ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/573/22 Справа № 201/2239/22 Суддя у 1-й інстанції - Шелестов Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_1
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 квітня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,-
за участю:
секретаря ОСОБА_6 ,
прокурора ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
підозрюваного ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),-

В С Т А Н О В И В:
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 квітня 2022 року задоволено клопотання слідчого та застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 05 червня 2022 року включно й визначено заставу у розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 148860,00 грн.
Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя послався нанаявність обґрунтованості підозри щодо вчинення ОСОБА_5 злочину за ч. 2 ст. 307 КК України, й, врахувавши тяжкість покарання у виді 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна, у разі визнання ОСОБА_5 винуватим, особу підозрюваного, його вік, стан здоров`я, майновий стан та дійшов висновку, що ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховуватись від органів досудового розслідування та суду, об`єктивно існує. Разом з тим, суд вказав, що ризики, заявлені у клопотанні слідчого за п.п. 3 і 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення, не знайшли свого підтвердження, разом з цим, прокурором доведена неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу у цьому провадженні, тому застосував щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Не погоджуючись з вказаним рішення, захисник ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу скасувати та ухвалити нову, якою обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло у нічний період доби.
Обґрунтовуючи вимоги скарги захисник посилається на те, що ухвала постановлена із порушенням вимог кримінального процесуального закону, оскільки не містить відомостей про обставини, які свідчать про існування викладених у клопотанні слідчого ризиків, та обставин, які свідчать про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою. Також, захисник зазначає, що підозра є необґрунтованою, оскільки не має надано жодного доказу, які б свідчили про незаконний збут ОСОБА_5 наркотичних засобів, а доводи сторони обвинувачення є безпідставними та не відповідають фактичним обставинам справи. Також, захисник зазначає, що ОСОБА_5 , ніколи не притягався до кримінальної відповідальності, не переховувався від органів досудового слідства та суду та не перебував в розшуку, що спростовує встановлені в оскаржуваній ухвалі ризики та свідчить про її необґрунтованість.
Окрім того, апелянт посилається й на те, що ОСОБА_5 має постійне місце проживання, де мешкає зі своєю родиною, має постійне місце роботи, де працює без оформлення, однак ці обставини слідчий суддя залишив поза увагою та передчасно застосував щодо підозрюваного найсуворіший запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши суддю-доповідача, підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення скарги, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжних заходів є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування чи/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
У відповідності до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Згідно ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого, слідчим суддею дотримані в повному обсязі.
Так, клопотанням слідчого та наданими до нього доказами підтверджується, що СВ ВП № 5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000281 від 07.04.2022 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
07 квітня 2022 року ОСОБА_5 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України та 08 квітня 2022 року йому повідомлено про підозру у вчиненні злочину за ч. 2 ст. 307 КК України.
В межах цього провадження слідчий звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , за наслідками розгляду якого постановлено оскаржувану ухвалу.
Згідно матеріалів, долучених до клопотання, слідчим суддею належним чином і в повній мірі дослідженні у сукупності наявні докази, які є достатньо вагомими на підтвердження, зокрема обґрунтованості підозри.
Розглядаючи питання обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 307 КК України, колегія суддів зважає на те, що як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що ця особа могла б скоїти злочин.
Отже, судом наявність долучених до клопотання слідчого доказів і відомостей, визнано достатніми для підтвердження обґрунтованості підозри, повідомленої ОСОБА_5 , з чим погоджується і колегія суддів, оскільки такий висновок є законним, і таким, що відповідає фактичним обставинам цього провадження, та обґрунтованість підозри підтверджується доказами у провадженні у їх сукупності, що дають достатньо вагомі підстави зробити об`єктивний висновок, що він міг скоїти цей злочин.
Застосовуючи щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя також, у відповідності до ст. 178 КПК України, належним чином врахував тяжкість покарання що загрожує йому, у разі визнання винуватим, особу підозрюваного, його вік, стан здоров`я, майновий стан та дійшов до обґрунтованого висновку, що ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема можливість переховування від органів досудового розслідування та суду, об`єктивно існуює, й правомірно застосував запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Ці висновки узгоджуються із практикою Європейського Суду з прав людини, який неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також зважає, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів»
Суд апеляційної інстанції за результатами апеляційного розгляду провадження дійшов висновку, що слідчим суддею правильно встановлено, що інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України і тримання підозрюваного під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.
Посилання захисника на ті обставини, що слідчим суддею не було досліджено доказів, які вказують на існування ризиків у провадженні, на переконання апеляційного суду є неспросможними, оскільки вони повністю спростовуються доказами у провадженні, а тяжкість інкримінованого підозрюваному злочину, та покарання, яке загрожує, дає підстави вважати, що саме запобіжний захід, пов`язаний з ізоляцією від суспільства в цьому випадку зможе попередити встановлені слідчим суддею ризики.
Що стосується доводів скарги про те, що ОСОБА_5 має постійне місце проживання та роботи, де працює без оформлення, а також міцні соціальні зв`язки, то вони нічим не пітдвердженні та у цьому випадку не спростовують існуючого ризику у провадженні.
З огляду на викладене, колегія суддів, враховуючи встановленні судом обставини, тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , а також його особу, погоджується з тим, що у цьому випадку є обґрунтованим застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави, у відповідності до вимог ст.ст. 182, 183 КПК України, а жоден із більш м`яких запобіжних заходів не буде ефективним та доцільним.
Отже, колегія суддів вважає рішення слідчого судді про обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, законним і обґрунтованим та не знаходить підстав для обрання щодо нього більш м`якого запобіжного заходу на цьому етапі досудового розслідування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі захисника.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 , залишити без задоволення.
Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 квітня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3