Житомирський апеляційний суд
Справа №274/7315/20 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч. 2 ст. 186 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2022 року колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю
секретаря: ОСОБА_5

обвинуваченого: ОСОБА_6
прокурора: ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження №0000732 за апеляційною скаргою першого заступника керівника Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 26 квітня 2021 року, яким засуджено ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 186, ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 186 КК України,

в с т а н о в и л а:

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що вироком Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 26 квітня 2021 року запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 було залишено попередній - особисте зобов`язання до набрання вироком законної сили.

Ухвалами апеляційного суду від 08.09.21 та 15.11.21 року були постановлені ухвали про привід ОСОБА_6 в судове засідання на 15 листопада 2021 року о 10 год. 30 хв. та 12 січня 2022 року о 10 год. 00 хв. Вказані ухвали не були виконані.

12.01.2022 року ухвалою апеляційного суду було оголошено розшук обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 . Організацію виконання ухвал було доручено начальнику Бердичівського відділу поліції ГУНП в Житомирській області.

При цьому, прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_9 подано до Житомирського апеляційного суду клопотання про застосування обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів.

Заслухавши думку прокурора, про необхідність застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, заперечення обвинуваченого, розглянувши у відповідності до ст. 331 КПК України питання доцільності застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 331 КПК України, суд під час судового розгляду, за клопотанням сторони обвинуваченого або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ч. 2 ст.181 КПК України, домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

В свою чергу, згідно ч. 1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

В контексті п. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ у п. 60 рішення у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому суду в разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Отже, наявність підстав для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має бути ретельно перевірено, існування ризиків негативної поведінки особи чітко наведені та проаналізовано питання щодо можливості застосування альтернативного запобіжного заходу.

Враховуючи, що ОСОБА_6 , вважається раніше не судимим відповідно до ст. 89 КК України, зареєстрований з дружиною та трьома малолітніми дітьми 2014 та 2017 року народження, за місцем реєстрації характеризується як особа, скарг на поведінку якої не надходило, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки, апеляційний суд вважає, що на час розгляду даного кримінального провадження необхідно обрати обвинуваченому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з забороною залишати житло цілодобово.

Підстави для обрання йому найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на час розгляду клопотання прокурора апеляційним судом не встановлені.

Керуючись ст.ст. 331, 376, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Клопотання прокурора ОСОБА_7 задовольнити частково.
Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту до 27 вересня 2022 року, заборонивши залишати житло цілодобово за адресою: АДРЕСА_2 , зобов`язавши прибувати до суду за кожним його викликом, вимогою.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Копію ухвали направити для виконання до Бердичівського відділу поліції ГУНП в Житомирській області.

Судді: