Справа № 202/7040/22
Провадження № 1-кп/202/452/2022
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2022 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

особи, відносно якої

розглядається клопотання ОСОБА_5 ,

законного представника ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Індустріального районного суду м.Дніпропетровська клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000417 від 25 серпня 2022 року, відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України-

ВСТАНОВИВ:

30 вересня 2022 року до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000417 від 25 серпня 2022 рокуза ч.1 ст.190 КК України.
Клопотання мотивовано тим, що ОСОБА_5 , 19.08.2022 приблизно о 15 годині 00 хвилин, знаходилась за адресою: м.Дніпро, вул.Журналістів, 5-А на озері «Котлован», разом зі своєю знайомою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та двома малолітніми дітьми.
Під час відпочинку з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 досить часто прохав мобільний телефон марки «Хіаоmі» моделі «Мі 9Т» 6/64 чорного кольору, Іmеі 1: НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 , щоб телефонувати.

В цей час, ОСОБА_5 , маючи психічне захворювання, яке позбавляє його можливості усвідомлювати свої дії та керувати ними, заволодів чужим майном, шляхом зловживання довірою, а саме: мобільним телефоном марки «Хіаоmі» моделі «Мі 9», який він визначив об`єктом свого посягання.

Так, ОСОБА_5 в той же день, тобто 19.08.2022, у невстановлений час, не усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та не маючи змоги керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання у формі шизофренії параноїдної, під надуманим приводом необхідності дзвінка, попрохав у ОСОБА_4 належний їй на праві власності мобільний телефон марки «Хіаоmі» моделі «Мі 9Т» 6/64 чорного кольору, Ішеі1: НОМЕР_1 , заздалегідь не маючи наміру повертати його власнику. У свою чергу, ОСОБА_4 , нічого не підозрюючи про наміри ОСОБА_5 , добровільно передала йому свій мобільний телефон марки «Хіаоmі» моделі «Мі 9Т» 6/64 чорного кольору, Іmеі1: НОМЕР_1 , для здійснення ним телефонного дзвінка.

В подальшому ОСОБА_5 , отримавши від ОСОБА_4 вищевказаний мобільний телефон, заздалегідь не маючи наміру повертати його власнику, дочекавшись коли остання, відволіче свою увагу та не буде спостерігати за ним, тримаючи мобільний телефон марки «Хіаоmі» моделі «Мі 9Т» 6/64 чорного кольору, Іmеі1: НОМЕР_1 у руках, з місця скоєння суспільно небезпечного діяння зник, у подальшому розпорядившись ним на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_5 перебуваючи у стані неосудності, шляхом зловживання довірою заволодів мобільним телефоном марки «Хіаоmі» моделі «Мі 9Т» 6/64 чорного кольору, Іmеі1: НОМЕР_1 , належним ОСОБА_4 .

Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи №405 від 21.09.2022, за результатами проведення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судово-психіатричної експертизи, за свої психічним станом потребує застосування до нього примусового заходу медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, зазначаючи, що є всі законні підстави для застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_5 , як особі, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння, оскільки згідно із висновку судово-психіатричної експертизи ОСОБА_5 за свої психічним станом потребує застосування до нього примусового заходу медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом.

Потерпіла у судовому засіданні позицію прокурора підтримала.

Законний представник ОСОБА_5 не заперечувала щодо задоволення клопотання.

ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_7 , у судовому засіданні також підтримали клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру, зазначивши, що ОСОБА_5 необхідно пройти лікування.

Вчинення ОСОБА_5 суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.190 КК України повністю підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні належних та допустимих доказів, а саме:

записом з камер відеоспостереження з приміщення ПТ «Ломбард «ОНІКС» Анохіна, Яценко» на CD-R диску та протоколом перегляду компакт-диску від 30 серпня 2022 року;

договором про надання фінансового кредиту під заставу №DP-2.169812/0 від 19 серпня 2022 року на ім`я ОСОБА_5 , предметом застави якого є мобільний телефон Мі 9Т» 6/64;

протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 07.09.2022, відповідно до якого свідок ОСОБА_8 впізнала ОСОБА_5 на фото №3, як особу, яка 19.08.2022 в приміщенні ПТ «Ломбард «ОНІКС» Анохіна, Яценко» за адресою: м.Дніпро, пр.Слобожанський, 60, заклав мобільний телефон марки «Хіаоmі» моделі «Мі 9Т» 6/64 чорного кольору;

висновком судово-психіатричного експерта №405 від 21.09.2022, відповідно до якого ОСОБА_5 у період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння, страждав і в даний час страждає на хронічне психічне захворювання у формі шизофренії параноїдної. Зазначене хронічне психічне захворювання позбавляло іспитованого можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння. За своїм психічним станом в даний час іспитований також не може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Потребує застосування щодо нього примусового заходу медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом.

За таких обставин, суд вважає, що сукупність вищенаведених доказів підтверджує наявність в діях ОСОБА_5 ознак суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою.

З висновку судово-психіатричного експерта №405 від 21 вересня 2022 року вбачається, що ОСОБА_5 , у період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння, виявляв і в даний час страждає на хронічне психічне захворювання у формі шизофренії параноїдної. Зазначене хронічне психічне захворювання позбавляло іспитованого можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння. За своїм психічним станом в даний час іспитований також не може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Потребує застосування щодо нього примусового заходу медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом.

Проаналізувавши наведені докази, суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 в момент вчинення суспільно-небезпечного діяння знаходився в стані неосудності, в якому перебуває і на даний час, а тому відповідно до частини ч.2 ст.19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності.

Згідно ч.2 ст.19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Пунктом 1 частини 1 статті 503 КПК України передбачено, що кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності.

Відповідно до ч.3, ч.4 ст.503 КПК України кримінально-правова оцінка суспільно небезпечного діяння, вчиненого у стані неосудності, повинна ґрунтуватися лише на відомостях, які характеризують суспільну небезпеку вчинених дій. При цьому не враховуються попередня судимість, факт вчинення раніше кримінального правопорушення, за який особу звільнено від відповідальності або покарання, факт застосування до неї примусових заходів медичного характеру. Примусові заходи медичного характеру застосовуються лише до осіб, які є суспільно небезпечними.

Частиною 2 статті 513 КПК України передбачено, що визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Відповідно до статей 92, 93 КК України, примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціалізований лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчинення нею суспільно небезпечних діянь. Примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані, зокрема, до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

Залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: 1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; 2) госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом; 3) госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом; 4) госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом (стаття 94 КК України).

Згідно ст.19 Закону України «Про психіатричну допомогу» примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку встановленому Кримінальним та Кримінальним процесуальним кодексами України, та іншими законами.

Визначаючи вид примусових заходів медичного характеру, суд повинен врахувати: характер і тяжкість захворювання особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, тяжкість вчиненого ним діяння, а також ступінь небезпечності останнього для себе чи інших осіб.

Характер і тяжкість захворювання визначаються клінічною формою психічного захворювання, його глибиною і стійкістю, динамікою хворобливого процесу, прогнозом його перебігу та деякими іншими обставинами, що стосуються хворобливого стану особи. Тяжкість вчиненого діяння ґрунтується на положеннях ст.12 КК України про класифікацію суспільно небезпечних діянь. Ступінь небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб містить оцінку суспільної небезпечності вчиненого діяння, характеру вчиненого, можливих або тих, що настали, суспільно небезпечних наслідків та інших подібних обставин, а також психічного стану особи на момент розгляду справи судом і небезпечності даного хворого для оточуючих, що випливає з характеру захворювання.

Суспільне небезпечне діяння, яке вчинив ОСОБА_5 , відповідно ст.12 КК України, є кримінальним проступком.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта №405 від 21 вересня 2022 року ОСОБА_5 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом.

Частиною 3 ст.94 КК України передбачено, що госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у психіатричному закладі і лікування у примусовому порядку.

Відповідно до п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 03 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», визначаючи відповідно до частин 3 - 5 ст.94 КК України тип психіатричного закладу, до якого слід госпіталізувати неосудного, необхідно виходити як з його психічного стану, так і з характеру вчиненого ним суспільно небезпечного діяння. Для об`єктивної оцінки ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб (ч.1 ст.94 КК України) суд має спочатку з`ясувати думку експертів-психіатрів стосовно виду примусових заходів медичного характеру, які можуть бути призначені психічно хворій особі в разі визнання її неосудною, а потім, з урахуванням висновків експертів і характеру вчиненого цією особою суспільно небезпечного діяння, ухвалити рішення про вибраний ним вид примусових заходів медичного характеру (тип психіатричного закладу, який його здійснюватиме). При цьому в ухвалі (постанові) суду не треба наводити назву конкретного психіатричного закладу, до якого має бути госпіталізована неосудна особа, і вказувати строк застосування примусового заходу медичного характеру.

Враховуючи викладене вище, особу ОСОБА_5 , характер та тяжкість його психічного захворювання, тяжкість та обставини вчинення ним суспільно небезпечного діяння, ступінь небезпечності для суспільства ОСОБА_5 , суд приходить до висновку про застосування щодо ОСОБА_5 примусового заходу медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом , що буде достатнім для запобігання вчиненню ним повторних суспільно-небезпечних діянь.

Витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи № 2330/22 від 02 вересня 2022 року складають 220,00 грн.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі ст.ст.93-94 КК України, керуючись ст.ст.512,373,374 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом, у зв`язку з вчиненням ним суспільно небезпечного діяння, що містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України.

На підставі ч.2 ст.124 КПК України витрати на залучення експерта суд відносить на рахунок держави.

Речові докази: CD-R диск з 1 файлом з відеозаписом залишити в матеріалах кримінального провадження.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали.

Копія ухвали негайно після її проголошення вручається особі, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, та прокурору та не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1