Справа № 592/7251/22
Провадження № 1-кс/592/3081/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 жовтня 2022 року м.Суми

Слідчий суддя Ковпаківського районного суду м. Суми ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми, українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, одруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, в рамках кримінального провадження № 0002133,

ВСТАНОВИВ:
Слідчий своє клопотання мотивує тим, що слідчим відділом Сумського РУП ГУНП в Сумській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002133, внесеному до ЄРДР від 12.10.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, а саме за фактом викрадення і незаконного позбавлення волі ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вчиненого ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , що мало місце 12.10.2022 року, близько 15 год. 30 хв., в АДРЕСА_2 , поблизу магазину АТБ.
12.10.2022 року ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України, а 13.10.2022 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України.
Обставини, що дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_5 у скоєнні інкримінованого йому злочину підтверджуються: зверненням ОСОБА_8 із повідомленням про вчинення кримінального правопорушення; протоколом затримання підозрюваного ОСОБА_5 ; протоколами огляду місця події від 12.10.2022 року, 12.10.2022 року та 13.10.2022 року; протоколами допиту потерпілого та свідка; протоколами слідчого експерименту за участю потерпілого та свідка; протоколами пред`явлення особи для впізнання за участю потерпілого та свідка; іншими матеріалами досудового розслідування у їх сукупності.
Таким чином, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобігання можливості настання ризиків, визначених п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий просить застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Слідчий СВ Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_4 та прокурор Окружної прокуратури м. Суми ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримали із зазначених в ньому підстав та просили задовольнити.
Підозрюваний ОСОБА_5 разом із захисником ОСОБА_6 просили застосувати більш м`який запобіжний захід.
Слідчий суддя, заслухавши думку учасників провадження, вивчивши матеріали клопотання і додані до нього документи, дійшов до наступних висновків.
Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Згідно із п. 57 рішення ЄСПЛ за скаргою № 25629/94 від 27.11.1997 року по справі «К.Ф. проти Німеччини», обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у ст. 5 Конвенції, та передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин.
З наданих суду матеріалів вбачається, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України.
Перевіряючи доводи клопотання слідчого про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на підставі поданих доказів, оцінюючи в сукупності всі обставини справи, суд зазначає наступне.
Так, ОСОБА_5 відомі особи потерпілого та свідка в даному кримінальному провадженні, а тому підозрюваний може незаконно впливати на останніх з метою зміни їх показів, що доводить наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Разом з тим, у клопотанні зазначено про існування ризику перешкоджання кримінальному провадженню, шляхом неприбуття за викликами до органу досудового розслідування, а також не даючи можливості проведення слідчих дій своєчасно та у повному обсязі, проте даний ризик не знайшов свого підтвердження під час судового розгляду.
Крім того, слідчий та прокурор зазначають, що ОСОБА_5 вчинив умисний злочин проти волі, честі та гідності особи, передбачений ч. 2 ст. 146 КК України, санкцією якої передбачено максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, що не виключає можливості безперешкодного залишення підозрюваним свого місця проживання та обґрунтовує ризик переховування від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності.
Однак, відповідно до вимог пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це необхідно робити з урахуванням низки відповідних факторів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
На користь звільнення свідчать відсутність судимостей, наявність постійного місця проживання, роботи, усталений спосіб життя, наявність утриманців, відсутність спроб ухилитися від правосуддя (Справа Європейського суду з прав людини «Пунцельт проти Чехії»).
Таким чином, зважаючи на викладене та беручи до уваги встановлені судовим розглядом обставини справи, слідчий суддя приходить до висновку, що ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування не був підтверджений жодними належними доводами, оскільки ОСОБА_5 раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання та усталений спосіб життя, про наявність спроб ухилення від правосуддя матеріали клопотання відомостей не містять.
Згідно положень ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.
Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Згідно із ч. 3 ст. 176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим тримання під вартою. Аналогічна норма закріплена у ч. 4 ст. 194 КПК України.
За таких обставин, оскільки ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, санкцією якої передбачено максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, існує ризик його незаконного впливу потерпілого та свідка, проте останній має незадовільний стан здоров`я, є інвалідом ІІІ групи, має постійне місце проживання та усталений спосіб життя, зважаючи на відсутність спроб ухилення від правосуддя чи невиконання покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків, слідчий суддя приходить до висновку про можливість застосування відносно ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.
Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 181, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання слідчого СВ Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити.
Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на період досудового слідства запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням наступних обов`язків:
- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
- утримуватися від спілкування зі свідком ОСОБА_11 та потерпілим ОСОБА_8 .
Повідомити ОСОБА_5 під розпис покладені на нього обов`язки і роз`яснити, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і може бути накладено грошове стягнення у розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого СВ Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_7 чи іншого слідчого, у провадженні якого буде перебувати кримінальне провадження № 0002133.
Ухвала може бути оскаржена, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сумського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1