Справа № 535/1025/22
Провадження № 1-кп/535/145/22
УХВАЛА
іменем України

23 серпня 2022 року смт Котельва

Котелевський районний суд Полтавської області
у складіголовуючого - суддіОСОБА_1
за участю:секретаря судового засіданняОСОБА_2

розглянув у підготовчому судовому засіданнікримінальне провадження № 0000142 від 28.07.2022 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Милорадове Котелевського району Полтавської області, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ; фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ;
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,
за участю сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження:
прокурораОСОБА_4
потерпілої ОСОБА_5
обвинуваченоїОСОБА_3

установив:
Органом досудового розслідування ОСОБА_3 обвинувачується у тому, що вона в першій декаді липня 2022 року (точної дати та часу в ході досудового розслідування не встановлено), перебуваючи в домогосподарстві за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_3 ; використовуючи особисті довірливі відносини засновані на знайомстві із потерпілою ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, під приводом отримати майно ОСОБА_5 в тимчасове користування для використання у власних потребах і завідомо не збираючись його повертати, зловживаючи довірою останньої, заволоділа велосипедом жіночого типу, чорного кольору, вартістю 1 533,33 грн, відповідно до висновку експерта. Після цього, ОСОБА_3 з місця вчинення кримінального правопорушення зникла, розпорядившись велосипедом на власний розсуд. Своїми умисними діями ОСОБА_3 спричинила ОСОБА_5 матеріальних збитків на суму 1 533,33 грн.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 1 ст. 190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство).
Потерпіла ОСОБА_5 подала клопотання про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з тим, що вона примирилася з обвинуваченою, збитки їй повністю відшкодовані, шляхом повернення майна.
Прокурор та обвинувачена не заперечували проти задоволення клопотання потерпілої та закриття кримінального провадження.

Заслухавши клопотання та думку учасників судового провадження, суд дійшов висновку про задоволення клопотання з таких підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про закриття провадження у випадку встановлення підстав, передбачених ч. 2 ст. 284 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 8 ст. 284 КПК України закриття кримінального провадження або ухвалення вироку з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої цієї статті, не допускається, якщо підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі кримінальне провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно з ч. 4 ст. 286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

За вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, передбачено покарання у виді штрафу від двох тисяч до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від двохсот до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або обмеженням волі на строк до трьох років.

Згідно з ч. 4 ст. 12 КК України кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.
Отже, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 190 КК України, є кримінальним проступком.
Відповідно до ч. 1 ст. 46 КК України особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Частиною 3 статті 285 КПК України передбачено, що обвинуваченому, який може бути звільнений від кримінальної відповідальності, повинно бути роз`яснено суть обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. У разі якщо обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, досудове розслідування та судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку.

ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, обвинувачена примирилась з потерпілою, відшкодувала завдані нею збитки та потерпіла заявила клопотання про закриття кримінального провадження з цієї підстави.

Відповідно ч. 4 ст. 286 КПК України суд має невідкладно розглянути клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності, при цьому у разі, якщо обвинувачений не заперечує проти звільнення від кримінальної відповідальності, то у суду відсутні правові підстави для відмову у задоволенні клопотання та продовження проведення судового провадження в повному обсязі в загальному порядку.

Згідно з ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Прокурором заявлено клопотання про стягнення з обвинуваченої на користь держави процесуальних витрат за проведення експертизи.
Закриття кримінального провадження на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням винної з потерпілою, є нереабілітуючою підставою. Нереабілітуючі підстави закриття кримінального провадження означають, що стосовно особи зібрано достатньо доказів для підозри у вчиненні кримінального правопорушення, однак у силу певних обставин кримінальне провадження щодо цієї особи виключається.

Зазначена підстава дозволяє суду в більш спрощеній формі завершити кримінальне провадження. У разі згоди особи на завершення кримінального провадження у зазначеній формі, без використання своїх прав на доведення своєї невинуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, всі процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані з розслідуванням кримінального провадження, повинна відшкодувати саме ця особа.

Зазначена позиція підтверджена у постанові Верховного Суду від 02 грудня 2021 року в справі № 449/1689/19 (провадження № 51-3089км21).

Відповідно до положень ст. 118 КПК України процесуальними витратами є: витрати на правову допомогу; витрати, пов`язані із прибуттям до місця досудового розслідування або судового провадження; витрати, пов`язані із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів; витрати, пов`язані із зберіганням і пересиланням речей і документів.

Процесуальні витрати виникають та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, є матеріальними витратами органів досудового розслідування, прокуратури, суду та інших учасників кримінального провадження.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 червня 2020 року в справі № 598/1781/17 (провадження № 13-47кс20) ВП ВС дійшла висновку, що кримінальний процесуальний закон не обмежує можливість вирішення питання розподілу процесуальних витрат, зокрема витрат на правову допомогу, виключно обвинувальним вироком.

Суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті. Очевидно, що, звільняючи особу від кримінальної відповідальності, суд або суддя має вирішити питання про скасування чи зміну запобіжного заходу, речові докази, розподіл процесуальних витрат тощо. Таким чином, ВП ВС вважає, що це питання може бути вирішене й ухвалою суду.

Нормами КПК встановлено, що, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат (п. 13 ч. 1 ст. 368, ч. 4 ст. 374 КПК). Оскільки ст. 126 КПК визначено, що означене питання може бути вирішено й ухвалою суду, ВП ВС робить висновок, що у випадку заявлення учасниками кримінального провадження клопотання про компенсацію процесуальних витрат суд, ухвалюючи остаточне рішення за результатами розгляду кримінального провадження (вирок або ухвалу), вирішує питання щодо розподілу процесуальних витрат.

У поставові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року в справі № 462/6473/16-ц (провадження № 14-400цс18)ВП ВС зазначила, що питання про розподіл процесуальних витрат за результатами судового розгляду у кримінальному провадженні вирішується у тій справі, в якій вони були понесені, за правилами КПК. Діючий КПК України не обмежує стягнення процесуальних витрат лише при винесенні вироку суду, такі витрати можуть бути стягнуті і після винесення ухвали суду про закриття провадження по справі.

Суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті. Очевидно, що, звільняючи особу від кримінальної відповідальності, суд або суддя має вирішити питання про скасування чи зміну запобіжного заходу, речові докази, розподіл процесуальних витрат тощо. Таким чином, ВП ВС вважає, що це питання може бути вирішене й ухвалою суду.

У зв`язку з викладеним, з обвинуваченої ОСОБА_3 суд стягує на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта для проведення судово-товарознавчої експертизи.

На підставі статті 46 КК України та керуючись статтями 284 ч. 2 п. 1, 285, 286, 288, 314 ч.3 п.2, 392 КПК України, суд

постановив
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачену у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, звільнити від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням винної з потерпілою.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000142 від 28.07.2022, закрити.

Арешт майна, застосований відповідно до ухвали слідчого судді Котелевського районного суду Потавської області від 12 серпня 2022 року (справа № 530/675/22 провадження № 1-кс/535/239/22), - скасувати.

Речовий доказ по справі: велосипед жіночого типу чорного кольору, який знаходиться на зберіганні у ОСОБА_5 , вважати їй повернутим.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати за проведення в Полтавському НДЕКЦ МВС України експертизи № СЕ-19/117-22/10257-ТВ від 10.08.2022 у розмірі 755,12 грн.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Котелевський районний суд Полтавської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1