ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кс/753/1795/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" жовтня 2022 р. слідчий суддя Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:
Адвокат ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 звернулася до Дарницького районного суду м. Києва з клопотанням, в якому просить накласти арешт та передати на відповідальне зберігання ОСОБА_3 транспортний засіб AUDI Q7 2008 року випуску, чорного кольору, номер кузова НОМЕР_1 , за яким на даний час закріплений д.н.з. НОМЕР_2 та відповідно до бази даних системи МВС України вказаний транспортний засіб наданий час зареєстрований за ОСОБА_5 .

Як зазначає заявник в обґрунтування клопотання, у провадженні Дарницького УП ГУНП м. Києві перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 17 лютого 2021 року за № 0000582 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, у якому 13 вересня 2022 року ОСОБА_3 визнано цивільним позивачем. Заявник вказує, що завдана йому вчиненням кримінального правопорушення шкода становить 4 088 000 гривень прямих збитків, 150 000 гривень внаслідок пошкодження транспортного засобу та 10 000 000 гривень моральної шкоди. Посилаючись на те, що ОСОБА_5 постійно намагається заволодіти належним ОСОБА_3 транспортним засобом, що свідчить про загрозу можливої передачі третім особам або приховання транспортного засобу і неможливість відновлення у подальшому порушених прав ОСОБА_3 , заявник просить накласти арешт та передати транспортний засіб йому на відповідальне зберігання.

ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав подане клопотання та просив його задовольнити.

Слідчий та прокурор у судове засідання не з`явилися, про розгляд клопотання були повідомлені у встановленому законом порядку, що не є перешкодою для розгляду скарги.

Суд, заслухавши заявника, дослідивши клопотання та надані в його обґрунтування матеріали, оцінивши надані докази, дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання, з огляду на таке.

Дарницьким УП ГУНП у місті Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000582, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 лютого 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 Кримінального кодексу України.

На час розгляду клопотання про арешт майна у цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

Як визначено ч. 2 ст. 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно зі ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Частиною першою статті 171 КПК України передбачено, що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Згідно з частиною третьою цієї статті у клопотанні цивільного позивача у кримінальному провадженні про арешт майна підозрюваного, обвинуваченого, юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, третіх осіб для відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, повинно бути зазначено: 1) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір позовних вимог; 2) докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу, яким встановлено, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема, правову підставу для арешту майна; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Дослідивши додані до клопотання документи, оцінивши доводи заявника, слідчий суддя дійшов висновку про необґрунтованість поданого клопотання, оскільки арешт з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні.

Натомість, як пояснив заявник та свідчать матеріали клопотання, у вказаному кримінальному провадженні жодній особі не повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, а також до клопотання не додано жодних документів, які б свідчили про розмір завданої шкоди та доказів розміру цієї шкоди. Також до клопотання заявником не долучено і цивільного позову у кримінальному провадженні, що позбавляє слідчого суддю можливості зробити висновок про наявність чи відсутність підстав для арешту такого майна з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

З огляду на викладене у задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись статтями 131, 132, 170 173, 309 КПК України,

УХВАЛИВ:
Клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 про арешт майна залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1