Справа № 169/768/21
Провадження № 1-кп/169/29/22
ТУРІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2022 року смт Турійськ

Турійський районний суд Волинської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

законного представника потерпілої ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Вербичне Турійського району Волинської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працює, має повну загальну середню освіту, неодружений, є громадянином України, раніше несудимий,

у вчиненні злочину, передбаченого частиною другою статті 286-1 Кримінального кодексу України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_7 23 серпня 2021 року близько 04 години 00 хвилин, не маючи при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним мотоциклом марки «Viper» без реєстраційного номерного знаку, неправильно оцінивши дорожню ситуацію, передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків своїх дій і легковажно розраховуючи на їх запобігання, під час руху вказаним транспортним засобом на ділянці автодороги Т-0309, що пролягає в межах села Новий Двір Ковельського району Волинської області, не врахував дорожню обстановку та не вибрав безпечну швидкість руху, внаслідок чого не впорався з керуванням та з`їхав з проїзної частини дороги на праве узбіччя, де допустив наїзд на пішохода ОСОБА_4 , яка рухалася попереду в попутному напрямку.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження у вигляді відкритого перелому нижніх третин обох кісток лівої гомілки зі зміщенням, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

У прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди і наслідками, що настали, стало грубе порушення водієм мотоциклу «Viper» ОСОБА_7 вимог пунктів 2.3 «б», 2.9 «а», 1.10, 10.1 Правил дорожнього руху України (далі ПДР України), а саме:

підпункту «б» пункту 2.3 ПДР України, відповідно до якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну;

підпункту «а» пункту 2.9 ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння;

пункту 1.10 ПДР України, яким встановлено, що безпечна швидкість швидкість, за якої водій має змогу безпечно керувати транспортним засобом та контролювати його рух у конкретних дорожніх умовах;

пункту 10.1 ПДР України, відповідно до якого перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 винуватим себе в пред`явленому обвинуваченні визнав повністю і показав, що ввечері 22 серпня 2022 року приїхав мотоциклом марки «Viper» на дискотеку в селі Новий Двір, де вживав алкогольні напої. Посвідчення водія не отримував. Після закінчення дискотеки вночі 23 серпня 2022 року сів на мотоцикл і поїхав додому. Усвідомлював, що їхав в стані алкогольного сп`яніння. Не пам`ятає момент вчинення наїзду на потерпілу, а після дорожньо-транспортної пригоди втратив свідомість.

У вчиненому ОСОБА_7 розкаявся, просив не призначати йому покарання, пов`язане з позбавленням волі.

Захисник у судовому засіданні, посилаючись на наявність кількох пом`якшуючих покарання обставин: визнання винуватості обвинуваченим, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого потерпілій збитку, а також на позитивну характеристику обвинуваченого, просив застосувати положення статті 69 Кримінального кодексу України та призначити обвинуваченому більш м`яке покарання, ніж передбачено частиною другою статті 286-1 Кримінального кодексу України, у виді штрафу.

Потерпіла ОСОБА_4 у судовому засіданні показала, що 23 серпня 2021 року після 02 години проверталася з сестрою з дискотеки додому в селі Новий Двір. Почувши, що позаду рухається транспортний засіб, зійшла на узбіччя, однак від удару транспортним засобом впала та втратила свідомість, у зв`язку з чим про інші фактичні обставини дорожньо-транспортної пригоди їй нічого невідомо. Вказувала, що претензій майнового та морального характеру до обвинуваченого не має, на суворому покаранні не наполягає.

Законний представник потерпілої ОСОБА_4 ОСОБА_5 , у судовому засіданні підтвердила компенсацію обвинуваченим понесених витрат на лікування дочки та відсутність претензій майнового та морального характеру до нього.

Наведені вище показання обвинуваченого цілком узгоджуються з показаннями потерпілої та фактичними обставинами справи, які ніким з учасників судового провадження не оспорюються.

Судом з`ясовано, що всі учасники судового провадження правильно розуміють зміст обставин, які ними не оспорюються, та роз`яснено їм, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи, що у суду немає жодних сумнівів у добровільності позиції учасників судового провадження, судом за згодою всіх учасників судового провадження відповідно до частини третьої статті 349 Кримінального процесуального кодексу України визнано недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Таким чином, суд дійшов висновку про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину та кваліфікує його дії за частиною другою статті 286-1 Кримінального кодексу України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Жодних розумних сумнівів щодо доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину у суду немає та будь-які належні, допустимі і достовірні докази на спростування вищевказаного відсутні, жодних клопотань з цього приводу учасники судового провадження не заявляли.

Відповідно до вимог статті 65 Кримінального кодексу України суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд враховує в сукупності характер і ступінь суспільної небезпеки, яка у розглядуваному випадку є значною, оскільки мало місце керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до положень статті 12 Кримінального кодексу України є тяжким злочином, особу винного, який є працездатною особою молодого віку, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має зареєстроване місце проживання, за яким характеризується позитивно, неодружений, неповнолітніх чи непрацездатних осіб на утримані не має, не працює, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, тяжкість наслідків, що настали внаслідок вчинення злочину тяжке тілесне ушкодження неповнолітній дитині.

Крім того, суд враховує також характер допущених обвинуваченим порушень правил безпеки дорожнього руху та його ставлення до цих порушень, які він повністю визнав, як під час досудового розслідування, так і в ході судового розгляду цього кримінального провадження, поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, а також, що інкримінований йому злочин вчинений з необережності.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд відносить щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, не встановлено.

Також при визначенні міри покарання суд враховує досудову доповідь на обвинуваченого, відповідно до якої ризик вчинення ОСОБА_7 повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки останнього для суспільства є середніми.

З урахуванням наведеного вище, думки потерпілої та її законного представника, які не наполягали на призначенні обвинуваченому суворого покарання, та виходячи із необхідності й достатності покарання, суд вважає за можливе призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк в межах санкції частини другої статті 286-1 Кримінального кодексу України.

Суд вважає, що таке покарання відповідатиме принципам законності, справедливості та індивідуалізації покарання

Додаткове покарання, передбачене санкцією частини другої статті 286-1 Кримінального кодексу України, позбавлення права керувати транспортними засобами, суд не призначає, оскільки обвинувачений ОСОБА_7 взагалі не має права керувати транспортними засобами і посвідчення водія у встановленому законом порядку не отримував.

Щодо доводів сторони захисту про наявність підстав для застосування при призначенні обвинуваченому покарання положень частини першої статті 69 Кримінального кодексу України.

За змістом частини першої статті 69 Кримінального кодексу України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Отже, суд при призначенні покарання із застосуванням статті 69 Кримінального кодексу України зобов`язаний не лише навести обставини, які пом`якшують покарання, а й обґрунтувати, виходячи із загальних засад призначення покарання, яким чином сукупність таких обставин істотно знизила тяжкість вчиненого кримінального правопорушення.

Суд вважає, що у цьому кримінальному провадженні відсутні достатні й переконливі підстави для визнання вказаних вище пом`якшуючих покарання обставин такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, оскільки останній, свідомо нехтуючи вимогами правил дорожнього руху, керував транспортним засобом без номерного знаку в нічну пору доби, не маючи права керування транспортними засобами взагалі, та ще й в стані алкогольного сп`яніння, заподіявши внаслідок цього неповнолітній особі тілесні ушкодження, які є тяжкими і, як встановлено в судовому засіданні, для повноцінного відновлення функцій лівої гомілки потерпіла потребує хірургічного втручання в майбутньому.

Наведені обставини в їх сукупності свідчать про підвищену суспільну небезпечність дій обвинуваченого й унеможливлюють застосування положень частини першої статті 69 Кримінального кодексу України.

Такі висновки щодо можливості призначення покарання із застосуванням статті 69 Кримінального кодексу України в аналогічній категорії справ викладені у постановах Верховного Суду від 02 грудня 2021 року у справі № 296/9470/20, від 14 грудня 2021 року у справі № 755/5856/20, від 21 грудня 2021 року у справі № 712/10701/20, від 01 лютого 2022 року у справі № 130/1011/20.

Крім того, призначення обвинуваченому покарання у виді штрафу, як просив захисник у судовому засіданні, на думку суду, не відповідатиме загальним засадам призначення покарань, не сприятиме досягненню визначеної у статті 50 Кримінального кодексу України мети покарання за вчинення тяжкого злочину, а майновий стан обвинуваченого, який не працює і регулярних доходів не має, ставить під сумнів можливість виконання обвинуваченим такого покарання.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог статті 100 Кримінального процесуального кодексу України.

Процесуальні витрати, пов`язані з проведенням експертиз, на підставі положень статті 124 Кримінального процесуального кодексу України слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді від 26 серпня 2021 року на мотоцикл марки «Viper» без реєстраційного номерного знаку, відповідно до вимог частини четвертої статті 174 Кримінального процесуального кодексу України слід скасувати.

Керуючись статтями 368, 370, 374 Кримінального процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати винуватим ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого частиною другою статті 286-1 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з дня приведення цього вироку до виконання.

Речовий доказ: мотоцикл марки «Viper» без реєстраційного номерного знаку, який знаходиться на зберіганні на спеціальному майданчику зберігання транспортних засобів Головного управління Національної поліції у Волинській області за адресою: вулиця Заводська, 2а, місто Ковель, Волинська область, повернути обвинуваченому ОСОБА_7 .

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 26 серпня 2021 року на мотоцикл марки «Viper» без реєстраційного номерного знаку, скасувати.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта у розмірі 5148 (п`ять тисяч сто сорок вісім) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Турійський районний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий