У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 285/5851/21

провадження № 1-кп/0285/282/22
29 червня 2022 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:
головуючої судді………………....…..Літвин О. О.,
секретаря…………………………….. ОСОБА_1 ,
за участю:
прокурора……………………...…….. ОСОБА_2 ,

обвинуваченого...................…………. ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду
кримінальне провадження №0000401 по обвинуваченню
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта вища, який проживає по АДРЕСА_2 , не працює,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,-
встановив:
До суду у листопаді 2021 року надійшов обвинувальний акт, з якого вбачається, що ОСОБА_4 20.04.2019 близько 03 год. 40 хв., знаходячись всередині приміщення розважального клубу «SОНО», який розташований по вулиці Швитригайлос, буд.7 у м. Вільнюс, Литовської Республіки, помітив на дивані жіночу шкіряну сумку та вирішив її викрасти.

Реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, того ж дня, без розриву в часі, переслідуючи корисливий мотив, з метою особистого збагачення, переконавшись у відсутності власниці вказаної сумки та сторонніх осіб, які б могли перешкодити вчиненню кримінального правопорушення, ОСОБА_4 підійшов до дивану та взяв у руки жіночу шкіряну сумку, чорного кольору. Всередині останньої знаходилися: жіночий шкіряний гаманець, чорного кольору; Бельгійська ідентифікаційна картка, видана на ім`я ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 ); безконтактна платіжна картка банку «SЕВ»; дві платіжні банківські картки банку «Веlfius Bank»; картка страхування Європейського Союзу, видана на ім`я ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 ); мобільний телефон марки «Samsung» модель «Gаlаху J3 SМ-J330F/DS», вартістю 1351, 02 грн. з сім-картками операторів мобільного зв`язку «Теле2» номер НОМЕР_1 та «рrохіmius» номер НОМЕР_2 , які матеріальної цінності для потерпілої ОСОБА_5 ( ОСОБА_7 ) не становлять; чотири ключі, вартістю 17,69 грн. та грошові кошти в сумі 100 Євро, що у перерахунку по курсу НБУ, станом на 20.04.2021 становить 3065 грн. Вказане майно ОСОБА_4 умисно, таємно викрав. Вартість сумки та гаманця під час досудового розслідування визначити не представилось можливим, у зв`язку з відсутністю необхідної вихідної інформації.

У подальшому, з метою доведення свого протиправного умислу до кінця, з викраденим майном ОСОБА_4 залишив місце вчинення кримінального правопорушення та у подальшому розпорядився ним за власним розсудом, спричинивши потерпілій ОСОБА_5 ( ОСОБА_7 ) майновий збиток на суму 4 433,71 грн.

Умисні дії ОСОБА_4 , які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), органом досудового розслідування були кваліфіковані за ч.1 ст.185 КК України.

В підготовчому судовому засіданні ОСОБА_4 заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття провадження на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Прокурор зазначила, що клопотання обвинуваченого є обґрунтованим, оскільки кримінальне провадження відносно нього триває понад 3 роки, однак без думки потерпілої щодо заявленого клопотання, вважає, що закрити провадження неможливо.

Потерпіла про день та час розгляду справи повідомлена в порядку, визначеному КПК, до суду не прибула і не направила свого представника, будь-яких клопотань, заяв чи доказів не надала. Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема, демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Принагідно зазначити, що з моменту допиту потерпілої працівниками поліції Республіки Литви у квітні 2019 року, свою зацікавленість у розгляді справи вона жодного разу не виявила, протягом тривалого часу не зверталась за інформацією щодо стану розгляду її справи, на зв`язок ні з обвинуваченим і його захисниками, ні з Новоград-Волинським судом не виходила. Така її позиція, на думку суду, являється її свідомим волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації захисту свого права в судовому порядку.
Суд, заслухавши думки сторін, прийшов до наступного висновку.
Кримінальне законодавство обмежує строками давності повноваження держави щодо кримінального переслідування осіб, які вчинили кримінальні правопорушення. Зокрема, у ст.49 КК України визначено матеріально-правові підстави та умови для звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності. Строк давності це певний проміжок часу з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності. Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: закінчення встановлених, окрім іншого, ч.1 ст.49 ККУ строків, та відсутність обставин, що порушують їх перебіг. При цьому необхідно зауважити, що застосування кримінально-правових норм здійснюється у межах кримінально-процесуальних відносин. Тобто застосування норм матеріального кримінального права можливе лише одночасно із застосуванням норм кримінального процесуального закону.
Згідно зі статтями 284288 КПК України підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах. Ці умови є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності.
В п.1 ч.2 ст.284 КПК України законодавцем встановлено імперативне правило, за яким суд приймає рішення про закриття кримінального провадження у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, процесуально-правовою підставою якого є виключно згода обвинуваченого на таке звільнення.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.49 КК України особа, яка вчинила проступок звільняється від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, якщо з дня вчинення нею злочину минуло 3 роки. У цьому разі думка потерпілих з`ясовується, однак для закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності відмова потерпілих від обвинувачення не є визначальною. Крім цього, суд звертає увагу, що звільнення від кримінальної відповідальності за ст.49 КК (сплив строків давності) є безумовним і здійснюється судом незалежно від факту примирення з потерпілим, відшкодування обвинуваченим шкоди потерпілому, щирого каяття тощо.
Так, санкція ч.1 ст.185 КК України передбачає такі види покарань: штраф від 1000 до 3000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; громадські роботи від 80 до 240 годин; виправні роботи до двох років; арешт до шести місяців; обмеження волі до п`яти років.
З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_4 вчинив кримінальний проступок 20.04.2019 і на момент розгляду судом кримінального провадження закінчився передбачений законом трирічний строк давності притягнення його до кримінальної відповідальності.
Перебіг строків давності притягнення до кримінальної відповідальності не переривався, інших кримінальних правопорушень протягом 3 років з дня вчинення інкримінованого обвинуваченому проступку, він не вчиняв. Будь-яких даних, які б свідчили про ухилення ОСОБА_4 від слідства чи суду, під час розгляду справи не встановлено.
Згідно матеріалів кримінального провадження, відповідно до ст.12 КК України, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, яке відноситься до кримінальних проступків.
Строк давності притягнення до кримінальної відповідальності закінчився 20.04.2022 з урахуванням положень ст.12 КК України про тяжкість відповідного кримінального правопорушення та положень ст.49 КК, якою передбачені строки давності притягнення особи до кримінальної відповідальності.
Судом встановлено, що обвинувачений розуміє права, передбачені ч.3 ст.285 КПК України, підставу звільнення від кримінальної відповідальності за ст.49 КК України, а також наслідки закриття кримінального провадження з цієї підстави.

Оскільки визначені ст.49 КК України положення дотримано, їх правдивість ні в кого зі сторін провадження не викликає сумнівів, суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання та звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Разом з тим, закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, не виключає можливості цивільно-правової відповідальності особи за шкоду, заподіяну нею, і не позбавляє потерпілу права звернутися до суду у порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 44, 49 КК України, ст.ст.284-287, 314 КПК України суд,-

ухвалив:
Клопотання обвинуваченого задовольнити.
Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, на підставі ст.49 КК України,
та закрити кримінальне провадження №0000401 відносно нього на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.
Ухвалу може бути оскаржено до Житомирського апеляційного суду через Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Головуюча суддя ОСОБА_8