В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.06.2022 м. Біла Церква. Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0001207 від 03.06.2021 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Узин Білоцерківського району Київської області, громадянина України, освіта вища, працюючого вантажником ТОВ «Фармацевтичний завод «Біофарма», раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч.1 КК України,

У С Т А Н О В И В:

доведеним, що 02.06.2021 близько 17 години 15 хвилин водій ОСОБА_5 , керуючи технічно-справним автомобілем "DAEWOO MATIZ" д.н.з. НОМЕР_1 та рухаючись по вул. Київська в м. Біла Церква Київської області, виїжджаючи з прилеглої території до буд. № 37-В вул. Київська м. Біла Церква Київської області, на дорогу, з метою подальшого руху в напрямку до м. Київ, в порушення вимог дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» (п.1.10 Правил дорожнього руху України дати дорогу вимога до учасника дорожнього руху не продовжувати або не відновлювати рух, не здійснювати будь-яких маневрів (за винятком вимоги звільнити займану смугу руху), якщо це може примусити інших учасників дорожнього руху, які мають перевагу, змінити напрямок руху або швидкість); в порушення вимог п. 2.3 (б) Правил дорожнього руху України, де вказано: «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний, бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; п.10.1 Правил дорожнього руху України, в якому зазначено: «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху», п. 10.2 Правил дорожнього руху України, в якому зазначено: «Виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територiй, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з`їжджаючи з дороги - велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає», не вірно оцінив дорожню обстановку, проявив неуважність, перед початком руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, розпочав рух маневруючи ліворуч, виїхав на дорогу з прилеглої територій, не дав дорогу та допустив зіткнення з автомобілем "SKODA OCTAVIA" д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_6 , який рухався з лівого від нього боку в напрямку до центру міста, по головній дорозі, та мав перевагу в русі.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажирка автомобіля "SKODA OCTAVIA" д.н.з. НОМЕР_3 ОСОБА_4 отримала наступне тілесне ушкодження: перелом внутрішньої кісточки правого гомілково-стопного суглоба, яке відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, так як для повного зрощення перелому необхідно тривалий строк - більш ніж 3 тижні.

Порушення водієм ОСОБА_5 вимог п.п. 2.3(б), 10.1, 10.2 Правил дорожнього руху України та порушення вимог дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» знаходяться в прямому причинному зв`язку із скоєною дорожньо-транспортною пригодою та наслідками, що настали.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч.1 КК України визнав повністю, фактичні обставини справи і зібрані по ній докази не заперечує, не оспорює, у вчинені кримінального правопорушення розкаюється і дав показання, що повністю узгоджуються з мотивувальною частиною цього вироку.

По суті обвинувачення і заданих запитань ОСОБА_5 пояснив, що дійсно 02.06.2021 близько 17 години 15 хвилин він керуючи технічно-справним автомобілем "DAEWOO MATIZ" д.н.з. НОМЕР_1 та рухаючись по вул. Київська в м. Біла Церква виїжджаючи з прилеглої території до буд. № 37-В по вул. Київська м. Біла Церква Київської області, на дорогу, з метою подальшого руху в напрямку до м. Київ, в порушення вимог дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу», в порушення вимог пунктів 2.3.(б), 10.1, 10.2 Правил дорожнього руху України, не вірно оцінив дорожню обстановку, проявив неуважність, перед початком руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, розпочав рух маневруючи ліворуч, виїхав на дорогу з прилеглої територій, не дав дорогу та допустив зіткнення з автомобілем "SKODA OCTAVIA" д.н.з. НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_6 , який рухався з ліва від нього, по головній дорозі, та мав перевагу в русі. Згідний що в результаті ДТП пасажирка зазначеного автомобіля "SKODA» ОСОБА_4 отримала тілесне ушкодження у вигляді перелому внутрішньої кісточки правого гомілково-стопного суглоба, яке відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Згідний із тим, що порушення ним вимог п.п. 2.3(б), 10.1, 10.2 ПДР України та вимог дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» знаходяться в прямому причинному зв`язку із скоєною ДТП та її наслідками. У вчиненому розкаюється. Фактичні обставини вчиненого правопорушення визнає повністю. Їх не оспорює. З кваліфікацією його дій за ст. 286 ч.1 КК України згідний, її не оспорює. Просить вибачення у потерпілої за те, що сталося. Цивільний позов визнає частково. Позов в частині матеріальних збитків визнає повністю, в частині моральної шкоди визнає у розмірі 15000 грн. При призначенні покарання просить врахувати дані ним показання суду.

Оскільки зібрані на досудовому розслідуванні документи, інші матеріали, які є матеріалами кримінального провадження кримінальною справою, визнані обвинуваченим ОСОБА_5 у повному обсязі і ним не заперечуються та не оспорюються, відповідно до ст. 349 ч.3 КПК України, вони з ініціативи прокурора, і добровільної згоди обвинуваченого, потерпілої, яким попередньо були роз`яснені положення ст. 349 ч.3 КПК України, у судовому засіданні не досліджувались, їх дослідження судом визнано недоцільним, про це судом постановлена ухвала.

Визнавальні показання обвинуваченого в ході судового засідання, підтверджуються, доказами, що містяться у кримінальному провадженні, повністю з ними узгоджуються, тому його показання суд визнає достовірними.

В частині цивільного позову у судовому засіданні допитана потерпіла ОСОБА_4 , яка повідомила, що просить задовольнити її цивільний позов у повному обсязі, а саме стягнути із обвинуваченого завдані матеріальні збитки в розмірі 7862 грн. 66 коп., моральну шкоду в розмірі 100 000 грн. Також зазначила, що вона в результаті ДТП отримала середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке супроводжувалося сильним фізичним болем, великими фізичними і душевними стражданнями. Вона тривалий час перебувала на стаціонарному і амбулаторному лікуванні, протягом якого вона відчувала біль і страждала, не могла вільно ставати без болю на ногу, що пригнічувало і продовжує до тепер пригнічувати її. Було і залишається почуття страху від пережитого. У зв`язку з ДТП, отриманою травмою були порушені її нормальні стосунки у сім`ї та на роботі, звичний існуючий до ДТП образ життя.

Суд дії обвинуваченого ОСОБА_5 кваліфікує за ст. 286 ч.1 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Обираючи вид та міру покарання суд, керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, враховує вид та межі покарання, установлені в санкції частини статті КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений за формою вини, ступенем тяжкості вчинив нетяжкий злочин з необережності, передбачений ст. 286 ч.1 КК України.

Обвинувачений раніше не судимий.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого судом визнається: визнання винуватості.

Обставин, які обтяжують його покарання судом не встановлено.

ОСОБА_5 на обліку у лікаря нарколога, лікаря психіатра не перебуває.

Суд, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини його вчинення, особу винного, який раніше не судимий, офіційно працевлаштований, обставину, яка пом`якшує покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання, досудову доповідь органу пробації про низький ризик вчинення повторного кримінального правопорушення, низький ризик небезпеки для суспільства, дійшов висновку, що необхідним і достатнім для можливого виправлення ОСОБА_5 буде призначення йому основного покарання у виді штрафу у середній межі санкції, передбаченої ст. 286 ч.1 КК України.

Вирішуючи питання призначення додаткового покарання, передбаченого санкцією ст. 286 ч.1 КК України у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини злочину, встановлення прямого причинного зв`язку порушень ОСОБА_5 вимог зазначених пунктів Правил дорожнього руху України з вказаною дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками у виді спричинення середньої тяжкості тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_4 , дійшов висновку, що воно має бути призначено у середній межі санкції ст. 286 ч.1 КК України.

Саме таке покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для його можливого виправлення та попередження вчинення обвинуваченим та іншими особами нових кримінальних правопорушень.

Суд при цьому вважає, що призначення ОСОБА_5 більш м`якого покарання в частині розміру основного покарання, строку додаткового покарання, на переконання суду буде явно не справедливим через м`якість, враховуючи ступінь тяжкості злочину, обставини його вчинення, особу обвинуваченого.

Суд також вважає, що призначення ОСОБА_5 більш суворого покарання в частині розміру і виду основного покарання, строку додаткового покарання, передбачених санкцією ч.1 ст. 286 КК України, на переконання суду, буде явно несправедливим через суворість, враховуючи його відношення до вчиненого, обставину, які пом`якшує покарання.

Вирішуючи цивільні позови потерпілої ОСОБА_4 про стягнення із обвинуваченого матеріальних збитків в розмірі 7862 грн. 66 коп., моральної шкоди в розмірі 100 000 грн., суд на підставі ст.ст. 22,23,1166,1167 ЦК України, керуючись ст.ст. 127-129 КПК України та враховуючи визнання обвинуваченим ОСОБА_5 цивільного позову потерпілої в частині завданих збитків у повному обсязі, в часті моральної шкоди частково в розмірі 15 000 грн., вважає він підлягає задоволенню повністю.

При визначені розміру грошового відшкодування моральної шкоди потерпілій ОСОБА_4 в розмірі 100 000 грн., суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_5 причинив скоєнням нетяжкого злочину з необережності, потерпілій фізичний біль, душевні страждання, пов`язані із протиправною його поведінкою щодо неї, їх глибину і тривалість. При цьому суд вважає, що розмір грошового відшкодування завданої моральної шкоди в сумі 100 000 грн. потерпілій ОСОБА_4 відповідає вимогам розумності і справедливості, з урахуванням того, що обвинувачений є працездатним, офіційно працюючим, не має на утриманні неповнолітніх дітей.

Речові докази: автомобіль "DAEWOO MATIZ" д.н.з. НОМЕР_1 , переданий за розпискою без дати ОСОБА_5 , слід вважати повернутим власнику; автомобіль "SKODA OCTAVIA" д.н.з. НОМЕР_4 , переданий за розпискою без дати ОСОБА_6 , слід вважати повернутим власнику.

Витрати на залучення експерти підтверджені документально в розмірі 1372 грн. 96 коп., суд стягує із обвинуваченого на користь держави.

В ході досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_5 не затримувався, відносно нього запобіжний захід не застосовувався.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 367-371,373,374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч.1 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 4000 (чотири тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 68 000 (шістдесят вісім тисяч) грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки.

Стягнути із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування завданих матеріальних збитків 7862 грн. 66 коп., моральної шкоди в розмірі 100 000 грн., а всього 107 862 (сто сім тисяч вісімсот шістдесят дві) грн. 66 коп.

Речові докази: автомобіль "DAEWOO MATIZ" д.н.з. НОМЕР_1 , переданий за розпискою без дати ОСОБА_5 - вважати повернутим власнику; автомобіль "SKODA OCTAVIA" д.н.з. НОМЕР_4 , переданий за розпискою без дати ОСОБА_6 - вважати повернутим власнику.

Стягнути із ОСОБА_5 в доход держави витрати на залучення експерта підтверджені документально в розмірі 1372 грн. 96 коп.

Вирок відповідно до ст. 532 КПК України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляції через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 статті 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

Суддя ОСОБА_1

Білоцерківського міськрайонного суду