ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1723/22 Справа № 664/1691/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 у кримінальному провадженні за № 0000607 від 02.05.2019 на ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 травня 2022 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Цюрупинськ Херсонської області, громадянин України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,
за участю секретаря судового засіданні - ОСОБА_7 ,-

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 травня 2022 року задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 29 липня 2022 року.
Мотивуючи ухвалене рішення, суд, врахувавши тяжкість інкримінованого ОСОБА_6 злочину, та покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років, яке загрожує обвинуваченому, у разі визнання винуватим, його особу, який не працевлаштований, а також те, що на розгляді в суді перебуває інший обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 186 КК України, дійшов висновку, що ризики передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема можливість вчинення іншого кримінального правопорушення та переховування від суду, не зменшились і продовжують існувати, та відсутність підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу на більш м"який, тому продовжив строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Не погоджуючись з ухвалою суду, захисник ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою змінити обвинуваченому запобіжний захід на більш м`який, зокрема на особисте зобов"язання.
В обґрунтуванні доводів апеляційної скарги захисник посилається на те, що клопотання сторони обвинувачення про продовження строків тримання під вартою ОСОБА_6 було розглянуто судом за відсутності матеріалів кримінального провадження, тому суд був позбавлений можливості надати об"єктивну оцінку доводам клопотання прокурора, а також можливості зміни обвинуваченому запобіжного заходу на більш м"який ніж тримання під вартою, внаслідок чого постановив незаконне та необґрунтоване рішення.
Водночас, апелянт зазначає, що у судовому засіданні прокурором не було доведено, що ОСОБА_6 негативно характеризується, що, в свою чергу, виправдовувало б застосування до нього найсуворішого запобіжного заходу та свідчило про продовження існування встановлених ризиків у цьому провадженні.
Разом з тим, захисник зауважує, що через воєнний стан в країні, наявна складність розгляду цього провадження й перспектива завершення судового розгляду у найближчий час відсутня, а подальше перебування обвинуваченого під вартою створюватиме умови для фактичного відбування ним покарання за відсутності обвинувального вироку, що призведе до порушення принципу верховенства права й поваги до людської гідності.
Захисник звертає увагу й на те, що ОСОБА_6 має міцні соціальні зв"язки, зокрема постійне місце проживання, дружину та 2 неповнолітніх дітей, проте судом не було надано належної оцінки цим обставинам, які мають істотне значення для зміни обвинуваченому запобіжного заходу на бульш м"який.
Отже, за наведених обставин, на переконання апелянта, ухвала підлягає скасуванню.
З огляду на те, що від сторін кримінального провадження не надходило клопотання про їх участь у судовому засіднанні, апеляційний суд, у відповідності до положень ч. 4 ст. 422-1 КПК України, вважає за можливе здійснити апеляційний розгляд скарги за їх відсутності.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.
Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського Суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Частиною другою цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Згідно з вимогами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.
Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.
Згідно зі ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Частиною 5 статті 199 КПК України, передбачено, що слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
Цих вимог кримінального процесуального закону, при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , суд першої інстанції дотримався в повній мірі.
Так, у відповідності до Розпорядження Голови Верховного Суду від 06.03.2022 № 1/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», у зв`язку із неможливістю Херсонським міським судом Херсонської області здійснювати правосуддя під час воєнного стану, було змінено територіальну підсудність судових справ на Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.
Апеляційним судом встановлено, що на стадії досудового розслідування ухвалою слідчого судді Цюрупинського районного суду Херсонської області від 03 травня 2019 року було обрано щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який продовжувався в установленому законом порядку.
30 травня 2022 року Саксаганським районним судом м.Кривого Рогу Дніпропетровської області було розглянуто клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 у кримінальному проваджені, внесеному до ЄРДР за №0000607 від 02.05.2019, за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України, за наслідками чого було постановлено оскаржувану ухвалу.
При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку застосування запобіжного заходу та обґрунтовано дійшов висновку про існування тих обставин, що можуть перешкодити завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою.
Колегія суддів вважає, що суд, у відповідності до ст. 178 КПК України, належним чином врахував, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчинені тяжкого злочину, за який, у разі визнання його винуватим, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років, й те, що на розгляді в суді перебуває ще обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 186 КК України, а також його особу, який не працевлаштований, а ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема можливість вчинити інше кримінальне правопорушення та переховуватися від суду, не зменшилися та продовжують існувати, дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність продовження ОСОБА_8 строку тримання під вартою й відсутність процесуальної можливості застосування менш суворого виду запобіжного заходу, зокрема й особистого зобов"язання, про що йдеться в апеляційній скарзі.
Враховуючи викладене, висновки суду про те, що у цій конкретній справі суспільний інтерес превалює над принципом поваги до свободи обвинуваченого та саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, а менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, є обґрунтованим.
Наведені в скарзі доводи апелянта про те, що ризики у провадженні є недоведеними, не заслуговують на увагу, оскільки ризики, вказані в ухвалі судом встановлені та підтверджуються наявними у провадженнями доказами, відповідно до яких, ці ризики об`єктивно існують і для їх запобігання необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Посилання апелянта на те, що суд першої інстанції розглянув клопотання про продовження строків тримання під вартою без матеріалів кримінального провадження, не заслуговують на увагу з огляду на таке.
Так, ч. 2 ст. 422-1 КПК України передбачено, що суддя-доповідач у разі необхідності перевірки обставин, які підтверджують наявність ризиків, що стали підставою для продовження строку тримання під вартою, невідкладно витребовує з суду першої інстанції: ухвалу про про продовження строку тримання під вартою; клопотання про продовження строку тримання під вартою, подане під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, а тому доводи апеляційної скарги про необхідність витребування матеріалів кримінального провадження, не ґрунтуються на вимогах закону.
Що стосується тверджень апелянта про наявність у ОСОБА_9 постійного місця проживання, дружини та 2 неповнолітніх дітей, то ці обставини самі по собі не свідчать про можливість забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого шляхом обрання меньш суворого запобіжного заходу.
Колегія суддів зважає на тривалість строку застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, однак на думку суду, у цьому провадженні існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступлення від принципу поваги до особистої свободи, а також забезпечує не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Отже, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала є вмотивованою і обґрунтованою, постановленою у відповідності до вимог закону й на підставі об`єктивно з`ясованих обставин провадження, які підтверджені достатніми доказами, дослідженими й оціненими судом, та не убачає підстав для задоволення апеляційної скарги сторони захисту.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 422-1 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , залишити без задоволення.
Ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 травня 2022 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4