Справа № 206/1491/22
Провадження № 1-кп/206/122/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.07.2022 м.Дніпро
Самарський районний суд м.Дніпропетровська у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дніпро кримінальне провадження №0000090 за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Дніпропетровська, громадянина України, маючого середню освіту, не одруженого (у цивільному шлюбі), офіційно не працевлаштованого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , т.м. НОМЕР_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 249 КК України, суд,
В С Т А Н О В И В :
09.05.2022, тобто у заборонений у зв`язку з оголошенням на території України воєнним станом, час, у першій половині дня, але не пізніше 11години 00 хвилин, ОСОБА_4 , маючи умисел на незаконне зайняття рибним промислом шляхом добування (вилову) риби у водному об`єкті загального користування річці Самара у м. Дніпро, попередньо заготовивши заборонене знаряддя лову жилкову сітку, розмірами 25 м. x 2м., а також належний йому на праві приватної власності гумовий човен марки «BARK», весла та каміння для обтяження сітки, прибув на берег водного об`єкта загального користування Дніпропетровської області річку Самара поблизу вул. Малиновського, 146 у м. Дніпро.
З метою реалізації раніше виниклого злочинного умислу, ОСОБА_4 , у той же день та час, перебуваючи у вказаному місці, усвідомлюючи протиправність вчинюваних ним дій, надув належний йому на праві власності гумовий човен марки «BARK» з веслами, в який поклав жилкову сітку, розмірами 25 м. x 2м. та каміння, після чого на вказаному гумовому човні за допомогою весел відплив від берега річки Самара на відстань, приблизно, 50 м. та, перебуваючи на поверхні води, незаконно, в заборонений період часу, умисно встановив у річці Самара заборонене знаряддя лову жилкову сітку, розмірами 25 м. x 2м., яку обтяжив завчасно заготовленим камінням, з метою незаконного добування (вилову) риби для власного споживання.
Залишивши незаконне знаряддя лову риби, а саме вказану вище жилкову сітку, розмірами 25 м. x 2м, у вказаній річці, ОСОБА_4 на гумовому човні «BARK», за допомогою весел, повернувся на берег річки Самара в районі вул. Малиновського, 146 у м. Дніпро, де раніше залишив свої особисті речі, та став відпочивати.
За сплином приблизно трьох годин, але не пізніше 15 години 00 хвилин, ОСОБА_4 , з метою доведення до кінця свого злочинного умислу на незаконне зайняття рибним добувним промислом, а саме незаконне добування водних біоресурсів (вилов риби) в заборонений період забороненими засобами, на належному йому на праві власності гумовому човні марки «BARK» за допомогою весел відплив від берега річки Самара на відстань приблизно 50 м. до місця, де залишив з метою вилову риби незаконне знаряддя лову - жилкову сітку, розмірами 25 м. x 2м. та, перебуваючи у човні на поверхні води, грубо порушуючи вимоги ст.13 Конституції України та інших нормативно-правових актів, зокрема п.3.15 Правил любительского та спортивного рибальства, Наказ Управління Державного агентства рибного господарства у Дніпропетровській області «Про встановлення весняно-літньої заборони лову риби у рибогосподарських водних об`єктах, підконтрольних Управлінню Державного агентства меліорації та рибного господарства у Дніпропетровській області», Розпорядження начальника обласної військової адміністрації «Про заборону використання суден та вилову водних біоресурсів на водоймах Дніпропетровської області у період воєнного стану», умисно дістав раніше встановлене ним заборонене знаряддя лову риби - жилкову сітку, розмірами 25 м. x 2м., в якій вже знаходились водні біоресурси (риба), та поклав вказану сітку з рибою в гумовий човен марки «BARK», з метою подальшого звернення на свою користь (для власного споживання).
Таким чином, ОСОБА_4 , умисно, протиправно, у заборонений період, із використанням забороненого знаряддя лову - жилкової сітки, незаконно займався рибним добувним промислом, а саме умисно незаконно виловив (добув) з річки Самара у м. Дніпро (з природного середовища) цінні водні біоресурси рибу в кількості 15 одиниць, а саме: 12 одиниць особин цінного виду «карась сріблястий» вартістю, згідно розрахунку до Додатку 1 до Постанови Кабінету Міністрів України №1209 від 21.11.2011 «Про затвердження такси для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів» - 1581 грн. за одну особину, 1 одиниця особини цінного виду «судак звичайний», вартістю згідно розрахунку до Додатку 1 до Постанови Кабінету Міністрів України №1209 від 21.11.2011 «Про затвердження такси для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів» - 3587 грн. за одну особину та 2 одиниці особин цінного виду «лящ» вартістю згідно розрахунку до Додатку 1 до Постанови Кабінету Міністрів України №1209 від 21.11.2011 «Про затвердження такси для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів» - 1649 грн. за одну особину, а всього риби на загальну суму 25857 грн.
Своїми умисними незаконними діями, що виразились у незаконному зайнятті рибним добувним промислом, ОСОБА_4 заподіяв істотну шкоду державі в особі Державного агентства меліорації та рибного господарства у Дніпропетровській області на вказану вище суму.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винним у вчиненні інкримінованого йому злочині у повному обсязі, пояснивши суду обставини скоєного. У вчиненому щиро розкаявся.
Вислухавши думки учасників судового розгляду, приймаючи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_4 не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом з`ясовано, що обвинувачений вірно розуміє зміст обставин справи, та у суду відсутні сумніви в добровільності його позиції, тобто визнання обвинуваченим вини не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, судом також роз`яснено учасникам судового провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються. А тому, крім допиту обвинуваченого, інші докази, за погодженням з учасниками судового провадження, не досліджувалися, за винятком документів, які стосуються особи обвинуваченого та характеризуючих його даних.
Оцінивши сукупність наведених доказів, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 249 КК України, а саме, як незаконне зайняття рибним добувним промислом, якщо воно заподіяло істотну шкоду.
При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує вимоги статей 50, 65-67 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі ч. 1 ст. 249 КК України, ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії нетяжких злочинів, обставини, що обтяжують і пом`якшують вину обвинуваченого, а так само дані про особу обвинуваченого, відповідно до яких обвинувачений ОСОБА_4 раніше не судимий, має постійне місце проживання, де мешкає разом з батьками, дружиною та дітьми, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра на обліку не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд бере до уваги, що обвинувачений щиро розкаюється в скоєному, активно сприяв розкриттю злочину, що встановлено судом як пом`якшуючі вину обставини, відповідно до ст. 66 КК України. Також судом враховано, що ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується позитивно, не перебуває на обліку лікаря нарколога та лікаря-психіатра. Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_4 згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Отже, аналізуючи досліджені докази по даному кримінальному провадженню, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні ним кримінального правопорушення доведена в ході судового розгляду.
Таким чином, з урахуванням наведеного, суд вважає, що призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі, в межах санкції ч. 1 ст. 249 КК України із застосуванням ст. ст. 75,76 КК України. Таке покарання буде відповідати загальним засадам призначення покарання, принципам законності, гуманності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, крім того, таке покарання буде достатнім і необхідним для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів, буде відповідати ступеню тяжкості вчиненого злочину і особі засудженого внаслідок його м`якості.

Підстав для обрання більш м`яких або тяжких покарань ОСОБА_4 суд не знаходить.
Під час досудового розслідування проведені судова-економічна експертиза №СЕ-19/104-22/12461-ЕК від 23.05.2022. Витрати по проведенню вищезазначеної експертизи, яка була проведена спеціалізованими державними установами, відповідно до ч.2 ст. 122 КПК України віднести за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам із Державного бюджету України.
Цивільний позов по справі не заявлявся.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369-371, 373-376, 395 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України та призначити покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік.
На підставі п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 на період іспитового строку обов`язки:
-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
На підставі п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України додатково покласти на ОСОБА_4 на період іспитового строку обов`язок:
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Міру запобіжного заходу до набрання вироком законної сили відносно засудженого ОСОБА_4 не обирати.
Речові докази по справі: карась сріблястий у кількості 2 шт., лящ у кількості 2 шт., судак у кількості 1 шт., які відповідно до постанови про визнання матеріальних об`єктів доказами у кримінальному провадженні від 10.05.2022 було визнано речовими доказами, які відповідно до розписки від 09.05.2022 було передано на зберігання до відділу охорони водних біоресурсів «Рибоохоронний патруль» Управління державного агентства меліорації та рибного господарства у Дніпропетровській області; гумовий човен «BARK» з веслами та «жилкова сітка», відповідно до постанови про визнання матеріальних об`єктів доказами у кримінальному провадженні від 10.05.2022 було визнано речовими доказами, які передано відповідно до квитанції № 001974 на відповідальне зберігання ВП №4 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, за адресою: м. Дніпро, вул. Гаванська, 4 конфіскувати в дохід держави.
На вирок можуть бути подані апеляційні скарги до Дніпровського апеляційного суду через Самарський районний суд м.Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.
Суддя: ОСОБА_1