1Справа № 335/2770/22 1-кс/335/1284/2022
УХВАЛА
02 червня 2022 року м. Запоріжжя
04.05.2022 року ОСОБА_3 через уповноваженого представника адвоката ОСОБА_4 звернувся із клопотанням про відкладення слідчої дії у зв`язку із його участю у заходах, пов`язаних із допомогою захисникам країни, що здійснюються спільно із ЗСУ та ССО на території Київської області.
Заявник вважає неприпинення слідчих дій посадовими особами УСР в Запорізькій області ДСР бездіяльністю, а також причиною підриву довіри громадян до правоохоронних органів вцілому.
25.05.2022 року ухвалою слідчого судді відкрито провадження за скаргою, призначено скаргу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 25.05.2022 року, яке було відкладено на 02.06.2022 року у зв`язку із неявкою усіх учасників справи.
02.06.2022 року від представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 через канцелярію суду надійшла заява про розгляд скарги за відсутності скаржника та його представника, які скаргу підтримують у повному обсязі та просять її задовольнити.
Представник Управління захисту економіки в Запорізькій області НПУ у судове засідання не з`явився, про розгляд скарги повідомлявся у встановленому законом порядку, зокрема шляхом надсилання на офіційну електронну адресу судової повістки та копії матеріалів скарги, які згідно довідки, що міститься в матеріалах справи, доставлені до електронної скриньки одержувача.
Враховуючи скорочені строки розгляду скарги, слідчий суддя вважає за можливе розглянути скаргу за відсутності особи, яка подала скаргу, його представника та представника органу, бездіяльність якого оскаржується.
При цьому, в силу положень ч. 3 ст. 306 КПК України, відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.
На підставі ч. 4 ст. 107 КПК України, враховуючи неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування судового розгляду клопотання за допомогою технічних засобів не здійснювалось.
Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.
Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, слідчий суддя суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
За змістом ч. 3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 Кримінального процесуального кодексу України.
Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений частиною 1 ст. 303 КПК України, відповідно до якої, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора:
1) бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування;
2) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;
3) рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником;
4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;
5) рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою;
6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при застосуванні заходів безпеки особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом;
7) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником;
8) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником;
9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником;
10) повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом підозрюваним, його захисником чи законним представником;
11) відмова слідчого, дізнавача, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, - стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.
Згідно поданої до суду скарги, заявник як на підставу оскарження посилається на п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, слідчому судді підлягає оскарженню бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.
Бездіяльність, яка підлягає оскарженню відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК, передбачає три обов`язкові ознаки: 1) слідчий або прокурор наділені обов`язком вчинити певну процесуальну дію; 2) така процесуальна дія має бути вчинена у визначений КПК України строк; 3) відповідна процесуальна дія слідчим чи прокурором у встановлений строк не вчинена. Таким чином, наведена норма дозволяє звернутися до суду зі скаргою не на будь-яку бездіяльність, а лише щодо обов`язків, строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законодавством. (Лист ВССУ від 12.01.2017 № 9-49/0/4-17 «Узагальнення про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування»).
У відповідності до правової позиції, висловленій у постанові Верховного суду від 24.11.2015 року у справі №п/800/259/15 сама по собі бездіяльність це триваюча пасивна поведінка суб`єкта, яка виражається у формі невчинення дій, яку він зобов`язаний був і міг вчинити.
Проте жодних конкретних дій, бездіяльності та строків їх вчинення скаржник не зазначає, останньою не зазначено вимог, які б давали підстави подати скаргу в порядку передбаченому п.1 ч. 1 ст. 303 КПК України.
З урахуванням викладеного, можна зробити висновок, що ці дві вимоги суперечать одна одній, тобто скаржник у своїй скарзі нечітко виклав суть порушень та об`єднав різні по змісту вимоги.
Також, ч. 1 ст. 303 КПК України передбачає, зокрема, можливість оскарження конкретного рішення виключно слідчого, дізнавача чи прокурора, а відтак зазначена норма не передбачає оскарження абстрактної «бездіяльності посадових осіб УСР у Запорізькій області ДСР щодо неприпинення проведення слідчих дій, в т.ч. допитів в позаправовий спосіб».
Отже, оперуповноважений УСР в Запорізькій області ДСР НПУ, згідно положень КПК України, не є суб`єктом оскарження у даному випадку, а формулювання скарги зводиться фактично до наявності начебто незаконного досудового розслідування, проте така заява не відповідає визначеному у статті 303 КПК України переліку рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.
Згідно ч. 2 ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.
Таким чином, аналізуючи вказані норми КПК України, та враховуючи суперечності, які містяться у скарзі, слідчий суддя доходить до переконання, що у задоволенні скарги слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 303, 304, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя
У задоволенні скарги ОСОБА_3 , в особі уповноваженого представника адвоката ОСОБА_4 , на бездіяльність уповноважених посадових осіб УСР в Запорізькій області ДСР НПУ в порядку ст. 303 КПК України, відмовити.
Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1