справа № 208/5733/21
№ провадження 1-кп/208/228/22
ВИРОК
Іменем України
06 жовтня 2022 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 (у режимі відеоконференції), представника законного представника малолітнього потерпілого, адвоката ОСОБА_6 (у режимі відеоконференції), розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000435 від 03.06.2021 року відносно ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська, громадянина України, маючого середню спеціальну освіту, неодруженого, маючого на утримані малолітню дитину ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше несудимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, встановив наступне.

І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
ОСОБА_4 , 03 червня 2021 року, приблизно о 21 годині 00 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем «AUDI 100» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 29 листопада 2019 року належить йому на праві власності, рухався в темний час доби по сухому покриттю проїзної частини вулиці Михайла Грушевського в Заводському районі

м. Кам`янське, що має дві смуги для руху у його напрямку та одну у зустрічному, з боку вулиці Звенигородська в напрямку вул. Сергія Слюсаренко.

В цей же час, по нерегульованому пішохідному переходу, що розташований на нерегульованому перехресті нерівнозначних проїжджих частин вул. Михайла Грушевського та вул. Сергія Слюсаренко, у темпі спокійного кроку, перетинав пішохід ОСОБА_8 , який рухався зліва на право відносно напрямку руху автомобілю «AUDI 100» реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_4 .

Під час руху по вищевказаній вулиці Михайла Грушевського в зазначений час, а саме 03 червня 2021 року, приблизно о 21 годині 00 хвилин, водій ОСОБА_4 , грубо порушуючи Правила безпеки дорожнього руху України, не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя та здоров`я громадян, будучи неуважним до дорожньої обстановки, проявляючи кримінальну протиправну недбалість, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного дорожнім знаком 5.35.1., Правил дорожнього руху України та дорожньою розміткою 1.14.3. Правил дорожнього руху України, на якому перебував пішохід

ОСОБА_8 , маючи об`єктивну можливість завчасно його виявити на смузі свого руху, не вжив заходів для зменшення швидкості, аж до зупинки транспортного засобу та не надав дорогу пішоходу для якого була створена небезпека, внаслідок чого приблизно о 21 годині 00 хвилин, в районі буд. 21 по вул. Михайла Грушевського, здійснив наїзд передньою лівою частиною керованого ним автомобіля «AUDI 100» реєстраційний номер НОМЕР_3 , на праву бічну частину тіла пішохода ОСОБА_8 , який перетинав проїзну частину вулиці Михайла Грушевського у м. Кам`янське, по нерегульованому пішохідному переходу з ліва на право відносно напрямку руху автомобіля «AUDI 100» реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_4 .

Своїми діями водій ОСОБА_4 , грубо порушив вимоги п.п. 1.3., 1.5., 2.3 б) та 18.1. Правил дорожнього руху України, в яких зазначено:

п. 1.3.: «Учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими»;

п. 1.5.: «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;

п. 2.3. (б).: «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

п. 18.1.: «Водій транспортного засобу, що наближається до пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека».

Порушення п. 18.1. Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_4 знаходиться у причинному зв`язку з настанням події даної дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої пішохід ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у вигляді сумісної тупої травми тіла: синці (на правій гомілці, на лівій стопі), садна (на правому плечі, на тильній поверхні правої кісті, на тильній поверхні лівої кисті, на лівій сідниці, на лівій гомілці, на правому стегні, на правій гомілці, у проекції верхівки лівого крила клубкової кістки, у проекції 1-го поперекового хребця), рана на лівому стегні, ознаки струсу тіла (крововиливи у прикореневих та міждольових ділянках легень, крововилив у зв`язки печінки), відкрита черепно мозкова травма (синці: на верхній повіці лівого ока, на верхній та нижній повіці правого ока, садна: на правій щоці, у правій лобній ділянці, рани: у внутрішнього кута правої надбрівної дуги, біля зовнішнього кута правого ока, біля мочки правого вуха, у правій скроневій ділянці, у правій тім`яній ділянці, крововилив в м`які покривні тканини голови, багатоуламковий перелом кісток склепіння та основи черепу, ділянки забою на правій скроневій частці та лівій скроневій частці головного мозку, крововиливи під м`якими мозковими оболонками), закритий перелом правої великогомілкової та малогомілкової кісток у середній третині, закритий перелом лівої великогомілкової кістки у середній третині з відповідним до нього садном по передньо-внутрішній поверхні, закритий перелом голівки лівої малогомілкової кістки у верхній третині, крововиливи в м`які тканини навколо вищеописаних переломів.

Всі вищеописані тілесні ушкодження утворились внаслідок дії тупих твердих предметів, або при ударі об такі, при дорожньо-транспортній пригоді, при наїзді легкового автомобілю на пішохода, який в момент первинного контактування був звернутий правою бічною поверхнею тіла, при ударі виступаючими частинами автомобілю в область гомілок у напрямку справа на ліво відносно тіла, з послідуючим закиданням на автомобіль, відкиданням та падінням на дорожнє покриття.

Смерть потерпілого настала у кареті швидкої медичної допомоги 03.06.2021 о 21 год. 12 хв., від сумісної тупої травми тіла у вигляді синців, саден, ран, крововиливу в м`які покривні тканини голови, багатоуламкового перелому кісток склепіння та основи черепу, ділянки забою на правій скроневій частці та лівій скроневій частці головного мозку, субарахноїдального крововиливу та набряку головного мозку, перелому правої великогомілкової та малогомілкової кісток, перелому лівої великогомілкової кістки, перелому голівки лівої малогомілкової кістки, крововиливи в області ушкоджень, яка ускладнилася розвитком шоку.

ІІ. Позиція сторін кримінального провадження.
1. Прокурор ОСОБА_3 вважав зібрані у кримінальному провадженні докази належними, допустимими, достовірними, а сукупність зібраних доказів достатньою для засудження обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 286 КК України до позбавлення волі на строк 5 років із застосуванням додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 2 роки, із звільненням його від відбування основного покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком тривалістю 2 роки.

2. Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні провину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, пояснив, що у вечірній час доби 03.06.2021 року у м. Кам`янське їхав до бабусі, яка проживає на АДРЕСА_3 , йшов дощ, він побачив жінку, яка махала рукою, він вирішив її підібрати та далі вони поїхали разом зі швидкістю приблизно 50 км/год., проїжджали пішохідний перехід та він відчув удар, одразу зупинився, побачив на асфальті тіло чоловіка, який ще був живий, спочатку подумав, що його вдарила машина зліва, яка надавала йому дорогу, в момент удару він був засліплений фарами іншого авто, до наїзду пішохода він не бачив.

Він викликав швидку медичну допомогу потерпілому, поліція проїзжала поруч, побачила подію та зупинилась. Він залишився на місці, не пересував автомобіль, слідчі дії проведені правильно. Він був тверезий, тоді як потерпілий, як було в подальшому встановлено, перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Обвинувачений звертає увагу, що на момент наїзду не було ввімкнуто освітлення на дорозі, певною мірою потерпілий як учасник дорожнього руху теж проявив необережність, оскільки розмовляв по телефону під час наїзду на нього, крім того, йшов дрібний дощ, що також ускладнювало поле зору його як водія. Зазначає, що заявлена законним представником малолітнього сина загиблого сума моральної шкоди непомірна, він не має таких коштів, є єдиним працюючим членом родини з малолітньою дитиною, його цивільна дружина втратила роботу з огляду на війну.

3. Захисник ОСОБА_5 додатково прохала врахувати, що ОСОБА_4 одразу визнав провину у кримінальному правопорушенні, повністю сприяв слідству, потерпілий також проявив необачність як учасник дорожнього руху, крім того, ОСОБА_9 отримала значну суму страхового відшкодування розміром 228 000 грн та отримує щомісячні соціальні виплати по втраті годувальника малолітнього потерпілого.

ІІІ. Докази на підтвердження встановлених судом обставин.
Крім повного визнання провини обвинуваченим ОСОБА_4 , його вина у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується наступними дослідженими в ході судового розгляду доказами.

1. Показання законного представника малолітнього потерпілого.
Допитана у судовому засіданні законний представник малолітнього потерпілого ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , суду пояснила, що є безробітною, загиблий ОСОБА_8 є її колишнім чоловіком, з яким вона перебувала у шлюбі з 2012 року по 2016 рік.

Малолітній потерпілий ОСОБА_10 є їх спільним з загиблим ОСОБА_8 сином. З 03.05.2019 року вона перебуває у офіційному шлюбі з іншим чоловіком.

Особисто свідком події вона не була, надає показання з метою обгрунтування цивільного позову.

Так, ОСОБА_9 пояснює, що загиблий ОСОБА_8 інколи спілкувався з малолітнім сином, приблизно раз в декілька місяців у своїх батьків, яким вона передавала сина та їхала. Також, інколи батьки загиблого ОСОБА_8 надавали допомогу на утримання сина, від 500 до 3 500 грн. Документально факт передачі коштів не зафіксовано. Де працював загиблий ОСОБА_8 та чим займався взагалі, їй невідомо.

Малолітньому сину вона не казала про смерть біологічного батька, йому невідомі ні факт ДТП ні обставини його смерті.

Заявлений нею цивільний позов на суму 500 000 грн обгрунтовує приблизною сумою аліментів, які син би отримав від біологічного батька до повноліття.

За фактом загибелі ОСОБА_8 вона отримала відшкодування сумою 228 000 грн від страхової компанії, також отримує щомісячні соціальні виплати у зв`язку зі смертю годувальника, однак вважає, що має бути виплачена й моральна шкода, оскільки син залишився без біологічного батька. Батьки загиблого ОСОБА_8 не заявляли претензій до ОСОБА_4 .

Зі своїм представником, адвокатом ОСОБА_6 , вважає, що оскільки ОСОБА_4 не сплатив їй грошових коштів, йому має бути призначене максимально можливе покарання.

2. Показання свідка.
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що обвинувачений ОСОБА_4 їй до ДТП не був знайомий, 03.06.2021 року у вечірній час доби вона поверталась додому та оскільки автобуси не ходили, вона зупинила випадковий автомобіль, за кермом якого знаходився ОСОБА_4 , який погодився довезти її додому, вона сіла поруч з ним на переднє пасажирське сидіння та вони поїхали. Освітлення було погане, йшов дрібний дощ, їхали з дозволеною швидкістю, раптом стався удар, ОСОБА_4 вийшов з авто подивитись, що сталося, під`їхала поліція, на дорозі наче хтось лежав та вона пішла додому. Спочатку вона вважала, що хтось жбурнув камінь в автомобіль ОСОБА_4 . В подальшому вона приймала участь у слідчому експерименті, результати якого правильні.

3. Документи та висновки експертів.
1. Протокол огляду місця ДТП з фототаблицею від 03.06.2021 р. відповідає вимогам ст. 223, 233, 237 КПК України, під час якого оглянуто місце вчинення ДТП, виявлені обставини відповідають висунутому ОСОБА_4 обвинуваченню та судовим показанням сторін кримінального провадження.

2. Протокол огляду трупа ОСОБА_8 від 03.06.2021 р., свідчить що виявлені обставини відповідають висунутому ОСОБА_4 обвинуваченню та судовим показанням сторін кримінального провадження.

3. Висновок № 214/2 від 04.06.2022 року КНП КМР «МЛ № 1» вказує, що у ОСОБА_4 ознак сп`яніння не виявлено.

4. Протоколи огляду відеозапису з технічними носіями від 11.06.2021 року свідчать, що виявлені обставини відповідають висунутому ОСОБА_4 обвинуваченню та судовим показанням сторін кримінального провадження.

5. Свідоцтво про народження серії НОМЕР_4 свідчить, що ОСОБА_4 є батьком ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

6. Лист КП «ОБЛАСНИЙ ЦЕНТР ЕКСТРЕНОЇ МЕДИЧНОЇ ДОПОМОГИ ТА МЕДИЦИНИ КАТАСТРОФ» ДОР від 10.06.2021 р. свідчить, що ОСОБА_4 викликав швидку медичну допомогу за фактом ДТП 03.06.2021 р.

7. Висновки судово-медичних експертиз по факту смерті ОСОБА_8 № 684-Е від 03.06.2021 р. та № 684-Е-1 від 09.06.2021 р. свідчать, що виявлені обставини відповідають висунутому ОСОБА_4 обвинуваченню та судовим показанням сторін кримінального провадження.

Крім того, при дослідженні крові з трупа ОСОБА_8 виявлений етиловий спирт у концентрації 3,04 проміле, що стосовно до живих осіб могло відповідати сильному алкогольному сп`янінню.

8. Висновок судової експертизи технічного стану ТЗ від 22.06.2021 р. № СЕ-19/104-21/18966-ІТ свідчить, що робоча гальмівна система та рульове керування автомобіля «AUDI 100» н.з. НОМЕР_1 на момент експертного огляду знаходяться в працездатному стані.

9. Протоколи проведення слідчих експериментів від 16.06.2021 р. свідчать, що виявлені обставини відповідають висунутому ОСОБА_4 обвинуваченню та судовим показанням сторін кримінального провадження.

10. Висновок комплексної судової фототехнічної та автотехнічної експертизи від 23.06.2021 р. № КСЕ-19/104-21/19905 свідчить, що відповідно до наданого на дослідження відеозапису «archive_63498069.avi» час з моменту виходу пішохода на проїзну частину «нерегульований пішохідний перехід» до моменту наїзду на нього автомобілем «AUDI 100», становить 6,593…6,687 с.

В даній дорожній обстановці водій автомобіля «AUDI 100» ОСОБА_4 повинен був діяти відповідно до вимог п. 18.1 Правил дорожнього руху.

В умовах місця події, водій автомобіля «AUDI 100» ОСОБА_4 мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода своєчасним застосуванням екстреного гальмування із зупинкою автомобіля до місця наїзду.

При заданому механізмові події, дії водія автомобіля «AUDI 100» ОСОБА_4 не відповідали вимогам п. 18.1 Правил дорожнього руху, що з технічної точки зору перебуває у причинному зв`язку з настанням даної ДТП.

ІV. Мотиви суду.
1. Щодо виду та міри покарання обвинуваченого.
На підставі досліджених вище доказів та повного визнання провини обвинуваченим ОСОБА_4 , суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення встановлена і доведена та кваліфікує його дії як кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого.

Відповідно до ч. 1 3 ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд керується вимогами ст. 65 67 КК України, роз`ясненнями пунктів 1, 2, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», а також виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання та враховує наступні обставини.

Ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме згідно ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, класифікується як тяжкий злочин.

Особу винуватого, який має позитивні характеристики, а саме офіційне працевлаштування та місце проживання, утримує малолітню дитину, не перебуває на обліку лікарів нарколога та психіатра, відсутність скарг за місцем проживання, наявність обставин, які пом`якшують його покарання - щирого каяття та активного сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відсутність обставин, які обтяжують покарання, посткримінальну поведінку ОСОБА_4 , який одразу після ДТП зупинив автомобіль та викликав ШМД потерпілому, одразу прийняв участь у всіх необхідних слідчих та процесуальних діях, надавав правдиві показання.

Також суд враховує факт перебування потерпілого ОСОБА_8 на момент ДТП у стані сильного алкогольного сп`яніння та необережність з його боку як учасника дорожнього руху при перетинанні пішохідного переходу, що виразилось у непереконанні в безпеці подальшого руху.

За таких обставин суд вважає, що міра вини ОСОБА_4 відповідає покаранню у виді позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням та додатковим покаранням у виді позбавленням права керувати транспортними засобами.

2. Вирішення цивільного позову у кримінальному провадженні.
Законним представником малолітнього потерпілого ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні, за яким, ОСОБА_9 прохає стягнути на її користь з обвинуваченого ОСОБА_4 у зв`язку із завданням моральної шкоди грошову суму в розмірі 500 000, 00 грн.

Позов вмотивований тим, що позивач поніс душевні страждання у зв`язку із загибеллю батька малолітьного ОСОБА_10 , у якого внаслідок цього погіршився стан здоров`я та душевний спокій.

Суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з декількох самостійних підстав.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Потерпілим у кримінальному провадженні визнано малолітнього ОСОБА_10 .

По-перше, під час судового допиту ОСОБА_9 вказала, що малолітній потерпілий ОСОБА_10 не знає про факт загибелі свого біологічного батька.

Таким чином, факт, з яким пов`язано можливе відшкодування моральної шкоди ДТП із загиблим взагалі не відобразився у свідомості та психіці малолітнього потерпілого ОСОБА_10 , шкоди морального типу об`єктивно йому не завдано.

Моральна шкода не може відшкодовуватись «на майбутнє», коли (якщо) малолітній ОСОБА_10 довідається про факт та обставини загибелі свого біологічного батька.

Наведене є достатньою самостійною підставою для відмові у позові.

По-друге, також варто звернути увагу, що під час судового допиту ОСОБА_9 вказала, що заявлена нею сума морального відшкодування розміром 500 000 грн складається з приблизного розміру аліментних виплат, які малолітній ОСОБА_10 потенційного би отримував від свого біологічного батька до повноліття.

Однак, потенційні приблизні аліментні виплати не охоплюються визначенням моральної шкоди, передбаченим ч. 2 ст. 23 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Тобто, в межах кримінального провадження вирішується лише позов з предметом про відшкодування завданої майнової та/або моральної шкоди, а не аліментні правовідносини.

По-третє, характер встановлених під час судового розгляду відносин малолітнього ОСОБА_10 , його матері ОСОБА_9 та загиблого ОСОБА_8 не свідчить, що малолітній син та загиблий біологічний батько перебували у такому емоційному контакті, розірвання якого внаслідок загибелі нанесене моральну шкоду малолітньому ОСОБА_10 .

Так, малолітній ОСОБА_10 після розлучення загиблого біологічного батька та матері 15.01.2016 року з біологічним батьком фактично не спілкувався, за судовими показаннями ОСОБА_9 бачився з ним лише раз на декілька місяців у присутності батьків загиблого ОСОБА_8 .

З 03.05.2019 року ОСОБА_9 та малолітній потерпілий ОСОБА_10 проживають однією родиною у офіційному шлюбі з новим чоловіком, ОСОБА_12 .

Наведене та характер процесуальної поведінки ОСОБА_9 явно незаконні за підставою та необгрунтовані за розміром грошові вимоги сумою 500 000 грн, позиція щодо призначення обвинуваченому ОСОБА_4 максимально можливого покарання лише з огляду на несплату їй непомірних грошових коштів, свідчить про дійсний намір ОСОБА_9 збагатитись за рахунок загибелі фактично сторонньої людини.

3. Інші рішення щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку.
По справі наявні процесуальні витрати на залучення експертів у зв`язку з проведенням судових експертиз, витрати на проведення яких відповідно до ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави. Питання щодо речового доказу слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України, зі скасуванням застосованого заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна в порядку ч. 4 ст. 174 КПК України з огляду на припинення існування обставин, що були підставами для його застосування.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КПК України, процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

Відповідно до ч. 15 ст. 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

З метою раціонального використання часу в умовах дії воєнного стану суд вважає за необхідне проголосити резолютивну частину вироку з негайним врученням його копій учасникам справи.

Керуючись викладеним та ст. 368, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд ухвалює обвинувальний вирок.

V. Прийняте рішення.
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України та призначити йому основне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з додатковим покаранням у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного йому основного покарання, якщо він впродовж іспитового строку тривалістю 2 (два) роки не скоїть нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього відповідно до ст. 76 КК України обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

У задоволенні цивільного позову законного представника малолітнього потерпілого ОСОБА_10 , ОСОБА_9 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави вартість проведеної судової експертизи технічного стану транспортного засобу № СЕ-19/104-21/18966-ІТ від 22.06.2021 року у сумі 1 372, 96 грн (одна тисяча триста сімдесят дві гривні дев`яносто шість копійок).

Стягнути з ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави вартість проведеної комплексної судової фототехнічної та автотехнічної експертизи № КСЕ-19/104-21/19905 від 23.06.2021 року у сумі 1 372, 96 грн (одна тисяча триста сімдесят дві гривні дев`яносто шість копійок).

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська № 202/3307/21 від 08.06.2021 року на автомобіль «AUDI 100» реєстраційний номер НОМЕР_1 скасувати.

Речовий доказ - автомобіль «AUDI 100» реєстраційний номер НОМЕР_1 повернути власнику ОСОБА_4 .

Копія вироку негайно після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Заводський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1