КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 липня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря судового засідання ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження №0000700 від 24.07.2018 за апеляційними скаргами потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , представника цивільного відповідача ТОВ "ГЕОРГАВТО" та захисника ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2021 року відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Софіївська Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні малолітніх дітей, працюючого на посаді інженера-будівельника в ПрАТ "Діжітек-Сервіс", зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,
за участю:
прокурора ОСОБА_10

обвинуваченого ОСОБА_8
захисника ОСОБА_9
потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_7
представника цивільного відповідача ОСОБА_11
ВСТАНОВИЛА
Зміст оскаржуваного судового рішення.
Вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2021 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 05 (п'ять) років, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 02 (два) роки. Частково задоволено цивільні позови потерпілих. Вирішено долю речових доказів. Стягнуто процесуальні витрати.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, потерпілі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 подали апеляційну скаргу, в якій просять апеляційний суд змінити вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2021 року та стягнути з ТОВ "ГЕОРГАВТО" на користь ОСОБА_5 та ОСОБА_6 суму моральної шкоди у розмірі 500 000 (п`ятсот тисяч) гривень на кожного.
В обґрунтування апеляційних вимог потерпілі зазначають, що сума, яка була стягнута місцевим судом у розмірі 100 000 (ста тисяч) гривень на кожного є занадто малою та неспівмірною із завданим потерпілим моральним стражданням.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, потерпілий ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційний суд змінити вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2021 року в частині цивільного позову, а саме: стягнути з ПрАТ "Європейський страховий альянс" на користь ОСОБА_7 матеріальну шкоду заподіяну майну в розмірі 89 172 (вісімдесят дев`ять тисяч сто вісімдесят дві) гривні; стягнути з ПрАТ "Європейський страховий альянс" на користь ОСОБА_7 матеріальну шкоду заподіяну життю і здоров`ю в розмірі 11 878 (одинадцять тисяч вісімсот сімдесят вісім) гривень; стягнути з ПрАТ "Європейський страховий альянс" на користь ОСОБА_7 моральну шкоду в розмірі 5 052 (п`ять тисяч п`ятдесят дві) гривні; стягнути з ТОВ "ГЕОРГАВТО" на користь ОСОБА_7 моральну шкоду в розмірі 150 000 (сто п`ятдесят тисяч) гривень.
В обґрунтування апеляційних вимог потерпілий ОСОБА_7 зазначає, що місцевим судом необґрунтовано залишено без розгляду цивільний позов у частині відшкодування шкоди, спричиненої пошкодженням автомобіля, його евакуацію та утриманням на штраф майданчику. Крім того апелянт стверджує, що суд не вирішив питання про судові витрати, відшкодування витрати правової допомоги.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, представник цивільного відповідача ТОВ "ГЕОРГАВТО" - адвокат ОСОБА_12 подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційний суд змінити вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2021 року та стягнути з ТОВ "ГЕОРГАВТО" на користь ОСОБА_5 моральну шкоду в розмірі 38 831 (тридцять восьми тисяч вісімсот тридцять однієї) гривні; стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 моральну шкоду в розмірі 38 831 (тридцять восьми тисяч вісімсот тридцять однієї) гривні; стягнути із ПрАТ "Європейський страховий альянс" на користь ОСОБА_5 моральну шкоду в розмірі 22 338 (двадцять дві тисячі триста тридцять вісім) гривень; стягнути з ТОВ "ГЕОРГАВТО" на користь ОСОБА_6 моральну шкоду в розмірі 38 831 (тридцять восьми тисяч вісімсот тридцять однієї) гривні; стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 моральну шкоду в розмірі 38 831 (тридцять восьми тисяч вісімсот тридцять однієї) гривні; стягнути із ПрАТ "Європейський страховий альянс" на користь ОСОБА_6 моральну шкоду в розмірі 22 338 (двадцять дві тисячі триста тридцять вісім) гривень. В іншій частині позовні вимоги ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до ТОВ "ГЕОРГАВТО" залишити без задоволення.
В обґрунтування апеляційних вимог представник цивільного відповідача зазначає, що місцевий суд незаконно відмовив у стягненні моральної шкоди з ПрАТ "Європейський страховий альянс" на користь потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Крім того, апелянт вказує, що внаслідок неправильного застосування норм матеріального права судом першої інстанції безпідставно не стягнуто із ОСОБА_7 моральну шкоду на користь потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, захисник ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційний суд скасувати вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2021 року в частині призначення основного покарання, звільнивши ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням строком на 03 (три) роки на підставі ст. 75 КК України.
В обґрунтування апеляційних вимог захисник ОСОБА_9 зазначає, що місцевим судом було призначено занадто суворе покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості вчинення кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Фактичні обставині, встановлені судом першої інстанції.
За встановлених судом першої інстанції обставин, 24 липня 2018 року, приблизно oб 11 годині 25 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем «Nissan E-NV 200», д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по вул. Щусєва у м. Києві зі сторони вул. Академіка Грекова в напрямку вул. Мельникова.

Рухаючись у вказаному напрямку, займаючи другу смугу руху, при трьох смугах для руху попутного напрямку, він наближався до регульованого перехрестя з вул. Олени Теліги, яке регулюється автоматичним світлофором, позначеного світлофорним об`єктом з додатковою секцією та дорожньою розміткою 1.12 Правил дорожнього руху України.

В цей час, по вул. Олени Теліги зі сторони вул. Ольжича в напрямку вул. Дорогожицької, займаючи другу смугу руху (при трьох наявних смугах попутного напрямку) рухався автомобіль «Renault Kangoo», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_7 .

Під час руху ОСОБА_8 допустив порушення вимог п.п. 1.5, 2.3 підпункту «б», 8.7.3 підпункту «е», 8.10 та дорожню розмітку 1.12 Правил Дорожнього руху України: п. 1.5: дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не і створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; п. 2.3: для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

-підпункт «б»: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;
- п. 8.7.3 «е»: червоний сигнал, у тому числі миготливий або два червоних миготливих сигнали забороняють рух;
- п. 8.10: уразі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитись перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 (місце зупинки), якщо їх немає - не ближче 10 метрів до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів;
-п. 1.12 (стоп-лінія) - позначає місце, де водій повинен зупинитися за явності знака 2.2 або при сигналі світлофора чи регулювальника, що забороняє рух.
Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України з боку водія ОСОБА_8 виявились в тім, що він, керуючи технічно справним автомобілем «Nissan E-NV 200», д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по вищевказаній поїзній частині, при наближенні до регульованого перехрестя вулиць Щусєва та Олени Теліги в м. Києві, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, не зупинився на забороняючий червоний сигнал світлофору перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінією), та на червоний сигнал світлофора, який забороняє рух в його напрямку, виїхав на вищевказане регульоване перехрестя, де здійснив зіткнення з автомобілем «Renault Kangoo», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_7 . В подальшому автомобіль «Renault Kangoo», д.н.з. НОМЕР_2 в некерованому стані виїхав за межі проїзної частини на тротуар, де на перехресті вулиць Щусєва та Олени Теліги в м. Києві скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля «Renault Kangoo», д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_7 та пішохід ОСОБА_13 отримали тілесні ушкодження, від яких останній помер на місці пригоди.

При судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_13 виявлено ушкодження і вигляді: - сині та забійні рани на обличчі; переломи кісток лицьового черепа; травматичне видалення зубів; огортаючі, нерівномірно-виражені обмежено- дифузні субарахноїдальні крововилив на всіх поверхнях лівої та правої півкуль великого мозку та мозочку, крововиливи в шлуночки мозку та набряк - набухання речовини мозку; - садно на грудях та живота; забійна рана на лівій бічній поверхні грудей; на передній та лівій бічній поверхні живота, захоплюючи пахвову ділянку передню та внутрішню поверхню лівого стегна, мається темно-червоний крововилив в підшкірно-жирову клітковину, з утворенням карману на його рівні який заповненим розміщеною підшкірно- жировою клітковиною та кров`ю; переломи ребер по різним анатомічним лініям, з ушкодженням пристінкової плеври; переломи кісток тазу; повний циркулярний розрив низхідної аорти; окутуючий крововилив в парааортальну клітковину на рівні грудного відділу аорти; розрив лівої нирки; розрив селезінки; крововиливи на легеневій плеврі по ходу міждольових борозн, крововиливи в зв`язковий апарат печінки та селезінки - ознаки струсу тіла; - садна на правій руці; синець на лівій руці; - садна на ногах; перелом правої великогомілкової кістки; - кров в плевральних та черевній порожнинах (всього біля 2200мл); малокрів`я внутрішніх органів; - смугасті крововиливи під ендокардом лівого шлуночка серця; ознаки шунтування крові в нирках; вогнищеве гостре здуття легень - ознаки крововтрати та шоку. Виходячи з характеру, локалізації та зовнішнього вигляду ушкоджень, наявності ознак струсу тіла, кольору та інтенсивності забарвлення крововиливів в ділянках ушкоджень, а також враховуючи обставини справи, слід вважати, що всі вищевказані ушкодження утворились від дії тупих предметів, незадовго (від декількох хвилин до декількох десятків хвилин) до настання смерті при автомобільній травмі зіткненні автомобіля, що рухався, з пішоходом. При цьому, в момент первинного контакту пішохід знаходився в вертикальному чи близького до нього положенні, знаходився в статиці, та був обернений лівою бічною частиною тіла до травмуючої (травмуючих) частини (частин) автомобіля. Смерть ОСОБА_13 , 1953р.н., настала від переломів кісток скелету ушкодженням внутрішніх органів, крововтратою і шоком.

Враховуючи, що вищевказані ушкодження виникли майже одночасно та об`єднані одним механізмом травми (автомобільна травма), оцінювати їх по ступеню тяжкості окремо в даному випадку не має сенсу. Ушкодження, спричинені ОСОБА_13 , мають ознаки тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя (небезпека для життя множинних переломів кісток скелету з ушкодженням внутрішніх органів, крововтрати та шоку) та знаходиться у прямому причино-наслідковому зв`язку з настанням смерті постраждалого.

Під час первинного відомчого звернення у ОСОБА_7 було виявлено тілесне ушкодження у вигляді: закритої травми грудної клітки: перелом середньої третини правої ключиці (зі зміщенням уламків); садна (без опису морфології) голови. Виявлене тілесне ушкодження відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеню, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Так, у вказаній дорожній обстановці водій ОСОБА_8 мав технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем «Renault Kangoo», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_7 шляхом дотримання вимог 8.7.3 та «е» 8.10 Правил дорожнього руху України. Таким чином в діях водія автомобіля «Nissan E-NV 200», д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_8 вбачається невідповідність вимогам пунктів 8.7.3 та «е», 8.10 Правил дорожнього руху України.

В діях водія ОСОБА_8 було виявлено порушення вимог п.п. 1.5, 2.3 підпункту «б» та дорожньої розмітки 1.12 Правил дорожнього руху України. Порушення вимог п.п. 1.5, 2.3 п.п. 8.7.3 та «е», 8.10 та дорожньої розмітки 1.12 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_8 знаходяться у прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди і її наслідками.

Таким чином, місцевим судом встановлено, що ОСОБА_8 керуючи транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому ОСОБА_7 середньої тяжкості тілесне ушкодження, та спричинили смерть потерпілого ОСОБА_13 , тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України.

Позиції учасників судового провадження.
Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав апеляційні скарги потерпілих та заперечив щодо задоволення апеляційних скарг представника цивільного відповідача та захисника, доводи потерпілих, які підтримали власні апеляційні скарги та апеляційну скаргу захисника, доводи цивільного відповідача, який підтримав власну апеляційну скаргу, доводи захисника та обвинуваченого, які підтримали апеляційну скаргу захисника та заперечили щодо апеляційних скарг потерпілих, їх пояснення, відповіді на запитання суду, заслухавши учасників кримінального провадження в судових дебатах та останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах поданої апеляційної скарги та обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Апеляційна скарга захисником вноситься лише в частині призначеного ОСОБА_8 покарання. Апеляційні скарги потерпілих та представника цивільного відповідача вносяться лише в частині вирішення цивільного позову. Відтак, оскільки учасниками кримінального провадження фактичні обставини кримінального правопорушення, доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_8 не оспорюються, то згідно ч. 1 ст. 404 КПК України в цій частині вирок суду не перевіряється, адже ніким не ставиться під сумнів.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

За встановлених судом фактичних обставин, кваліфікація дій ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого або заподіяли тяжкі тілесні ушкодження, є правильною.

Суд першої інстанції призначив ОСОБА_8 покарання відповідно до положень ст. 65 КК України, у межах санкції ст. 286 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, відсутність обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання, яке за своїм видом та розміром є справедливим.

Також місцевий суд належним чином вмотивував своє рішення і в частині позбавлення ОСОБА_8 права керування транспортними засобами строком на 02 (два) роки.

Вказаним обставинам місцевий суд надав у сукупності належну і обґрунтовану оцінку й дійшов законного і справедливого висновку про необхідність призначення покарання обвинуваченому у виді позбавлення волі в межах санкції інкримінованого злочину, з його реальним відбуванням.

Згідно ч. 2 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Натомість, доводи, наведені в апеляційній скарзі адвоката ОСОБА_9 щодо невідповідності призначеного ОСОБА_8 судом першої інстанції покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через суворість, колегія суддів апеляційного суду вважає необґрунтованими, виходячи з наступного.

Згідно змісту положень ст. 50 КК України, покарання за вироком суду, з-поміж інших завдань, має на меті не тільки кару, а повинно досягти мети виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так й іншими особами.

У відповідності до загальних засад призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, зокрема, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Щодо твердження адвоката ОСОБА_9 про звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, суд апеляційної інстанції переконаний, що, враховуючи суспільну небезпеку та характер вчиненого ОСОБА_8 злочину, наслідки дорожньо-транспортної пригоди, місцевий суд вірно дійшов до висновку про те, що перевиховання та виправлення ОСОБА_8 можливо лише в ізоляції від суспільства і призначив покарання з урахуванням принципу індивідуалізації покарання, передбаченого ч. 2 ст. 65 КК України.

Таким чином, колегія суддів не знаходить законних підстав для зміни вироку і звільненням від відбування покарання обвинуваченого з випробуванням згідно положень ст. 75 КК України і відповідно для задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_9 .

Отже, призначене судом ОСОБА_8 покарання в повній мірі відповідає вимогам статей 50, 65 КК України, й підстав вважати його занадто суворим, як і підстав для застосування до обвинуваченого положень 75 КК України, не убачається.

Також, суд першої інстанції дотримався положень КПК при вирішенні цивільних позовів у кримінальному провадженні, а також цивільного законодавства, належним чином вмотивувавши своє рішення.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим кодексом (КПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Згідно ч. 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно роз`яснень, викладених у пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №4 (із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25.05.2001 р. №5) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» оскільки питання відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними у дію в різні строки, суду необхідно в кожній справі з`ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодування моральної шкоди в цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, який підлягає стягненню з обвинуваченого на користь потерпілих, колегія суддів, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, враховує характер та обсяг фізичних і душевних страждань, які зазнали потерпілі, характеру немайнових втрат (їх тривалості і можливості відновлення), тяжкість вимушених змін у їх життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, погоджується з сумою компенсації моральної шкоди стягненої судом першої інстанції.

Неспроможними колегія суддів вважає доводи потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 щодо необхідності збільшення суми відшкодування моральної шкоди до 500 000 (п`ятсот тисяч) гривень кожному.

Згідно ст. 9 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" максимальний розмір страхової суми складає:

- не більше 100 тис. грн. на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю потерпілого.

Відтак, підстав для збільшення розміру моральної шкоди, завданої потерпілим вчиненням злочину, колегія суддів не вбачає.

Апеляційний суд роз'яснює потерпілим, що вони не позбавлені права звернутися до обвинуваченого з позовом в порядку цивільного судочинства.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б були підставою для скасування вироку і призначення нового розгляду під час апеляційного перегляду не встановлено.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА
Апеляційні скарги потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , представника цивільного відповідача ТОВ "ГЕОРГАВТО" - адвоката ОСОБА_11 та захисника ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2021 року відносно ОСОБА_8 , визнаного винуватим за ч. 2 ст. 286 КК України, - залишити без змін.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Верховного суду протягом 03 (трьох) місяців шляхом подання касаційної скарги, а обвинуваченим, який тримається під вартою, з часу отримання копії ухвали суду апеляційної інстанції.

СУДДІ:

_________________ _________________ _________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3