Справа № 206/3171/22
Провадження № 1-кп/206/194/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" жовтня 2022 р. м. Дніпро

Самарський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000058 від 22.03.2022 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Дніпропетровська, українки, громадянки України, маючої середньо-спеціальну освіту, офіційно непрацевлаштованої, вдова, маючої на утриманні дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , достовірно знала про те, що відповідно до рішення Кіровського районного суду міста Дніпропетровська №203/308/21 від 06 квітня 2021 року, зобов`язана виплачувати аліменти на користь ОСОБА_5 , на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей її віку щомісяця, починаючи з 25 січня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Вказане рішення суду набрало чинності 16.08.2021, виконавчий лист №2/0203/502/2021 видано 14.09.2021. Однак, ОСОБА_3 , умисно, систематично, в період часу з жовтня 2021 року по вересень 2022 року ухилялася від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання своєї малолітньої доньки ОСОБА_4 .
ОСОБА_3 тривалий час не виконувала в добровільному порядку покладені на неї рішенням суду зобов`язання по виплаті аліментів, на виклики та попередження державного виконавця про необхідність виконання обов`язку зі сплати аліментів та можливість притягнення до кримінальної відповідальності, не реагувала, продовжуючи ухилятись від сплати аліментів на користь ОСОБА_5 , на утримання малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Так, ОСОБА_3 будучи обізнаною про аліментні зобов`язання та попередженою про кримінальну відповідальність за злісне ухилення від сплати аліментів, ігноруючи вимоги державного виконавця Самарського ВДВС у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про необхідність виконання аліментних зобов`язань за рішенням Кіровського районного суду Дніпропетровської області від 06.04.2021, діючи всупереч вимогам Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, Конституції України та Сімейного кодексу України, не перебуваючи на обліку в філіях Дніпропетровського обласного центру зайнятості та центрах зайнятості Дніпропетровської області, будучи фізично здоровою, не маючи хронічних захворювань чи ступеня інвалідності, не маючи на утриманні інших малолітніх чи неповнолітніх дітей та інших непрацездатних осіб, будучи офіційно не працевлаштованою, самостійно аліменти систематично не сплачувала, та, починаючи з 20.10.2021 по 30.09.2022 достовірно знаючи про необхідність виплати аліментів, усвідомлюючи протиправність своєї поведінки, маючи намір, спрямований на злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини, аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жодного разу не сплатила та іншу матеріальну допомогу на утримання доньки не надавала, тим самим злісно ухилялася від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), що призвело до виникнення заборгованості із сплати призначених коштів у розмірі 70949 грн. 73 коп., що сукупно склав суму виплат більше, ніж за три місяці відповідних платежів та вказує на довгострокове, а значить злісне ухилення від сплати аліментів на утримання малолітньої дитини.
Таким чином, в результаті злісного ухилення ОСОБА_3 від сплати встановлених рішенням суду аліментів на утримання малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 утворилась заборгованість зі сплати аліментів за період з 25.01.2021 року до 30.09.2022, яка згідно довідки розрахунку Самарського ВДВС у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції становить 70949 гривень 73 копійок.
Своїми умисними діями, ОСОБА_3 вчинила кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 164 КК України - злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

Відповідно до ч. 2 ст. 381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

В обвинувальному акті прокурором зазначено клопотання, в якому просить розглянути кримінальне провадження щодо обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України у спрощеному порядку без проведення судового розгляду у судовому засіданні.

Обвинувачена ОСОБА_3 , надала письмову заяву, складену у присутності захисника-адвоката ОСОБА_6 , в якій зазначає, що свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України беззаперечно визнає в повному обсязі, вважає, що досудовим розслідуванням обставини вчинення кримінального правопорушення встановлені в повному обсязі.

Також, у вказаній заяві зазначила, що їй роз`яснено та зрозуміло зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також про її обізнаність у тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку вона буде позбавлена права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Законний представник малолітньої потерпілої ОСОБА_4 ОСОБА_5 надав письмову заяву, в якій вказує, що він ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України та надає згоду на розгляд обвинувального акту відносно ОСОБА_3 у спрощеному провадженні, вважає, що досудовим розслідуванням обставини вчинення кримінального проступку встановлені в повному обсязі та їх не оспорює.

Враховуючи викладене, та те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, її заяву, в якій вона зазначає, що не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згодна з розглядом обвинувального акта у спрощеному порядку без її участі, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченої, з урахуванням її та інших учасників судового провадження клопотання, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.

Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, і не може автоматично вважатись порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

При цьому, у відповідності до частини 4 ст. 107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Суд вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, вважає, доведеною винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, а саме у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

У відповідності до частини 2 ст. 382 КПК України у вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Органом досудового розслідування встановлено обставини вчинення кримінального правопорушення, які підтверджують обставини, встановлені судом.

ОСОБА_3 в поданій заяві зазначені обставини не оспорює, вважає, що органом досудового розслідування вони встановлені в повному обсязі, свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального проступку беззаперечно визнає в повному обсязі, її позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку, що під час розгляду обвинувального акту підтверджено факт скоєння ОСОБА_3 кримінального проступку, дії обвинуваченої суд кваліфікує за ч. 1 ст. 164 КК України.

Частиною 1 ст. 50 КК України визначено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_3 відповідно до ст. 65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

До обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченій ОСОБА_3 не встановлено.

Крім того суд враховує, що ОСОБА_3 раніше не судима, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває.

Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, стан її здоров`я, матеріальне становище, суд вважає за можливе у даному випадку призначити ОСОБА_3 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 164 КК України у виді громадських робіт.

Суд вважає, що саме таке покарання є дійсно необхідним і достатнім для виправлення винної та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, відповідно до передбачених статтею 65 КК України загальних засад призначення покарання.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 374-376, 381, 382, 394-395 Кримінального процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України та призначити їй покарання у виді 80 (вісімдесяти) годингромадських робіт.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом 30 днів з дня його отримання.
У відповідності до частини 1 статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1