Справа № 195/424/22
У Х В А Л А

іменем України

29.04.2022 року с-ще Томаківка Дніпропетровської області

Слідчий суддя Томаківського районного суду Дніпропетровської області - ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в с-щі Томаківка Дніпропетровської області клопотання слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Запоріжжя) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000075, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за від 23.04.2022, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

25.04.2022 року до Томаківського районного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м.Запоріжжя) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000075, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за від 23.04.2022, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України.

Необхідність накладення арешту обґрунтовується тим, що під час проведення досудового розслідування встановлено, що 23 квітня 2022 року, приблизно о 04 годині 45 хвилин, водій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (старший механік водій 1 БОП роти на БТР 1 ВОП військової частини НОМЕР_1 НГУ), перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем «ЗАЗ 1102», реєстраційний номер НОМЕР_2 , здійснюючи рух по проїзній частині вул.Космічної в м.Запоріжжі, з боку вул.Броньової в напрямку пр.Соборного, наближаючись до нерегульованого перехрестя з пр. Соборним, під час подолання закруглення проїзної частини вправо, не впорався з керуванням, виїхав межі проїзної частини де скоїв наїзд на перешкоду у вигляді декоративного каменю.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який на момент ДТП перебував на передньому пасажирському сидінні, отримав тілесні ушкодження та був доставлений до КНП «ЗОКДЛ» ЗОР.

Дане кримінальне правопорушення кваліфікується за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України.

12 квітня 2022 року, після закінчення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, автомобіль «ЗАЗ 1102», реєстраційний номер НОМЕР_2 тимчасово вилучено.

Автомобіль «ЗАЗ 1102», реєстраційний номер НОМЕР_2 поміщено для зберігання на спецмайданчик Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області за адресою: м. Запоріжжя, пров. Кузнєчний, 11.

Автомобіль «ЗАЗ 1102», реєстраційний номер НОМЕР_2 є речовим доказом по зазначеному кримінальному провадженню, так як зберіг на собі сліди вчинення цього правопорушення.

Автомобіль «ЗАЗ 1102», реєстраційний номер НОМЕР_2 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , перебуває у власності ОСОБА_6 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 та на момент ДТП перебував у фактичному користуванні та розпорядженні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до ч.1 ст.167 Кримінального процесуального кодексу України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Аналіз змісту ст. 168 КПК України свідчить, що тимчасово вилученим майном може вважатись майно, яке одержано в результаті: затримання особи в порядку, передбаченому ст.ст.207,208 цього Кодексу, обшуку, огляду.

Вилучені речі, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном (ч.7 ст.236 КПК України).

Таким чином, вирішення питання про те, чи є майно, яке потрапило до уповноваженої особи органу досудового розслідування, тимчасово вилученим, залежить від того, чи надавався дозвіл на його вилучення слідчим суддею.

Припинення статусу тимчасового вилученого майна передбачено лише шляхом накладення арешту або його повернення.

Слідчий другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Запоріжжя) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, надавши суду заяву про розгляд даного клопотання у його відсутність, крім того, клопотання просить задовольнити.

Розглянувши клопотання слідчого, перевіривши матеріали досудового розслідування, доходжу висновку про необхідність накладення арешту на майно, виходячи з наступних обставин справи.

Під час вивчення матеріалів даної справи, слідчим суддею встановлено, що слідчими Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, здійснюється досудове розслідування по кримінальному провадженню, яке зареєстроване в ЄРДР за № 0000075 від 23.04.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України.

Накладення арешту на автомобіль «ЗАЗ 1102», реєстраційний номер НОМЕР_2 , необхідне для забезпечення кримінального провадження, а саме для проведення на стадії досудового розслідування першочергових слідчих дій, таких як судової інженерно-транспортної експертизи технічного стану транспортного засобу, судової інженерно-транспорної експертизи з дослідження обставин та механізму ДТП, а також проведення додаткового огляду автомобіля за участі експерта-автотехніка з використанням криміналістичної техніки. Збереження автомобіля в тому ж стані, в якому він залишився після ДТП має суттєве значення для кримінального провадження.

Більш того, вказаний автомобіль зберігає на собі сліди дорожньо-транспортної пригоди, а також слідову інформацію у зв`язку з чим забезпечення його збереження в тому ж вигляді, в якому він перебуває після ДТП, являється одним із способів встановлення доказів в кримінальному провадженні.

Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, передбачений п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України. Частиною 1 ст. 131 КПК України встановлено, що заходи кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до вимог ч.1 ст.170 КПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо виконання рекомендацій, які містяться у шостій доповіді Європейської комісії про стан виконання Україною Плану дій щодо лібералізації Європейським Союзом візового режиму для України, стосовно удосконалення процедури арешту майна та інституту спеціальної конфіскації» №1019-VIII від 18 лютого 2016 року, який набрав чинності 28 лютого 2016 року (тут та далі - Закону),- арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно в тому числі є доказом злочину.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Вищевказане майно, є об`єктами матеріального світу, що відповідають критеріям визначеним ст. 98 КПК України, а саме були знаряддям вчинення злочину, зберегли на собі його сліди, можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Відповідно до вимог ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Обставини встановлені під час досудового розслідування вказують на те, що існують підстави вважати, що незастосування заборони користування вказаним майном призведе до його приховування, пошкодження, псування, продовження використання їх у протиправний спосіб та неможливість іншими шляхами, окрім застосування арешту забезпечити незмінність слідової картини на них.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи переважання інтересів суспільства у розкритті кримінального правопорушення над негативними наслідками арешту майна для інших осіб, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження тимчасово вилученого майна та іншого майна визнаного речовим доказом, право на відчуження, розпорядження та користування вищезазначеним майном підлягає тимчасовому обмеженню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 103, 110,131,132,167, 170-174, 309-310, 369, 371-372 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Запоріжжя) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000075, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за від 23.04.2022, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль «ЗАЗ 1102», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , перебуває у власності ОСОБА_6 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 та на момент ДТП перебував у фактичному користуванні та розпорядженні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , який являється доказом вчинення кримінального правопорушення та містить на собі сліди його вчинення з позбавленням його власника та інших осіб права на відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

На ухвалу слідчого судді може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня її винесення, у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Суддя: ОСОБА_1

29.04.2022