Справа № 344/6551/22
Провадження № 1-кс/344/2750/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 червня 2022 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого в ОВС СВ СУ ГУНП в Івано-Франківській області майора поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000596 від 17.11.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гримайлівка Бродівського району Львівської області, громадянина України, керівника візової агенції « EMMIGRATION», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, раніше не судимого, -

ВСТАНОВИЛА:
Слідчий ОСОБА_4 , звернувся з вказаним клопотанням, яке погоджено прокурором ОСОБА_3 , в якому просить обрати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування клопотання вказано про те, що ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_5 та невстановленими слідством на даний час особами, в умовах воєнного стану, переслідуючи корисливу мету отримання грошових коштів від незаконного переправлення через державний кордон України військовозобов`язаних чоловіків віком від 18 до 60 років, виїзд яких з території держави під час дії правового режиму воєнного стану обмежений, в порушення вимог вищезазначеного законодавства, організували схему такого переправлення щодо кількох осіб, за грошову винагороду в розмірі 7000 євро з особи, при наступних обставинах.

ОСОБА_5 , будучи засновником та керівником візової агенції «EMMIGRATION», здійснював підшукування осіб у віці від 18 до 60 років, які за грошову винагороду бажають виїхати за межі держави в умовах дії воєнного стану, здійснював безпосередні із ними контакти, отримував грошові кошти, надавав поради, вказівки, щодо часу, місця і способу перетину державного кордону, підшукував водіїв, які б здійснювали перевезення таких осіб. При цьому ОСОБА_7 згідно злочинного плану, та відведеної йому ролі у групі, координував дії ОСОБА_5 з дотримання конспіративності діяльності, протидії викриттю правоохоронними органами, за невстановлених на даний час обставин, здійснював усунення перешкод, шляхом подання документів, які містять недостовірні відомості, на підставі яких здійснювалося внесення відомостей про особу, що планує виїхати за межі держави, до інформаційної системи, адміністратором якої є Укртрансбезпека та яка засвідчує підставу виїзду особи за межі України в умовах воєнного стану.

Достовірно знаючи, що жителі Івано-Франківської області ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не мають законних підстав для перетину державного кордону, за відсутності бронювання та відповідного наказу про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та на воєнний час, 31.05.2022, за допомогою грошового переказу від останніх, ОСОБА_5 отримав гроші в сумі 268 000 гривень, як завдаток від загальної суми за незаконне переправлення вищевказаних осіб через державний кодон України до країн Європейського Союзу. Зазначені грошові кошти, 01.06.2022, близько 21 годин, у АДРЕСА_2 були розподілені між ОСОБА_5 та ОСОБА_10 .. При цьому, ОСОБА_5 передав ОСОБА_7 відомості щодо осіб ОСОБА_9 та ОСОБА_8 яких планується незаконно переправити через державний кордон України, відомості про яких повинні бути внесенні до інформаційної системи, адміністратором якої є Укртрансбезпека та яка засвідчує підставу виїзду особи за межі України в умовах воєнного стану.

Діючи спільно, та погоджено між собою, на досягнення кінцевої мети злочинного плану, ОСОБА_7 , за невстановлених на даний час досудовим розслідуванням обставин, здійснив усунення перешкод у перетині державного кордону України для ОСОБА_9 , шляхом підшукання благодійної організації «Благодійний фонд «Дерево життя і надії», яка видала підроблений документ- лист № 2 від 03.06.2022, адресований начальнику Львівської обласної військової адміністрації, що містив неправдиву інформацію про ніби то виконання ОСОБА_9 завдань із транспортування гуманітарної допомоги для задоволення потреб Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також медичних вантажів та вантажів гуманітарної допомоги. Зазначений лист послужив єдиною підставою щодо внесення відомостей про дозвіл на перетин державного кордону України до інформаційної системи, адміністратором якої є Укртрансбезпека, через Львівську обласну військову адміністрацію. При цьому ОСОБА_5 , діючи зі згоди та відома ОСОБА_7 , здійснив дії організаційного характеру, щодо незаконного переправлення ОСОБА_9 через державний кордон України, а саме надав вказівку ОСОБА_9 про посадку останнього у рейсовий автобус сполученням «Чернівці-Варшава», який о «0:00 годин виїжджав з м. Івано-Франківськ, автостанція №1. Окрім того, ОСОБА_5 , за допомогою засобів стільникового зв`язку, надав поради та вказівки ОСОБА_9 , щодо поведінки останнього під час перетину державного кордону. Зокрема, шляхом пересилання файлу із зображенням листа № 2 від 03.06.2022 та додатку до нього, виданих благодійною організацією «Благодійний фонд «Дерево життя і надії», надав пораду ОСОБА_9 , про повідомлення неправдивої інформації представнику Державної прикордонної служби України з посиланням на вказаний лист під час проходження процедур з паспортного контролю у пункті пропуску через державний кордон України.

03.06.2022 у Міжнародному автомобільному пункті пропуску «Рава-Руська», що у с. Рата Львівського району, Львівської області, вул. Гребінська, 28, ОСОБА_9 , на рейсовому автобусі «Mercedes-Benz» д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив в`їзд на територію вказаного пункту пропуску. Там ОСОБА_9 пройшов митний та паспортний контроль, та міг безперешкодно покинути територію України. При цьому службовими особами Державної прикордонної служби України, у вказаному пункті пропуску, на підставі відомостей інформаційної системи, адміністратором якої є Укртрансбезпека, та повідомленої ОСОБА_9 неправдивої інформації, вказівку про яку останньому надав ОСОБА_5 , прийнято рішення про пропуск через державний кордон України ОСОБА_9 , виїзд якого з території України відповідно до чинних нормативно-правових актів обмежений.

Окрім того, ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та не встановлені на даний час слідством особи, діючи за попередньою змовою групою осіб, отримавши завдаток, аналогічним чином зобов`язались в подальшому здійснити організацію незаконного переправлення через державний кордон України ОСОБА_8 .

Безпосередньо після вчинення злочину, 04.06.2022 о 05:01 годин, в порядку ст. 208 КПК України затримано ОСОБА_5 .

04.06.2022 затриманому ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України підтверджується доказами, зібраними під час досудового розслідування, а саме: показаннями свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_8 ; протоколом огляду місця події - ділянки території в пункті пропуску «Рава-Руська», де зафіксовано факт проходження ОСОБА_9 паспортного та митного контролю, та перебування рейсового автобусу поза постами митного та паспортного контролю в напрямку виїзду на територію Республіки Польща; інформаційним повідомленням УСБ України в Івано-Франківській області про готування до злочину за результатами проведених негласних слідчих (розшукових) дій, та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 9 років.

Враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, та серйозність покарання за такі дії, на даний час встановлено наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто можливість підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування, усвідомлюючи про неминучість покарання. Окрім того в обґрунтування зазначеного ризику слід врахувати специфіку вчиненого злочину, зокрема те, що він пов`язаний із нелегальною міграцією. Підозрюваний ОСОБА_5 має широке коло спілкування з особами причетними до діяльності каналу нелегальної міграції шляхом надання особам підроблених документів. Відтак, не застосувавши запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, ОСОБА_5 зможе безперешкодно покинути територію України.

Прокурором також зазначено, що до вчинення злочину задіяні інші особи, причетність яких встановлюється досудовим розслідуванням. Перебуваючи на волі, ОСОБА_5 буде мати можливість незаконно впливати, на свідків, чи інших підозрюваних в кримінальному провадженні, що обґрунтовує наявність ризику, передбаченого п. 3 ч.1 ст. 177 КПК України.

У зв`язку з наведеним сторона обвинувачення вважає за необхідне застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу тримання під вартою, оскільки більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти вищевказаним ризикам.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, зазначив, що якщо слідчий суддя дійде переконання про необхідність визначити розмір застави, просить врахувати вчинене підозрюваним кримінальне правопорушення та визначити максимально можливий розмір. Враховуючи, що підозрюваний підозрюється у вчиненні злочину у воєнний час.

Слідчий клопотання підтримав, просив врахувати, що злочин вчинено в воєнний стан, особи які переправлялись через державний кордон є чоловіками призовного віку, таким чином зменшується обороноздатність нашої країни.

Захисник у судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання, просив застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час чи цілодобовий домашній арешт. Зазначив, що визначення застави буде непосильним для підозрюваного та його сім`ї зважаючи на його матеріальний стан та його стан здоров`я ( хворіє гепатитом), вік та стан здоров`я його батьків.

Підозрюваний зазначив, що від початку війни займався волонтерською діяльністю. Коли йому прийшла повістка з військкомату, під час проходження медогляду дізнався про тяжке захворювання ( гепатит), станом на тепер проходить лікування амбулаторно, попередньо лікувався на стаціонарі.

На початку травня подзвонив його колега по роботі та просив допомогти волонтерам у перетині кордону, він зробив це одноразово, за грошову винагороду, одразу був затриманий. Частково визнає свою вину однак, фактично не усвідомлював що вчиняє кримінальне правопорушення. Просив врахувати, що проживає разом з батьками, які є пенсійного віку, з поганим станом здоров`я, а мати крім цього є інвалідом ІІІ групи. Просив не обирати йому, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, так як його фірма зазнає значних збитків, також він не зможе виконати договірних відносин. Просив обрати йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Слідчий суддя вислухавши пояснення учасників розгляду клопотання, перевіривши матеріали клопотання, дійшла наступного висновку.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Слідчим управлінням ГУНП в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000596 від 17.11.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, в межах якого повідомлено про підозру ОСОБА_7 та ОСОБА_5 .

04.06.2022 ОСОБА_5 затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення.

04.04.2022 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,а саме те, що він підозрюється у організації незаконного переправлення щодо декількох осіб через державний кордон України, керівництві такими діями та сприянні їх вчиненню наданням засобів та усуненням перешкод, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

Відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у підпункті «с» п. 1 ст. 5 Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб будь-який захід, яким людина позбавляється волі, відповідав меті ст. 5, а саме захисту особи від свавілля.

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» визначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

У справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) Суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Вирішуючи дане клопотання слідчий суддя враховує також вагомість наявних доказів, які містяться у матеріалах клопотання:протокол огляду місця події від 04.06.2022, протокол допиту свідка ОСОБА_9 від 04.06.2022, протоколу допиту свідка ОСОБА_8 від 01.06.2022, протоколів огляду предметів від 31.05.2022.

Разом з тим слідчий суддя на цьому етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Тому, на підставі оцінки сукупності отриманих доказів, слідчим суддею визначено, що причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу.

Прокурор у судовому засіданні довів, що існують ризики передбачені ст. 177 КПК України, а саме найбільш значним ризиком є те, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування, усвідомлюючи про неминучість покарання, незаконно впливати, на свідків, чи іншого підозрюваного в кримінальному провадженні.

Слідчий суддя дійшла висновку, що вказані ризики існують, оскільки на даний час у зазначеному провадженні не встановлено всіх фактичних обставин та всіх причетних осіб.

Поряд з цим, не ставлячи під сумнів довіру, на яку заслуговує особа, яка звертається з проханням, з огляду на встановлені в судовому засіданні ризики та обставини, слідчий суддя в цілому вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу на даній стадії кримінального провадження не відповідатиме потребам, меті та завданням відповідного запобіжного заходу.

Згідно п.36 рішення у справі «Москаленко проти України» від 20.05.2010 (заява №37466/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує. Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (п.58 рішення від 04 жовтня 2005 року у справі «Бекчиєв проти Молдови, заява №9190/03).

При цьому слідчий суддя, бере до уваги, характеризуючі дані особи підозрюваного ОСОБА_5 , які встановлено із його слів, без обґрунтування доказами, його молодий вік, середньо-спеціальну освіту, раніше не судимий, керівник візової агенції «EMMIGRATION», має на утриманні батьків пенсійного віку з інвалідністю ІІІ групи, його стан здоров`я ( хворіє гепатитом), проходив стаціонарне лікування, наразі перебуває на амбулаторному лікуванні.

Разом з тим, слід зважити на те, що підозрюваний має рідного брата ОСОБА_11 ( вік 27 років), який може надавати допомогу їхнім батькам.

Суд також бере до уваги те, що ОСОБА_5 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України проти охорони державної таємниці, недоторканності державних кордонів, забезпечення призову та мобілізації, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 9 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є найбільш прийнятним, оскільки інші більш м`які запобіжні заходи не здатні усунути ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Крім того, характер інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, за підозрою у вчиненні ним в умовах воєнного стану, свідчить про наявність достатніх підстав для критичної оцінки моральних якостей підозрюваного, що підтверджує ймовірність його свідомої непроцесуальної поведінки. Відтак, вимагає контролю за поведінкою підозрюваного.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, особливо в умовах воєнного стану, який запроваджений на території України.

У справі наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного. При цьому, слідчий суддя оцінює суворість можливого покарання для підозрюваного та визнає за реальну небезпеку можливість здійснення ним перешкод слідству у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, дотримуючись принципів співрозмірності між тяжкістю кримінального правопорушення (характером кримінального правопорушення згідно оголошеної підозри) та характером цього запобіжного заходу.

Задоволення клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Разом з тим згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, який в свою чергу відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, за вчинення якого передбачено максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 9 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

Частиною 5 ст. 182 КПК України визначено, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається у межах від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При визначенні розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу, крім наведеного вище, враховую практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні, а також тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 , а інкриміноване кримінальне правопорушення, характер та обставини його вчинення.

При визначенні розміру альтернативного запобіжного заходу як максимального, слідчий суддя враховує насамперед специфіку даного кримінального провадження в умовах воєнного стану, що зумовлює підвищений інтерес суспільства до такої категорії справ саме за таких умов, а також те, що таке інкриміноване кримінальне правопорушення супроводжується корисливими мотивами.

Отже, враховуючи вищенаведене, вважаю, що в судовому засіданні поза розумним сумнівом доведено відсутність можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, тому клопотання слід задоволити та застосувати до ОСОБА_5 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 02 серпня 2022 року до 05 год. 05 хв., з визначенням застави 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб з покладенням на підозрюваного передбачених у ст. 194 КПК України додаткових обов`язків, необхідність покладення яких встановлена з наведеного слідчим обґрунтування клопотання і саме такий запобіжний захід буде достатнім для забезпечення дієвості даного кримінального провадження. А розмір застави буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні і стимулюватиме його подальшу поведінку.

За змістом ч. 2 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.

Керуючись ст.ст. 176-178, 182-183, 193-194, 196-197, 202, 205, 309, 376, 395 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИЛА:
Клопотання задоволити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 02 серпня 2022 року 05 год. 05 хв. включно.

Взяти підозрюваного ОСОБА_5 під варту в залі суду, а тримання його під вартою здійснювати в Івано-Франківській установі виконання покарань № 12.

Строк тримання під вартою рахувати з 04 червня 2022 року 05 год. 05 хв., тобто з дати затримання в порядку 208 КПК України.

Визначити заставу у вигляді 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 198 480 (сто дев`яносто вісім тисяч чотириста вісімдесять) гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Івано-Франківського міського суду (одержувач: ТУ ДСА України в Івано-Франківській області, код: 26289647, банк: ДКСУ України, м. Київ, МФО: 820172, р/р: UA158 201 720 355 259 002 000 002 265).

У разі внесення застави зобов`язати ОСОБА_5 прибувати за кожною вимогою до суду, слідчого, прокурора, та, у відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти наступні обов`язки на строк до 02 серпня 2022 року 05 год. 05 хв. включно, тобто в межах строку досудового розслідування:

1) не відлучатися з місця постійного проживання, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи, перебування;

3) утримуватися від спілкування з свідками, іншим підозрюваним у даному кримінальному провадженні;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд та в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу із відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок Івано-Франківського міського суду коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Строк дії ухвали до 02 серпня 2022 року 05 год.05 хв. включно, в межах строку досудового розслідування.

Про прийняте рішення повідомити заінтересованих осіб, родичів.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора відділу Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Повний текст ухвали складено 07 червня 2022 року.

Слідчий суддя
Івано-Франківського міського суду ОСОБА_12