ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 610/797/19 Номер провадження 11-кп/814/597/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 захисника в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 08 квітня 2022 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.
Ухвалою суду у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000763 від 25.07.2018, за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 263 КК України, задоволено клопотання прокурора Харківської обласної прокуратури та продовжено щодо обвинуваченого

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто по 07 червня 2022 року включно.

Відмовлено у задоволенні клопотання захисника адвоката ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу на особисте зобов`язання або визначення розміру застави.

Мотивуючи своє рішення про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, районний суд з врахуванням тяжкості інкримінованих обвинуваченому злочинів і суворості покарання, яке може бути призначено обвинуваченому судом в разі доведення його винуватості, також враховуючи кількість і характер наявних ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, прийшов до висновку, про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, або визначити розмір застави.

На переконання захисника, судом необґрунтовановизнано наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, хоча вони не були доведеними належним чином. Навпаки ризик переховування обвинуваченого наразі зменшився з об`єктивних підстав. Адже, у зв`язку з Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» виїзд за межі країни громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років забороняється. Крім того, ОСОБА_8 подав клопотання - зобов`язання в якому зазначив, що має намір мобілізуватися в разі звільнення його з-під варти.

Крім того вказує, що приймаючи рішення про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 , суд зазначив, що обґрунтованість підозри була врахована ще при обранні йому запобіжного заходу, але клопотання прокурора не містить жодних додатків доказів обґрунтованості обвинувачення.

Зазначає, що судом не враховано умови та обставини загрози життю та здоров`ю ОСОБА_8 , який перебуває в ДУ «Харківський слідчий ізолятор», яка знаходиться наразі в зоні обстрілу.

Також вказує, що судом безпідставно проігноровано питання про визначення застави і не наведено жодних підстав, з яких суд вирішив не визначати розмір застави.

Позиції учасників судового провадження.
В суді апеляційної інстанції захисник підтримав вимоги апеляційної скарги. Скаргу просив задовольнити з наведених у ній підстав. Прокурор заперечив проти доводів апеляційної скарги, вважає ухвалу суду законною та обґрунтованою, просив залишити її без змін.

Відповідно до п. 7 Роз`яснень Верховного Суду «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану», викладених у листі №1/0/2-22 від 03.03.2022 зазначено про можливість, як виняток, розгляду клопотань щодо запобіжних заходів без участі підозрюваного, з належною мотивацією такої процедури розгляду. Наразі ОСОБА_8 утримується у ДУ «Харківський слідчий ізолятор», зв`язок з яким відсутній через постійні ракетні обстріли агрессором та пошкодження інфраструктури.

Враховуючи те, що обвинувачений не може з об`єктивних причин бути присутніми в залі суду чи на відеоконференцзв`язку під час судового розгляду, колегія суддів, заслухавши думку прокурора та захисника, які просили розглянути апеляційну скаргу за відсутності ОСОБА_8 , вважає за можливе, як виняток, розглянути апеляційну скаргу без участі останнього.

Мотиви суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Як вбачається із наданих матеріалів, на розгляді суду першої інстанції перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000763 від 25.07.2018, за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 263 КК України.

Під час розгляду даного кримінального провадження прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення застави.
08.04.2022 ухвалою Київського районного суду м. Полтави клопотання прокурора задоволено.
Не погоджуючись з даним рішенням, захисник в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою.
У відповідності до ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Розглядаючи питання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу, та умови, за яких таке продовження можливе.
Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , вказаних вимог кримінального процесуального закону дотримався в повному обсязі, оцінив у сукупності всі обставини, що враховуються при вирішенні питання продовження строку тримання під вартою, як того вимагають приписи статей 177, 183, 197, 199 та 331 КПК України.
Так, перебуваючи на волі, обвинувачений ОСОБА_8 може переховуватися від суду, що обґрунтовується можливістю призначення покарання за вчинене кримінальне правопорушення у виді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років, що може викликати загрозу втечі ОСОБА_8 та узгоджується з правовою позицію в рішенні ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії».
З наданих матеріалів встановлено, що обвинувачений ОСОБА_8 раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, судимості не зняті та не погашені, вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення під час іспитового строку за попереднім вироком, та після вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, залишив місце його вчинення. При цьому легальних офіційних джерел доходів ОСОБА_8 не має, обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину за попередньою змовою групою осіб, до вчинення якого ретельно готувався, що у своїй сукупності свідчить про його підвищену суспільно небезпечну поведінку, та існування ризиків ухилення від суду, вчинення нових кримінальних правопорушень корисливої спрямованості.
На теперішній час судовий розгляд кримінального провадження триває, усі потерпілі та свідки не допитані, а тому продовжує існувати ризик можливого незаконного впливу на них з боку обвинуваченого.
За таких обставин, застосування більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, з огляду на серйозність висунутого обвинувачення та суспільний інтерес, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та не буде сприяти повному та об`єктивному встановленню істини у справі протягом розумного строку, а захисником не наведено в апеляційній скарзі доводів які б переконали у зворотньому.
Також слід зазначити, що зважаючи на введення воєнного стану в України, зайнятість правоохоронних органів у діяльності з відсічі збройної агресії Російської Федерації, фактор настання існуючих ризиків в даних умовах як то ухилення від суду, вчинення інших кримінальних правопорушень обвинуваченим ОСОБА_8 , значно збільшується, а застосування більш м`якого запобіжного заходу, не переконання колегії суддів, не зможе перешкодити обвинуваченому повернутися до протиправної діяльності та вчинити спроби ухилитися від суду.

У зв`язку з цим, суд дійшов обґрунтованого висновку про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , оскільки лише такий винятковий запобіжний захід тримання під вартою зможе забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, запобігти існуючим ризикам, а тому такий захід забезпечення відповідає меті кримінального провадження та суспільному інтересу, який превалює над принципом поваги до свободи особистості.
З приводу не визначення застави, таке рішення районного суду не суперечить положенням п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, враховуючи, що кримінальне правопорушення за ч. 4 ст. 187 КК України, яке інкримінується ОСОБА_8 , вчинено із погрозою застосування насильства.
Щодо поданого клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що він у зв`язку зі збройною агресією РФ має намір мобілізуватися в разі звільнення з-під варти, колегія суддів звертає увагу, що процедура скасування запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або зміна запобіжного заходу з інших підстав, врегульована положеннями ст. 616 КПК України, відповідно до яких у разі введення в Україні або окремих її місцевостях воєнного стану, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та/або інших держав проти України обвинувачений, який під час досудового розслідування або судового розгляду тримається під вартою, крім тих, які підозрюються у вчиненні злочинів проти основ національної безпеки України, а також злочинів, передбачених статтями 115, 146-147, 152-156, 186, 187, 189, 255, 255-1, 257, 258-262, 305-321, 330, 335-337, 401-414, 426-433, 436, 437-442 Кримінального кодексу України, має право звернутися до прокурора з клопотанням про скасування цього запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період.

За результатами розгляду зазначеного клопотання, прокурор має право звернутися до слідчого судді або суду, який розглядає кримінальне провадження, з клопотанням про скасування цій особі запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період.
Проте, в апеляційного суду відсутні відомості, які б свідчили, що прокурор розглянув клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 та звернувся до суду з клопотанням про скасування обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, а тому клопотання ОСОБА_8 на даний час не може бути предметом апеляційного розгляду.
Враховуючи наведене, рішення районного суду є законним та вмотивованим, а тому апеляційні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 422-1 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 захисника в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 08 квітня 2022 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4