Справа № 317/252/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2022 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представника установи виконання покарань ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5

захисника засудженого, адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши в судовому засіданні в режимі відеоконференції з Державною установою «Біленьківська виправна колонія (№ 99)» Міністерства юстиції України в приміщенні Запорізького районного суду Запорізької області клопотання адвоката ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького районного суду Запорізької області надійшло клопотання адвоката ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 , яке мотивоване наступним.

Вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 червня 2013 року ОСОБА_5 було засуджено за ч. 2 ст. 199, ст.ст. 75, 76 КК України до позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з випробуванням.

Вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 липня 2014 року вказаний вирок відносно ОСОБА_5 був скасований з призначенням ОСОБА_5 реального покарання за ч. 2 ст. 199 КК України в тому ж розмірі, що був призначений судом першої інстанції.

Захисник вважає, що поведінка засудженого ОСОБА_5 під час відбування ним покарання свідчить про те, що він довів своє виправлення.

Крім того захисник також просив суд врахувати стан здоров`я засудженого ОСОБА_5 , який є інвалідом другої групи.

В судовому засіданні захисник засудженого та сам засуджений підтримали подане клопотання.

Представник адміністрації установи виконання покарань в судовому засіданні заперечень проти клопотання не висловив. На запитання суду позитивно охарактеризував засудженого та зазначив, що він не залучається до праці через стан його здоров`я. Зазначив, що засуджений на добровільній основі періодично залучається до робот з благоустрою установи виконання покарань, до яких ставиться сумлінно.

Прокурор в судовому засіданні висловила думку про відсутність підстав для задоволення клопотання, оскільки засуджений ОСОБА_5 протягом значного часу відбування покарання не отримував заохочень, а почав їх отримувати лише нещодавно, натомість мав п`ять стягнень, останнє з яких мало місце у 2021 року, що свідчить про те, що засуджений став на шлях виправлення, але поки що не довів його.

Суд, враховуючи думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення клопотання, дослідивши матеріали клопотання, вислухавши інших учасників провадження, дійшов наступних висновків.

Статтею 81 Кримінального кодексу України встановлено сукупність умов, за яких особа, засуджена вироком суду, підлягає умовно-достроковому звільненню від відбування покарання:

1.засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч. 2 ст. 81 КК України);

2.засуджений відбув певну частину строку покарання, яка диференційована в залежності від тяжкості скоєного злочину (ч. 3 ст. 81 КК України).

Як вбачається з характеризуючого матеріалу на ОСОБА_5 , засуджений протягом відбування покарання мав п`ять стягнень за порушення встановленого порядку відбування покарання. При цьому, чотири стягнення ОСОБА_5 отримав у 2018 році (на початку відбування ним строку покарання), а одне стягнення в січні 2021 року у вигляді попередження. Всі стягнення погашені.

За період відбування покарання заохочення отримано ним 18 січня 2022 року, а останнє 15 травня 2022 року

Оцінюючи зазначене, суд констатує наявність глибоких позитивних змін в поведінці засудженого ОСОБА_5 протягом часу відбування покарання, адже перші чотири стягнення він отримав на самому початку строку покарання, а останнє стягнення у вигляді найм`якішого з передбачених КВК України попередження, мало місце в січні 2021 року, тобто майже півтора роки тому.

В той же час наявність у ОСОБА_5 трьох заохочень, які він отримав у 2022 році на думку суду свідчить про те, що він суттєво змінив своє ставлення до режиму відбування покарання та до праці. В цьому контексті слід зазначити, що маючи другу групу інвалідності та маючи змогу взагалі не здійснювати роботи з благоустрою установи, ОСОБА_5 самостійно, за власною ініціативою допомагає завгоспу відділення у проведенні господарських робіт, про що зазначив і представник установи виконання покарань.

Вказане, на думку суду, свідчить про ефективність роботи адміністрації БВК-99 в частині досягнення цілей виправлення та ресоціалізації засудженого ОСОБА_5 та в фактичному досягненні мети покарання, що встановлена статтею 50 КК України.

Крім того суд враховує те, що ОСОБА_5 під час судового розгляду кримінальної справи відносно нього повністю визнав вину в тій частині обвинувачення, яка згодом знайшла своє підтвердження у вироку суду. Судом також враховується той факт, що ОСОБА_5 раніше судимим не був, а станом на момент розгляду даного клопотання відбув значну частину призначеного йому строку.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про дотримання умови, передбаченої ч. 2 ст. 81 КК України, оскільки матеріалами справи підтверджено те, що ОСОБА_5 сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Станом на момент розгляду клопотання засуджений ОСОБА_5 відбув необхідний строк покарання, передбачений ч. 3 ст. 81 КК України.

З огляду на вищевикладене, враховуючи положення статті 81 КК України, суд приходить до висновку про можливість задоволення клопотання захисника про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 на невідбуту частину строку.

На підставі ст. 81 КК України, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 задовольнити.

Звільнити засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від подальшого відбування покарання умовно-достроково на невідбутий строк: 1 рік 14 днів.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення. Оскарження даної ухвали прокурором зупиняє її виконання.

Головуючий суддя ОСОБА_1