Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/3656/22
У Х В А Л А

03 червня 2022 року слідчий суддя Подільського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 за участі прокурорів Подільської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , представника власника майна - адвоката ОСОБА_4 розглянувши клопотання представника власника майна адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна,-

ВСТАНОВИВ:

До Подільського районного суду м. Києва надійшло клопотання представника власника майна ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного постановою заступника керівника Подільської окружної прокуратури міста Києва від 12.05.2022 в кримінальному провадженні № 0000116 від 15.04.2022 на майно (грошові кошти) ОСОБА_5 .

Клопотання обґрунтовується тим, що постановою заступника керівника Подільської окружної прокуратури міста Києва від 12.05.2022 в кримінальному провадженні № 0000116 від 15.04.2022 було накладено арешт на майно (грошові кошти) ОСОБА_5 .

На думку заявника, такий арешт є необгрунтованим, оскільки прокурором не надано жодного документу, що свідчить про необхідність застосування даного виду заходу кримінального провадження на безпідставно визнаний речовий доказ та не містить відомостей і доводів щодо кваліфікування таких дій як діяння, що містять ознаки кримінального правопорушення. Також, прокурором не було наведено жодного факту чи надано документу, які б свідчили про наявність будь якої загрози приховування, знищення або псування майна.

Крім того, вказує, що арешт на майно (грошові кошти) було накладено необгрунтовано та з порушенням чинних норм КПК України.

Представник власника майна в судовому засіданні підтримав подане клопотання і просив його задовольнити, оскільки відпала потреба в арешті майна.

Прокурор в судовому засіданні проти поданого клопотання заперечував та просив відмовити в його задоволенні, посилаючись на заперечення подані до суду.

Заслухавши сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Як встановлено, Подільською окружною прокуратурою м. Києва здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000116 від 15.04.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

12 травня 2022 року за клопотанням прокурора Подільської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_6 заступником керівника Подільської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_7 було винесено постанову в рамках кримінального провадження № 0000116 від 15.04.2022 та накладено арешт на майно (грошові кошти) ОСОБА_5 .

В своїй постанові посилається на Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-IX затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому продовжено.

Вказував, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 615 КПК України встановлено, що у разі введення воєнного стану та якщо відсутня об`єктивна можливість виконання слідчим суддею повноважень, передбачених статтями 140, 163, 164, 170, 173, 186, 187, 189, 190, 206, 219, 232, 233, 234, 235, 245-248, 250 та 294 цього Кодексу, а також повноважень щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк до 30 діб до осіб, які підозрюються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-115, 121, 127, 146, 146-1, 147, 152-156-1, 185, 186, 187, 189-191, 201, 255-255-2, 258-258-5, 260-263-1, 294, 348, 349, 365, 377-379, 402-444 Кримінального кодексу України, а у виняткових випадках також у вчиненні інших тяжких чи особливо тяжких злочинів, якщо затримка в обранні запобіжного заходу може призвести до втрати слідів кримінального правопорушення чи втечі особи, яка підозрюється у вчиненні такого злочину, - такі повноваження виконує керівник відповідного органу прокуратури з урахуванням вимог статті 37 цього Кодексу за клопотанням прокурора або за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором.

Разом з цим, слідчий суддя звертає увагу, що Подільський районний суд міста Києва з 12 травня 2022 року не припиняв свою роботу.

Таким чином, заступник керівника Подільської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_7 станом на 12.05.2022 не мав повноважень на виконання функцій, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 615 КПК України.

Так, нормою ст. 41 Конституції України встановлюється непорушність права особи на володіння, користування і розпорядження своєю власністю.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України власник або володілець майна, який не був присутній при розгляді питання про арешт майна, має право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необгрунтовано.

Таким чином, розглядаючи клопотання про скасування арешту, слідчий суддя встановлює обґрунтованість/необґрунтованість накладеного арешту та наявність/відсутність підстав для його подальшого застосування в залежності від того, на яку підставу вказує заявник. В даному випадку заявник вказує на необґрунтованість накладення арешту, що обумовлює межі дослідження слідчим суддею.

Обґрунтованість накладення арешту обумовлюється наявністю підстав для накладення арешту; дотриманням законодавчих приписів при вирішенні питання про арешт; співвідношенням майна, на яке накладено арешт, з заявленою у клопотанні метою; зв`язком майна з обставинами, що розслідуються (крім конфіскації та відшкодування шкоди); обґрунтованістю належності майна певній особі (особливо після обшуку); належним мотивуванням застосованого заходу забезпечення кримінального провадження в ухвалі слідчого судді про накладенні арешту; розумністю і співмірністю арешту.

Частиною 2 ст. 173 КПК України визначено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати, серед іншого, правову підставу для арешту майна та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України).

Правові підстави для накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів визначені частиною третьою ст. 170 КПК України, згідно з якою арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Разом з тим, як вбачається із наданих суду матеріалів відсутні відомості вважати, що тимчасово вилучене майно відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України і є безпосередньо предметом кримінального правопорушення, що розслідується, і прокурором не доведено зворотнього, а відтак посилання на наявність правових підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, на думку слідчого судді, є необгрунтованим та таким, що не відповідає вимогам кримінально процесуального законодавства.

У відповідності до практики Європейського Суду з прав людини, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», «Кушоглу проти Болгарії»). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»).

Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Таким чином, правова підстава для арешту рахунків заявника спростовується наданими заявником доказами, а також враховуючи ту обставину, що однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне відстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, тоді як орган досудового розслідування не представив слідчому судді належних доказів для безспірного висновку щодо необхідності продовження дії даного заходу забезпечення кримінального провадження, та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, враховуючи при цьому співмірність обмеження права власності, яке тягне за собою фактичне припинення діяльності товариства, завданням кримінального судочинства, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність в кримінальному провадженні даних, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння заявника належним йому майном, у зв`язку з чим вважає за доцільне скасувати арешт майна, не вбачаючи підстав для подальшого обмеження прав власності.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 2, 170-174, 309, 376 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання представника власника майна адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений постановою заступника керівника Подільської окружної прокуратури міста Києва від 12.05.2022 в кримінальному провадженні № 0000116 від 15.04.2022 на майно (грошові кошти) ОСОБА_5 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Cлідчий суддя

Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_1