Провадження № 1-кп/202/199/2022
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2022 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Дніпро обвинувальний акт та угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 0000030 від 13.01.2022 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, неодруженого, маючого загальну середню освіту, офіційно не працевлаштованого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, який зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст.389-2 КК України, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_5 притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 183-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення за невиплату аліментів та накладено адміністративне стягнення у виді суспільно корисних робіт на строк 120 годин.

29.06.2021 ОСОБА_5 прибув до Індустріального районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області, де був ознайомлений із порядком та умовами відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт на строк 120 годин, згідно вищезазначеного рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська, та попереджений про адміністративну відповідальність, передбачену ст. 183-2 КУпАП, за ухилення від відбування покарання у виді суспільно корисних робіт та про кримінальну відповідальність, передбачену ст. 389-2 КК України, за злісне ухилення від відбування покарання у виді суспільно корисних робіт.

Також, цього ж дня, ОСОБА_5 , в Індустріальному районному відділі філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області отримав направлення до Комунального підприємства «Молодіжне творче об`єднання» Дніпровської міської ради для відбування призначеного йому судом адміністративного стягнення, згідно якого ОСОБА_5 повинен був приступити до відбування суспільно корисних робіт не пізніше 30.06.2021.

06.07.2021, у зв`язку з ухиленням від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, на ОСОБА_5 складено протокол №1 про адміністративне правопорушення та направлено на розгляд до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська. Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06.08.2021 ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді адміністративного арешту строком на 5 діб.

В подальшому, ОСОБА_5 08.11.2021 повторно отримав в Індустріальному районному відділі філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області направлення на відбування призначеного йому судом адміністративного стягнення до Комунального підприємства «Молодіжне творче об`єднання» Дніпровської міської ради, згідно якого ОСОБА_5 повинен був приступити до відбування суспільно корисних робіт не пізніше 16.11.2021. Проте, ОСОБА_5 , маючи умисел на злісне ухилення від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, у визначений в направленні день, а саме 16.11.2021, та протягом двох днів з дати, визначеної у направленні уповноваженою посадовою особою уповноваженого органу з питань пробації, без поважних причин не прибув для відбування суспільно корисних робіт та на теперішній час до виконання суспільно корисних робіт не приступив.

Таким чином, ОСОБА_5 , будучи притягнутим до адміністративної відповідальності за ст. 183-2 КУпАП, продовжив ухилятися від відбування суспільно корисних робіт, що виразилось у неприбутті до місця виконання суспільно корисних робіт у визначений в направленні день та протягом двох днів з дати, визначеної у направленні, без поважних причин.

Умисні дії ОСОБА_5 кваліфікуються за ст. 389-2 КК України, а саме - злісне ухилення від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт.

В підготовчому судовому засіданні прокурором заявлено, що в ході досудового розслідування кримінального провадження відносно ОСОБА_5 між прокурором ОСОБА_3 , обвинуваченим ОСОБА_5 та захисником укладено угоду про визнання винуватості, відповідно до умов якої обвинувачений беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення як під час досудового розслідування так і під час судового розгляду.
Сторони погодили покарання за ст. 389-2 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі із звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Прокурор просив затвердити угоду та призначити узгоджене сторонами покарання.
Обвинувачений та його захисник наполягали на затвердження угоди.
Суд, враховуючи вказані заяви, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали згідно ст. ст. 381, 382 КПК України вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.3892 КК України знайшла своє підтвердження, кваліфікація дії обвинуваченого за ст.389-2 КК України, як злісне ухилення від відбування адміністративного стягнення у виді суспільних корисних робіт є правильною.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 цілком розуміє права, надані йому законом та визначені у ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладання та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, і наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.

Суд переконався, що укладання угоди сторонами є добровільним, та не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь - яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Обвинувачений ОСОБА_5 погоджується на призначення узгодженого покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 Кримінального процесуального кодексу України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 .

Цивільний позов, речові докази та судові витрати по справі відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 не обирався.

Керуючись ст. ст. 373, 374, 381, 382 КПК України, ст. ст. 50,65, 66, 67 КК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 26.01.2022 року по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000030 від 13.01.2022 року укладену між прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра Дніпропетровської області і обвинуваченим ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянином України.

ОСОБА_5 - визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 389-2 КК України, призначивши узгоджене сторонами покарання за ст. 389-2 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі із звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 виконання таких обов`язків: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.
Речові докази суду не надавались.
Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок суду першої інстанції на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржений в апеляційному порядку:
1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;
2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди, затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий: ОСОБА_6