ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.07.2022 Справа №607/9026/22

(1-кп/607/1343/2022) м.Тернопіль
Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000154 від 15.07.2022р. про обвинувачення:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Більче-Золоте, Борщівського району, Тернопільської області, з середньою освітою, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

-- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

-- за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2021 року (більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено) у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, у зв`язку із чим останній вступив у змову із ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , яка була спрямована на незаконне зберігання, перевезення з метою збуту, а також незаконний збут психотропних речовин, що є порушенням вимог ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини та прекурсори» від 15.02.1995р. ОСОБА_3 , діючи спільно з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , знаючи про те, що в ОСОБА_7 , є в наявності виготовлена психотропна речовина - амфетамін, попередньо домовившись із останнім про зустріч з метою отримання даної психотропної речовини, 05.11.2021р. близько 17.40 год. приїхав до під`їзду №3, який розташований в будинку АДРЕСА_3 , та, перебуваючи в салоні автомобіля «Skoda Octavia А5», д.н.з. НОМЕР_1 , отримав від ОСОБА_7 , виготовлену останнім за попередньою змовою із ОСОБА_6 порошкоподібну речовину білого кольору - амфетамін, яка відноситься до психотропних речовин, обіг яких обмежено, та почав його зберігати з метою збуту. В подальшому, 05.11.2021р. в період з 14.40 год. до 18.45 год. ОСОБА_3 перевіз вказану порошкоподібну речовину білого кольору - амфетамін, яка відноситься до психотропних речовин, обіг яких обмежено автомобілем «Skoda Octavia А5», д.н.з. НОМЕР_1 на вулицю 15 Квітня міста Тернополя. Так, о 18.50 год. ОСОБА_3 , перебуваючи в салоні автомобіля «Skoda Octavia А5», д.н.з НОМЕР_1 , який знаходився на паркувальному майданчику поблизу супермаркету «АТБ» в місті Тернопіль, по вулиці 15 Квітня 1е/1, маючи в наявності порошкоподібну речовину білого кольору - амфетамін, яка відноситься до психотропних речовин, обіг яких обмежено, масою в перерахунку на діючу речовину 1,3180 грама, незаконно збув її ОСОБА_8 , анкетні дані змінено згідно Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві», за що отримав від останнього грошові кошти у сумі 2100 гривень. Згідно ст. 2, 7 Закону України "Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори" від 15.02.1995р. із змінами та доповненнями та Списку № 1, Таблиці № 2 Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000р. із змінами та доповненнями, амфетамін, відноситься до психотропних речовин обіг яких обмежено.
Таким чином, ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, а саме у незаконному зберіганні, перевезенні з метою збуту та збуті психотропних речовин, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

18 липня 2022 року між прокурором Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участі захисника ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості, згідно умов якої вони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій підозрюваного за ч. 2 ст. 307 КК за встановлених у висунутому обвинуваченні обставин, істотних для даного кримінального провадження.

ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному діянні, за обставин викладених в обвинувальному акті, сприяв органу досудового розслідування та суду у викритті інших співучасників, а саме ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень у сфері незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, шляхом надання на стадії досудового розслідування та судового розгляду у кримінальному провадженні №0000134 та в інших кримінальних провадженнях правдивих та повних показань за фактом вчинення ОСОБА_6 незаконного виготовлення, зберігання з метою збуту, та збуту психотропних речовин, за попередньою змовою групою осіб; незаконного придбання, зберігання прекурсорів з метою їх використання для виготовлення психотропних речовин, за попередньою змовою групою осіб в особливо великих розмірах; незаконного придбання та зберігання обладнання призначеного для виготовлення психотропних речовин та в організації та утриманні місць для незаконного виготовлення психотропних речовин з корисливих мотивів; а також ОСОБА_7 незаконного виготовлення, зберігання з метою збуту, та збуту психотропних речовин, за попередньою змовою групою осіб; незаконного придбання, зберігання прекурсорів з метою їх використання для виготовлення психотропних речовин, за попередньою змовою групою осіб в особливо великих розмірах.

Також, вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести ОСОБА_3 , а саме із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді позбавлення волі на строк п`ять років без конфіскації майна. Вказаною угодою передбачено можливість застосування ст. 75 КК України та звільнення ОСОБА_3 від відбування основного покарання з випробуванням із встановленням йому іспитового строку з покладенням на нього судом на підставі ст. 76 КК України обов`язків.

В угоді передбачені наслідки її укладання та затвердження, встановлені ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до п. 2 ст. 468 КПК України в кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, яке згідно ст. 12 КК України відносяться до тяжких злочинів.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє відмову від здійснення прав, передбачених п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угод судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодами. Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам норм КПК України.

Враховуючи вищевикладене, заслухавши думку обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника, які просять затвердити угоду про визнання винуватості, позицію прокурора, який не заперечував проти затвердження угоди, вивчивши обвинувальний акт, перевіривши угоду про визнання винуватості, яка відповідає вимогам ч. 2 ст. 469, ст. 471 КПК України, з`ясувавши в обвинуваченого, що він розуміє викладені в ч. 4 ст. 474 КПК України обставини, зокрема, те, що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має такі права: мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь; наслідки укладення та затвердження угод, передбачені статтею 473 цього Кодексу; характер кожного обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, переконавшись, що укладення даної угоди сторонами є добровільним, суд вважає за необхідне ухвалити у даному провадженні вирок відносно ОСОБА_3 , яким затвердити угоду про визнання винуватості від 18 липня 2022 року, укладену між прокурором Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участі захисника ОСОБА_5 та визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України за викладених в угоді обставин та з врахуванням пом`якшуючих обставин, а саме: визнання вини, викриття інших учасників злочину, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, його молодий вік, позитивну характеристику, вперше притягується до кримінальної відповідальності, відсутності обтяжуючих покарання обставин, суд вважає, що обвинуваченому слід призначити узгоджену сторонами міру покарання, яка відповідає загальним засадам призначення покарання, передбаченим ст. 65 КК України.

Так, згідно ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин. На підставах, передбачених у частині першій цієї статті, суд може не призначати додаткового покарання, що передбачене в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу як обов`язкове.

Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або не призначення обов`язкового додаткового покарання (ст. 69 КК) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного. Вказана норма Закону передбачає, що у кожному такому випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання, а в резолютивній - послатися на ч. 1 ст. 69 КК України.

Таким чином, за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання за вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим, з урахуванням особи винного, також враховує і інші обставини, які пом`якшують покарання, зокрема його молодий вік, сімейний стан, повне визнання обвинуваченим вини, щире каяття та активне сприяння в розкритті кримінальних правопорушень та осіб, які їх вчинили, його поведінку після вчинення кримінального правопорушення, яка була спрямована на своєчасне розкриття злочину та встановлення всіх фактичних обставин кримінального правопорушення, позитивну характеристику з місця проживання, суд вбачає за можливість застосувати частини 1 та 2 статті 69 Кримінального кодексу України при призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання.

Враховуючи викладене, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді позбавлення волі на строк п`ять років без конфіскації майна і на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк один рік.

З метою забезпечення належної поведінки обвинуваченого у період дії іспитового строку на ОСОБА_3 слід покласти передбачені п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України обов`язки. Водночас, з метою забезпечення належної поведінки ОСОБА_3 в період дії іспитового строку нагляд за останнім слід покласти відповідно до ч. 4 ст. 76 КК України на орган пробації за місцем проживання.

Постановою старшого слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_9 від 14.02.2022р., в якості речового доказу визнано мобільний телефон марки «Iphone», ІМЕІ: НОМЕР_2 , всередині якого знаходиться сім-картка із номером мобільного телефону НОМЕР_3 . Після набрання вироком законної сили вказані речі та предмети в порядку ст. 100 КПК України слід повернути ОСОБА_3 .

У кримінальному провадженні є судові витрати за проведення експертиз на суму 6178,92 грн., які слід стягнути із обвинуваченого.
Керуючись наведеним, а також ст.ст. 100, 314, 370, 373, 374, 471, 473-475 КПК України, суд
УХВАЛИВ:

Затвердити укладену 18 липня 2022 року між прокурором Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участі захисника ОСОБА_5 угоду про визнання винуватості.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України та призначити йому за даним кримінальним правопорушенням покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 вважати звільненим від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку на 1 (один) рік.

Згідно п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

-- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

-- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Згідно ч. 4 ст. 76 КК України нагляд за ОСОБА_3 в період дії іспитового строку покласти на орган пробації за місцем проживання.

Після вступу вироку в законну силу повернути ОСОБА_3 речові докази, а саме мобільний телефон марки «Iphone», ІМЕІ: НОМЕР_2 , всередині якого знаходиться сім-картка із номером мобільного телефону НОМЕР_3 .

Стягнути з ОСОБА_3 в користь державного бюджету судові витрати в сумі 6178,92 грн.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Копії вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддяОСОБА_1