ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 676/661/21

Провадження № 11-кп/4820/250/22

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря
судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Хмельницькому, в режимі відеоконференцзв`язку, об`єднане кримінальне провадження №0000851 від 03 грудня 2020 року та №0000155 від 24 квітня 2021 року, за апеляційною скаргою обвинуваченого за ч.3 ст. 185 КК України ОСОБА_6 на вирок Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 20 жовтня 2021 року,-

в с т а н о в и л а :

Цим вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, на утриманні одна малолітня дитина, раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.1 ст.309 КК України та призначено йому покарання: за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки; за ч.1 ст.309 КК України у виді арешту на строк один місяць.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом повного складання призначених покарань, ОСОБА_7 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк три роки один місяць.
Строк покарання ОСОБА_7 ухвалено обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, раніше судимого:
- 08 квітня 2002 року Деражнянським районним судом Хмельницької області за ч. 4 ст.187, ст.44 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки шість місяців з конфіскацією майна;
- 28 вересня 2009 року Кам`янець-Подільським міськрайонним судом Хмельницької області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки шість місяців;
- 17 вересня 2018 року Кам`янець-Подільським міськрайонним судом Хмельницької області за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк один рік, звільненого 06 березня 2020 року по відбуттю строку покарання,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк три роки шість місяців.
Строк покарання ОСОБА_6 ухвалено обчислювати з 20 жовтня 2021 року, зараховано в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 13 по 19 жовтня 2021 року, включно, з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Обраний щодо ОСОБА_6 запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишено попередній тримання під вартою.
Стягнуто на користь держави з ОСОБА_7 3759 (три тисячі сімсот п`ятдесят дев`ять) грн. 35 коп. та з ОСОБА_6 - 2451 (дві тисячі чотириста п`ятдесят одну) грн. 75 коп. процесуальних витрат пов`язаних із залученням експертів.
Скасовано арешт на майно, що зазначене в ухвалах слідчих суддів Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 18 та 30 грудня 2020 року, 26 квітня 2021 року.
Вирішено питання речових доказів на підставі ст.100 КПК України.

За вироком суду, ОСОБА_7 24 листопада 2020 року близько 03 год. 00 хв., знаходячись спільно із ОСОБА_9 біля приміщення, що розташоване по АДРЕСА_3 , яке належить фізичній особі-підприємцю ОСОБА_10 та де останній здійснює підприємницьку діяльність, прийняв рішення про таємне викрадення чужого майна, поєднане із проникненням у вказане приміщення.
Тоді ж, ОСОБА_7 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливий мотив та ціль особистого незаконного збагачення, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх наслідки, будучи обізнаним, що ОСОБА_9 відомо код до кодового замка та місце знаходження ключа від вхідних дверей вказаного приміщення, оскільки останній раніше працював у фізичної особи-підприємця ОСОБА_10 , скориставшись довірливими відносинами із ОСОБА_9 , ввів останнього в оману, який не здогадуючись про злочинні наміри ОСОБА_7 , на його прохання, шляхом введення комбінації цифр до кодового замка вхідних дверей відчинив їх. Проникнувши таким чином до вказаного приміщення, ОСОБА_7 , скориставшись відсутністю уваги ОСОБА_9 , таємно викрав з виробничого цеху шуруповерт марки «Eltos» моделі «Д-180» вартістю 399 грн. 20 коп. та з шафи одного із офісних приміщень менеджерів по продажу викрав фотоапарат марки «Nikon» вартістю 5519 грн. 73 коп., які належать потерпілому ОСОБА_10 та якими в подальшому розпорядився на власний розсуд, чим завдав останньому майнової шкоди в розмірі 5918 грн. 93 коп.
Зазначеними вище умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаній із проникненням у приміщення, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.185 КК України.
Крім того, 01 грудня 2020 року в невстановлений в ході досудового розслідування час поруч із приміщенням супермаркету «Сільпо», що розташований по вул. Нігинське шосе, 41/1 в м. Кам`янець-Подільському Хмельницької області, ОСОБА_7 запропонував ОСОБА_6 спільно вчинити крадіжку майна із приміщення, яке складається з виробничого цеху та офісного відділення, що розташоване по АДРЕСА_3 , на що ОСОБА_6 погодився.
Реалізуючи зазначений злочинний намір, попередньо узгодивши план своїх дій, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 02 грудня 2020 року близько 02 год. 00 хв. прибули до вказаного приміщення, де ОСОБА_7 , уже будучи обізнаним про комбінацію цифр до кодового замка вхідних дверей та місцезнаходження ключа від вхідних дверей, шляхом введення комбінації цифр до кодового замка та за допомогою вказаного ключа відчинив вхідні двері. Проникнувши таким чином у вказане приміщення, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , переслідуючи корисливий мотивів та ціль особистого незаконного збагачення, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх наслідки, за попередньою змовою між собою повторно таємно викрали з приміщення виробничого цеху шуруповерт марки «Bosch» моделі «GSR-1800LI» вартістю 1543 грн. 05 коп., фрезер марки «Фіолент» моделі «МФЗ-1100O» вартістю 877 грн. 50 коп. та шуруповерт марки «Bosch» моделі «GSR-1080-2LI» вартістю 1573 грн. 94 коп. та із столів офісних приміщень ноутбук марки «HP Pentium N 3710» вартістю 4200 грн., ноутбук марки «Asus» моделі «К56СВ» разом із зарядним пристроєм вартістю 7433 грн., ноутбук марки «Asus» моделі «Х550С» вартістю 3900 грн. та ноутбук марки «Fujitsu» вартістю 3975 грн., які належать потерпілому ОСОБА_10 та якими в подальшому розпорядились на власний розсуд.
В подальшому, того ж дня близько 03 год. 00 хв. ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи з єдиним умислом, переслідуючи корисливий мотивів та ціль особистого незаконного збагачення, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх наслідки, аналогічним чином проникли в те ж приміщення, звідки за попередньою змовою між собою повторно таємно викрали із столу офісного приміщення кавову машину марки «Saeco incanto» вартістю 1700 гривень та із виробничому цеху викрали пластиковий кейс з інструментами марки «Stels» із 68 деталями в середині вартістю 1717 грн. 80 коп., сумку марки «Metabo» вартістю 374 грн. та рулетку марки «Master TOOL» довжиною 5 метрів вартістю 50 гривень, які належать потерпілому ОСОБА_10 та якими в подальшому розпорядились на власний розсуд.
Всього своїми спільними діями ОСОБА_6 та ОСОБА_7 завдали потерпілому ОСОБА_10 майнової шкоди в розмірі 27 344 грн. 29 коп.
Зазначеними вище умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, за попередньою змовою групою осіб та поєднаній із проникненням у приміщення, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.185 КК України.
Крім того, ОСОБА_7 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, діючи умисно, порушуючи правовий режим обігу наркотичних засобів в Україні, всупереч вимогам ст. ст. 2, 7, 12, 15, 25, 27 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», 23 квітня 2021 року близько 21 год. 00 хв., перебуваючи на автомобільній дорозі Т2317 та прямуючи із с. Баговиця Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, на відкритій ділянці місцевості, під кущем, виявив прозорий поліетиленовий пакет із речовиною рослинного походження зеленого кольору та, усвідомлюючи, що виявлена ним речовина є наркотичною, з метою подальшого власного вживання, підняв вищевказаний пакет та помістив у кишеню куртки, у яку був одягнутий, чим умисно незаконно придбав, як знайдене, особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс, загальною масою (в перерахунку на висушену речовину) 6,74 г., яка згідно наказу Міністерства охорони здоров`я України «Про затвердження Таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу» №188 від 01.08.2000 є величиною вищою верхньої межі невеликих розмірів та нижчою нижньої межі великих розмірів та який умисно незаконно зберігав при собі без мети збуту до виявлення працівниками поліції того ж дня в період часу з 23 год. 13 хв. до 23 год. 34 хв.
Зазначеними умисними діями, які виразилися у незаконному придбанні та зберіганні наркотичного засобу без мети збуту, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.309 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_6 , з урахування поданих уточнень до апеляційної скарги, просить вирок суду змінити, в частині призначеного покарання, та застосувати до нього положення ст. 69 та 75 КК України. На його думку місцевим судом, в повній мірі, не було враховано усіх пом`якшуючих покарання обставин, зокрема: те, що він одружений, має на утриманні матір-пенсіонерку, цивільний позов потерпілим не пред`являвся, претензії з боку потерпілого відсутні, майнова шкода ним відшкодована добровільно, наявність у нього захворювання на ВІЛ та вірусного гепатиту «С», а також невроз нирок, у зв`язку з чим він потребує відповідного лікування. Окрім того, не враховано відсутність обтяжуючих покарання обставин. З огляду на це апелянт вважає, що наявні усі підстави для призначення йому покарання без реального його відбування.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого, на підтримку поданої апеляційної скарги, з посиланням на зазначені у них доводи, прокурора, який вважає вирок суду законним та обґрунтованим, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаній із проникненням у приміщення, за вказаних у вироку обставин, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, ніким не оспорюються, як не оспорюється і кваліфікація його дій за ч. 3 ст.185 КК України, відповідно.
Подія злочину, доведеність винуватості обвинуваченого у його вчиненні, кримінально-правова оцінка діянь ОСОБА_6 за ч. 3 ст.185 КК України, згідно з вимогами ст.404 КПК України, колегією суддів не перевірялись, оскільки законність і обґрунтованість вироку, в цій частині, не оскаржувались.

Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_11 про суворість призначеного покарання та необхідності застосування щодо нього положень ст.ст. 69, 75 КК України, то колегія суддів вважає їх необґрунтованими і такими, що не заслуговують на увагу, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та не ґрунтуються на вимогах закону України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до ч.2 ст.50 КК України метою покарання є не тільки кара, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Положеннями ст.65 КК України визначено, що при призначенні покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Згідно з приписами ст. 75 КК України законодавець підкреслює важливість такої цілі покарання як виправлення засудженого, передбачивши, що при призначенні низки покарань, у тому числі у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, особу може бути звільнено від відбування покарання з іспитовим строком, якщо суд дійде висновку про можливість виправлення особи без відбування покарання, хоча при цьому має врахувати не тільки тяжкість кримінального правопорушення, особу винного, але й інші обставини провадження.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.
Враховуючи дані про особу обвинуваченого, наявність інших обставин кримінального провадження, згідно вимог КК України, колегія суддів приходить до переконання про недоцільність звільнення ОСОБА_11 від реального відбування призначеного судом першої інстанції покарання з випробуванням або призначення йому покарання більш м`якого ніж передбачено законом, як про це поставлене питання в апеляційних скаргах.
Обґрунтовуючи висновок щодо виду й міри покарання та призначаючи обвинуваченому ОСОБА_11 покарання, судом враховані фактичні обставини справи, тяжкість вчиненого обвинуваченим злочину, який є корисливим тяжким злочином проти власності, особу винного, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Зокрема, судом враховано те, що ОСОБА_6 раніше неодноразово чотири рази засуджувався за вчинення умисних злочинів, в тому числі тричі за вчинення умисних тяжких корисливих злочинів проти власності, судимості за які не зняті та не погашені в установленому законом порядку, офіційно не працевлаштований, компрометуючими даними по відношенню до нього ОСББ «Поділля-2015» не володіє, на обліку в лікаря-психіатра не перебуває, перебуває на обліках в лікаря-нарколога з приводу наркоманії та в лікаря-інфекціоніста з приводу ВІЛ, інфекція ІІІ.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 судом визнано - повне визнання вини у вчиненому кримінальному правопорушенні, добровільне часткове відшкодування потерпілому, завданої майнової шкоди, а також перебування на обліку в лікаря-інфекціоніста з приводу ВІЛ, інфекція ІІІ. А також враховано, відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого.
Таким чином, місцевий суд, призначаючи ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі, у мінімальних межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України, дотримався вимог статей 65 - 67 цього Кодексу.
Окрім того, колегією суддів встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 , після неодноразового відбуття покарання у виді позбавлення волі за корисливі злочини проти власності, на шлях виправлення не став, продовжив злочинну діяльність, що вказує на його схильність до вчинення злочинів та підвищену суспільну небезпеку.
Згідно досудових доповідей орган пробації дійшов висновків, що ризик вчинення ОСОБА_6 повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих громадян, оцінюється як: «дуже високий», а також про те, що виправлення ОСОБА_6 без позбавлення волі, на певний строк, може становити дуже високу небезпеку для суспільства (у тому числі для окремих громадян).
Колегія суддів не убачає будь-яких законних підстав як для призначення обвинуваченому більш м`якого покарання (ст. 69 КК), так і для звільнення останнього від відбування покарання з випробовуванням (ст. 75 КК), а тому погоджується з висновком суду першої інстанції про призначення ОСОБА_6 , покарання в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі.
Посилання апелянта на неврахування судом того, що він одружений, має на утриманні матір-пенсіонерку, цивільний позов потерпілим не пред`являвся, претензії з боку потерпілого відсутні, майнова шкода ним відшкодована добровільно, наявність у нього захворювання на ВІЛ та вірусного гепатиту «С», а також невроз нирок, у зв`язку з чим він потребує відповідного лікування, позбавлені підстав, оскільки визначене покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами вчиненого і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню.
Оскаржене судове рішення є законним, належним чином обґрунтованим та вмотивованим, тому вирок суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга ОСОБА_6 - без задоволення.
Інших порушень кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування судового рішення, не встановлено.

Керуючись ст. 404, п.1 ч.1 ст.407, ч.1 ст.418, ст.419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Вирок Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 20 жовтня 2021 року щодо обвинуваченого за ч.3 ст. 185 КК України ОСОБА_6 залишити без змін, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим який утримується під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_1 ОСОБА_3