Номер провадження: 11-кп/813/186/22
Номер справи місцевого суду: 521/178/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.03.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в рамках об`єднаних кримінальних провадженнях, внесених до ЄРДР за №0002885 від 14 липня 2017 року та за №0004813 від 07 грудня 2017 року клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 про продовження строку тримання під вартою

ОСОБА_8 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Одесі, громадянину України, з середньою спеціальною освітою, який не працює, не одружений, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , фактично до затримання проживав за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

24.10.2015 року Суворовським районним судом м. Одеси за ч.2 ст.189; ч.3 ст.357 КК України по покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст.75 КК України від відбування призначеного покарання звільнений з випробуванням на іспитовий строк 3 роки,

обвинуваченому у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.186, частинами 1 та 2 ст.187 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського апеляційного суду на стадії апеляційного розгляду перебувають об`єднані кримінальні провадження, внесені до ЄРДР за №0002885 від 14 липня 2017 року та за №0004813 від 07 грудня 2017 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.186, частинами 1 та 2 ст.187 КК України.

На теперішній час до обвинуваченого ОСОБА_8 застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» без визначення розміру застави.

Строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою спливає 28 березня 2022 року.

З цих підстав 15 березня 2022 року прокурор відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 подав клопотання, в якому на підставі п.1) ч.4 ст.374 КПК України просив продовжити ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Вимоги клопотання обґрунтував тим, на теперішній час не зменшились і продовжують існувати ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжких корисливих злочинів, раніше він вже притягався до кримінальної відповідальності, а тому більш м`які запобіжні заходи не пов`язані з позбавленням волі не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Згідно з ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч.1 ст.350 КПК України клопотання учасників судового провадження розглядаються судом після того, як буде заслухана думка щодо них інших учасників судового провадження, про що постановляється ухвала. Відмова в задоволенні клопотання не перешкоджає його повторному заявленню з інших підстав.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора ОСОБА_6 який підтримав своє клопотання про продовження строку тримання під вартою, думку захисника ОСОБА_7 , який заперечував проти його задоволення, апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 05 березня 2019 року ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.186, частинами 1 та 2 ст.187 КК України та йому призначено покарання:

- за ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки;

- за ч.1 ст.187 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років;

- за ч.2 ст.187 КК України у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років, з конфіскацією всього майна, що є власністю обвинуваченого, крім житла.

На підставі ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років, з конфіскацією всього майна, що є власністю обвинуваченого, крім житла.

Відповідно до ст.71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано не відбуте покарання за вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 24 жовтня 2015 року і за сукупністю вироків визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) років, із конфіскацією всього майна, що є власністю обвинуваченого, крім житла.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України у строк відбутого ОСОБА_8 основного покарання у виді позбавлення волі зараховано строк його попереднього ув`язнення з 21 грудня 2017 року до дня набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Не погодившись із зазначеним вироком суду захисник ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , в якій просив змінити вирок суду першої інстанції та ухвалити новий вирок, яким виправдати ОСОБА_8 в частині обвинувачення за ч.2 ст.186 КК України, виправдати в частині обвинувачення за ч.1 ст.187 КК України у зв`язку з відсутністю доказів винуватості ОСОБА_8 , а також змінити кваліфікацію дій ОСОБА_8 за епізодом вчинення злочину щодо заволодіння чужим майном поєднаним з погрозою застосування насильства небезпечного для життя та здоров`я потерпілого ОСОБА_10 на ч.2 ст.189 КК України, та кваліфікувати його дії як вимогу передачі чужого майна, з погрозою насильства над потерпілим, або розголошення відомостей, які потерпілий бажав зберегти в таємниці (вимагання). Крім того, захисник зазначив про призначення судом першої інстанції занадто суворого покарання, що не відповідає принципам достатності покарання для виправлення винного.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 21 листопада 2019 року апеляційна скарга захисника ОСОБА_9 була залишена без задоволення, а вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 05 березня 2019 року залишений без змін.

Вказана ухвала Одеського апеляційного суду була скасована постановою колегії суддів Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 02 червня 2020 року, а кримінальне провадження було направлено на новий апеляційний розгляд.

Таким чином станом на теперішній час апеляційний суд повторно переглядає вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 05 березня 2019 року, яким ОСОБА_11 було призначено реальне остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) років, із конфіскацією всього майна, що є власністю обвинуваченого, крім житла.

Пунктом 1) ч.4 ст.374 КПК України передбачено, що у разі визнання особи виправданою у резолютивній частині вироку зазначаються, а тому числі, і рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили.
В оскаржуваному вироку суд першої інстанції ухвалив залишити незмінним застосований до ОСОБА_11 запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 532 КПК вирок або ухвала суду першої інстанції, ухвала слідчого судді, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Згідно зі ст. 87 Кримінально-виконавчого Кодексу України особи, засуджені до позбавлення волі, направляються для відбування покарання не пізніше десятиденного строку з дати набуття вироком законної сили, або з дня надходження із суду розпорядження щодо виконання вироку, який набув законної сили. Тобто законодавець чітко визначає, що до виконання підлягають лише ті вироки, які набрали законної сили.

Разом з цим апеляційний суд бере до уваги те, що відповідно до Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 14 червня 2019 року за №?1769/5, підставами для приймання до СІЗО та тримання ув`язнених і засуджених серед інших є вирок суду, що не набрав законної сили, але передбачає тримання особи під вартою.

Крім того, відповідно до ч.5 ст.9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Апеляційний суд бере до уваги, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини.

У справі «Руслана Яковенко проти України», заява №?5425/11 від 04.06.2015, суд зазначає, що підсудний вважається таким, що перебуває під вартою «після засудження компетентним судом» у розумінні підпункту «а» пункту 1 статті 5 Конвенції, з моменту оголошення вироку судом першої інстанції, навіть, якщо він ще не набрав законної сили, і його можна оскаржити.

З огляду на викладену позицію Європейського суду з прав людини, беручи до уваги те, що оскаржуваним вироком ОСОБА_8 було призначено реальне остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років і суд ухвалив до набрання вироком законної сили застосувати до нього запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також в умовах введеного Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 воєнного стану, апеляційний суд вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 та керуючись вимогами п.1) ч.4 ст.374 КПК України продовжити застосування до ОСОБА_11 запобіжного заходу у виді тримання під вартою до набрання вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 05 березня 2019 року законної сили.

Керуючись статтями 176, 177, 178, 183, 197, 199, 374, 376, 405, 407, 418, 419, КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Задовольнити клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 .

На підставі п.1) ч.4 ст.374 КПК України продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» до набрання вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 05 березня 2019 року законної сили.

Копію ухвали направити до ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Ухвала апеляційного суд набирає законної сили з моменту її проголошення та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4