірну вигоду в розмірі 45 тис. грн.
При цьому, ОСОБА_5 , з метою отримання неправомірної вигоди від ОСОБА_8 , повторно висловив йому погрози, що у випадку не надання неправомірної вигоди, ним будуть вжиті заходи щодо ініціювання скасування виплати ОСОБА_8 щомісячної додаткової грошової винагороди та інші відповідні заходи реагування щодо ініціювання відправлення останнього понад графік у додаткові наряди та заборону перебувати у звільненні.
24.06.2022 приблизно о 13 год. 00 хв. у тому ж службовому кабінеті ОСОБА_5 довів до відома ОСОБА_8 , що через одержану від нього згоду надання йому неправомірної вигоди, він не ініціюватиме проведення зазначеного службового розслідування, не вживатиме заходів до скасування виплати щомісячної додаткової грошової винагороди та надасть йому можливість перебувати у звільненнях. Після чого, ОСОБА_5 , діючи з корисливих мотивів, переслідуючи мету незаконного збагачення та реалізуючи злочинний умисел, направлений на вимагання неправомірної вигоди, наказав передати йому іншу частину неправомірної вигоди в сумі 28 097,00 грн. шляхом їх зарахування в якості оплати рахунку постачальника фізичної особи-підприємця ОСОБА_9 рах. АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_4 за монтаж системи відеоспостереження № 56 від 24.06.2022 та надав йому його копію.
У подальшому, 25.06.2022 приблизно о 10 год. 55 хв. ОСОБА_8 , на виконання протиправної вимоги ОСОБА_5 , діючи під контролем правоохоронних органів, здійснив зарахування з власної заробітної картки № НОМЕР_5 грошових коштів в сумі 28 097,00 грн. на рахунок АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_4 фізичної особи-підприємця ОСОБА_9 , про що о 10 год. 59 хв. повідомив під час відбутої телефонної розмови ОСОБА_5 .
При цьому, цього ж дня, приблизно о 12 год. 00 хв. ОСОБА_5 під час особистої зустрічі з ОСОБА_8 у тому ж службовому кабінеті , наказав передати до кінця червня 2022 року наступну частину неправомірної вигоди із визначенням її розміру в сумі 15 000 грн., на що ОСОБА_8 вимушений був погодитись.
Після чого, 29.06.2022 приблизно о 08 год. 50 хв. у тому ж службовому кабінеті ОСОБА_5 одержав від ОСОБА_8 , який діяв під контролем правоохоронних органів, іншу частину неправомірної вигоди в сумі 15 000 грн. від її загальної суми у вигляді частини додаткової грошової винагороди, отриманої ОСОБА_8 у червні 2022 року, за не ініціювання проведення відносно останнього службового розслідування за фактом порушення військової дисципліни, не накладення дисциплінарного стягнення та не створення штучних перешкод під час проходження ОСОБА_8 військової служби, а саме: не відправлення понад графік у додаткові наряди (чергування), можливість перебувати у звільненні та нескасування йому щомісячної додаткової грошової винагороди за наявного дисциплінарного стягнення.
Безпосередньо після одержання зазначеної частини неправомірної вигоди ОСОБА_5 затриманий співробітниками правоохоронного органу в порядку ст. 208 КПК України.
29.06.2022 в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, затриманий ОСОБА_5 .
29.06.2022 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
Підозра ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення обґрунтовується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: заявою водія 3 автомобільного відділення 1 автомобільного взводу автомобільної роти військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_8 від 31.05.2022 про скоєне кримінальне правопорушення; протоколами допитів потерпілого ОСОБА_8 ; заявою потерпілого ОСОБА_8 ; протоколом огляду мобільного телефону марки «OPPO Reno5 Lite» потерпілого ОСОБА_8 ; протоколом огляду аудіофайлу датою створення 21.05.2022, виявленого під час огляду мобільного телефону марки «OPPO Reno5 Lite», належного потерпілому ОСОБА_8 ; заявою потерпілого ОСОБА_8 , якою в порядку п. 3 ч. 1 ст. 56 КПК України подані органу досудового розслідування копія рахунку постачальника фізичної особи-підприємця ОСОБА_9 № 56 від 24.06.2022 на суму 28 097,00 грн.; заявою потерпілого ОСОБА_8 , якою добровільно видані органу досудового розслідування належні йому грошові кошти в загальній сумі 15 000 гривень; протоколом огляду грошових коштів загальною сумою 15 000 гривень; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 29.06.2022; протоколом обшуку від 29.06.2022 та іншими зібраними у кримінальному провадженні доказами у своїй сукупності.
Згідно частини 1 статті 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказують слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Метою застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ч.1 ст. 177 КПК України).
Згідно з ч.2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини, зазначені у ст.178 КПК України.
Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Пунктом 4 ч. 2 ст. 183 КПК України встановлено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
У даному кримінальному провадженні ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, передбачених ч. 3 ст. 368 КК, ч. 4 ст. 426 України, який відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України за ступенем тяжкості відноситься до категорії тяжких злочинів передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років, а тому, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим за ч. 3 ст. 368, ч. 4 ст. 426 КК України, останній може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; крім того, підозрюваний ОСОБА_5 може впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному проваджені, не маючи обмежень у пересуванні, що дає підстави вважати, що наявний ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України; також підозрюваний ОСОБА_5 . може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, оскільки встановлено, що ОСОБА_5 на даний час є обвинуваченим у іншому кримінальному провадженні за ч. 1 ст. 368 КК України та відносно нього 11.08.2020 обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, що дає підстави вважати, що наявний ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Таким чином, з огляду на обставини кримінального провадження, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим, особу підозрюваного, суд приходить до висновку щодо застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки слідчий в клопотанні та прокурор у судовому засіданні в повному обсязі довели суду обставини, які виправдовують обмеження права підозрюваного ОСОБА_5 на свободу.
Відповідно до ч.3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього (ч. 4 ст. 182 КПК).
Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, розмір застави визначається в межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З метою забезпечення дієвості даного кримінального провадження є доцільним обрати щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

З урахуванням обставин кримінального правопорушення, ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, особи підозрюваного, суд вважає за необхідне визначити заставу в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 49620 гривень і вважає, що саме такий розмір застави достатньою мірою гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.
Керуючись статтями 176-179, 184, 193, 184, 193, 196 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у місті Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000151 від 31.05.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368, ч. 4 ст. 426 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 задовольнити частково.
Застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у відношенні підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з утриманням його в державній установі "Миколаївський слідчий ізолятор" строком 60 (шістдесят) днів терміном до 27.08.2022 року (включно).
Визначити розмір застави, після внесення якої підозрюваний повинен бути звільнений з під варти, у межах п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить (один мільйон триста тисяч) грн.
В разі внесення застави, на підставі ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:
1) прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;
2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
4) утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні;
5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду, протягом п`яти днів з дня її оголошення. Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Повний текст ухвали оголошено 04.07.2022 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1