Справа № 545/625/22
Провадження № 1-в/545/131/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.05.2022 року Полтавський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

представника адміністрації: ОСОБА_4
засудженого: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Полтавського районного суду Полтавської області в режимі відеоконференції клопотання про умовно-дострокове звільнення:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , освіта базова загальна середня, уродженця: Донецької області, м. Димитров та жителя: АДРЕСА_1 , не одруженого, українця, громадянина України, до засудження не працював.

Засудженого: 31.07.2017 року Димитровським міським судом Донецької області за ст.28 ч.1, 115 ч.1, 72 ч.5 абз. 1 КК України до 10 років позбавлення волі. Зараховано термін з 28.06.2016 року по 20.06.2017 року з розрахунку 1 день ув`язнення за 2 дні позбавлення волі. Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 28.12.2017 року провадження за апеляційною скаргою прокурора закрито, -

встановив:

Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду із клопотанням про застосування щодо нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, посилаючись на те, що він сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Засуджений клопотанняпідтримав та прохав його задовольнити.

Представник державної установи при розгляді клопотання засудженого по суті покладався на розсуд суду.
Прокурор проти задоволення клопотаннязаперечив, оскільки засуджений не довів свого виправлення, а тому не заслуговує на умовно-дострокове звільнення.

Дослідивши матеріали клопотання та особової справи, врахувавши позиції сторін, суд приходить до висновку, що клопотання засудженого не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п.2 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Відповідно до п.17 вказаної постанови Пленуму при розгляді питання про умовно-дострокове звільнення судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці і навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, виправно-трудової установи, а також наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Відповідно до ч.1 ст. 107 КК України до осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі за кримінальне правопорушення, вчинене у віці до вісімнадцяти років, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання незалежно від тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Згідно ч.3 п.2 ст.107 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване до засуджених за кримінальне правопорушення, вчинене у віці до вісімнадцяти років, після фактичного відбуття : не менше половини строку покарання у виді позбавлення волі, призначеного судом за умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила у віці до вісімнадцяти років нове умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.

Як встановлено судом ОСОБА_5 засуджений 31.07.2017 року Димитровським міським судом Донецької області за ст.28 ч.1, 115 ч.1, 72 ч.5 абз. 1 КК України до 10 років позбавлення волі. Зараховано термін з 28.06.2016 року по 20.06.2017 року з розрахунку 1 день ув`язнення за 2 дні позбавлення волі. Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 28.12.2017 року провадження за апеляційною скаргою прокурора закрито.

Початок строку покарання 28.06.2016 року, кінець строку покарання 05.07.2025 року.

Засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі знаходиться з 28.06.2016 року.

Починаючи з 28.06.2016 року перебував в державній установі «Бахмутське УВП №6», де характеризувався негативно. За порушення вимог режиму утримання було накладено 4 стягнення, які погашені у встановленому законом порядку, заохочень не мав

З 23.02.2018 року перебував в державній установі "Бердянська виправна колонія (№77)", де характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав.

З 06.08.2019 року відбуває покарання в державній установі "Софіївська виправна колонія №55», де характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав.

З 29.08.2019 року відбуває покарання в державній установі «Приморська виправна колонія №145», де характеризувався позитивно, стягнень не мав. За виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених Кримінально-виконавчим кодексом України та Правил внутрішнього розпорядку та вимог безпеки праці був заохочений 1 раз.

З 11.02.2022 відбуває покарання в державній установі «Божковська виправна колонія (№16)». Був працевлаштований різноробочим виробничої зони установи, до праці ставиться сумлінно, проявляє розумну ініціативу. За час відбування покарання порушення вимог встановленого порядку відбування покарання не допускав, стягнення не накладалися. В теперішній час характеризується посередньо.

Вирішуючи питання щодо можливості застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від покарання суд виходить з такого.

При вирішенні питання про можливість застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, суд аналізує дані про поведінку засудженого за весь час відбуття покарання, в тому числі й дані, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому.
Так «сумлінна поведінка» означає зразкове дотримання вимог режиму, правил внутрішнього розпорядку; додержанні дисципліни; виконанні вказівок і розпоряджень адміністрації пенітенціарної установи; наявності заохочень і відсутності стягнень; участі у самодіяльних організаціях засуджених; товариському ставленні до інших засуджених. Крім того, сумлінна поведінка передбачає не тільки наявність у засудженого заохочень, застосованих у порядку, визначеному законодавством, а і те, що він подає позитивний приклад для поведінки інших засуджених.
Під «сумлінним ставленням до праці» слід розуміти добропорядне, відповідальне та чесне ставлення до покладених на особу трудових обов`язків; працьовитість, додержання правил трудового розпорядку, вимог трудового законодавства, правил охорони праці та техніки безпеки; бережливе використання певного обладнання, інструментів, матеріалів тощо.
При визначенні сумлінності в поведінці засудженого та його ставленні до праці мають значення не окремі вчинки, а стабільна, постійна лінія поведінки та спосіб життя засудженого. Відомості про це повинні отримуватися з матеріалів, що характеризують поведінку засудженого, не лише за період, що безпосередньо передує поданню його до умовно-дострокового звільнення, а за весь час відбування ним покарання або, принаймні, за значний період цього терміну.
При цьому суд бере до уваги поведінку засудженого ОСОБА_5 за весь час відбування покарання, а не лише за останній період, що передує зверненню з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Як вбачається з матеріалів особової справи, протягом строку відбуття покарання в державній установі «Божковська виправна колонія (№16)», а саме з 21.01.2022 року, як заохочень так і стягнень не мав, що в свою чергу заважає суду надати оцінку поведінці засудженого.

Проте, згідно довідки про заохочення та стягнення, останній за весь період відбуття покарання мав одне заохочень та чотири стягнення за 2017-2018 роки, що не свідчить про його зразкову поведінку.
Таким чином, позитивна тенденція у поведінці засудженого прослідковується останнього року, а саме з 20.07.2021 року.
Крім того, з довідки виданої державною установою «Божковська виправна колонія (№16)» вбачається, що засуджений ОСОБА_5 , який прибув до установи 11.02.2022 року не працював, на особистому рахунку коштів не має,
Враховуючи вищевикладене та водночас, вивчивши відомості про особу засудженого, зокрема вчиненого ним тяжкого злочину, його поведінку протягом строку відбування покарання, клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення на цьому етапі відбування покарання засудженим, є недоцільним, а тому в її задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст. 107 КК України, ст. 537 КПК України, суд,-

ухвалив:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Полтавський районний суд Полтавської області протягом 7 діб з моменту її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1