Справа 556/1957/22
Номер провадження 1-кп/556/176/2022
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.10.2022 року. Володимирецький районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Володимирець кримінальне провадження №000121 від 15.09.2022 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, розлученого, військовозобов"язаного, освіта середня-спеціальна, не працює, не судимого згідно ст.89 КК України, -

За ч.1 ст. 164 КК України,-

Встановив:

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_6 , відповідно до рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 28 грудня 2021 року зобов`язаний виплачувати на користь колишньої дружини - ОСОБА_5 аліменти на утримання спільних неповнолітніх дітей, а саме: сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та дочки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину щомісячно, починаючи з 09 квітня 2021 року до досягнення дітьми повноліття.
Однак, ОСОБА_4 будучи фізично здоровою і працездатною особою, маючи умисел на злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), не бажаючи виконувати рішення суду та ігноруючи його, порушуючи обов`язки, що покладаються на батьків сімейним законодавством України, посягаючи на повноцінне життя, нормальний розвиток та здоров`я своїх дітей, будучи достовірно обізнаним про необхідність виплати аліментів, став на шлях злісного ухилення від їх сплати, і в період з 09 квітня 2021 року по вересень 2022 року аліменти не виплачував, у зв`язку з чим виникла заборгованість із виплати аліментів у розмірі, що сукупно складають суму виплат більше ніж за три місяці відповідних платежів.
У вказаний період ОСОБА_4 , був попереджений Володимирецьким відділом Державної виконавчої служби у Вараському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Львів) про необхідність виконання свого обов`язку по виплаті аліментів та заборгованості, яка утворилася по аліментах, але на дані попередження не реагував і продовжував ухилятися від сплати аліментів.
В період часу з квітня 2021 року по теперішній час, ОСОБА_4 будучи фізично здоровою і працездатною особою до Володимирецької районної філії Рівненського обласного центру зайнятості не звертався, тяжкими хворобами не хворів, на стаціонарному лікуванні в медичних закладах не лікувався. За вищевказаний період часу, самостійно роботу не шукав, на даний час офіційно не працевлаштований.
У зв`язку із невиплатою аліментів у ОСОБА_4 , згідно розрахунку Володимирецького відділу Державної виконавчої служби у Вараському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Львів), виникла заборгованість, яка складає 37991,00 грн.
Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), ОСОБА_4 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 164 КК України.
Свою вину в інкримінованому кримінальному проступку обвинувачений ОСОБА_4 визнав і суду пояснив, що аліменти не платив, тому що не було роботи. Заборгованість сплатить. Щиро розкаюється у вчиненому.

Потерпіла ОСОБА_5 у судовому засіданні ствердила, що вони з обвинуваченим розлучені. Згідно рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 28.12 2021 ОСОБА_4 зобов`язаний був виплачувати аліменти на утримання двох дітей. Однак останній злісно ухилявся від сплати аліментів, в зв`язку з чим виникла заборгованість.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, та у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким з учасників не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності їх позицій немає, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд користуючись правом, наданим ч. 3 ст. 349 КПК України і відсутністю заперечень учасників судового провадження, вважає достатнім обмежитись допитом обвинуваченого та потерпілої.

Зазначене повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи відносно спрощеного кримінального правосуддя та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Таким чином, проаналізувавши вище вказані обставини та докази, суд приходить до переконання про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку та вважає, що органами досудового розслідування його дії вірно кваліфіковано за ч.1 ст.164 КК України, як умисні дії, які виразились у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання, необхідні і достатні для її виправлення та попередження нових злочинів.

При обранні міри покарання ОСОБА_4 , суд враховує, згідно ст. 65 КК України, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, що вчинив кримінальний проступок.

Обставинами, які помякшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.

Як зазначено в ст.. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

ОСОБА_4 , раніше не судимий згідно ст.89 КК України, вину визнав, розкаявся у вчиненому, посередньо характеризується, на диспансерному обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Як зазначено у досудовій доповіді Вараського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» у Рівненській області, беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також середню ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі на певний строк, можливе.

Враховуючи вище викладене, тяжкість кримінального правопорушення, особу винного, конкретні обставини справи, суд рахує за правильне призначити ОСОБА_4 , покарання у межах, установлених у санкції ч.1 ст.164 КК України у виді громадських робіт.

Суд вважає, що дане покарання є необхідне й достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Цивільні позови не заявлялись, заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались. Процесуальні витрати відсутні.

Питання про речові докази, вирішити відповідно до ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 100, 370-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального праворушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України і призначити покарання у виді: 90 (дев`яносто) годин громадських робіт.

Речові докази: розрахунок заборгованості зі сплати аліментів; повідомлення про внесення відомостей про боржника до єдиного реєстру боржників; заява ОСОБА_5 ; повідомлення ОСОБА_4 про відкриття виконавчого провадження; постанова про відкриття виконавчого провадження, виконавчий лист - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України до Рівненського апеляційного суду через Володимирецький районний суду протягом 30 днів з моменту проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, потерпілій та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1