ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/6612/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/817/204/22 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - тримання під вартою
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2022 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши 25 липня 2022 року у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку в залі Тернопільського апеляційного суду матеріали справи за апеляційною скаргою підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 травня 2022 р.,
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 травня 2022 р. задоволено клопотання слідчого СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_9 , погодженого прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_6 , під час досудового розслідування кримінального провадження №0000598 від 28 квітня 2022 р. про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , такого, що тимчасово не працює, раніше неодноразового судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, та застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою з правом внесення застави у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 99240 грн., з покладенням на нього відповідних обов`язків у випадку її внесення.

Датою закінчення дії ухвали зазначено 23 липня 2022 року.

У задоволенні клопотання підозрюваного ОСОБА_7 про застосування до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, підозрюваний ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить строк на апеляційне оскарження поновити, оскаржувану ухвалу скасувати.

Зазначає, що 28 травня 2022 р. в залі суду було проголошено та надано йому копію резолютивної частини ухвали про обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в якій зазначено про те, що повний текст ухвали буде складений не пізніше п`яти діб з дня оголошення резолютивної частини ухвали і буде оголошений учасникам судового провадження 02 червня 2022 р. о 14 год. 20 хв.

02 червня 2022 р. він не був присутнім в місцевому суді під час проголошення повного тексту ухвали. Копію оскаржуваної ухвали отримав з великим запізненням про що зазначив в судовому засіданні апеляційного суду.

Таким чином, апелянт вважає, що строк подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді є пропущеним з поважних причин.

На переконання апелянта, оскаржувана ухвала слідчого судді є незаконною, необґрунтованою та невмотивованою.

Зазначає, що слідчий суддя в даному випадку був зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, оскільки стороною обвинувачення не доведено наявності всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України.

Вважає, що слідчим суддею в порушення приписів ст. ст. 84, 86, 87, 94, 194 КПК України не встановлено наявність обґрунтованої підозри та допустимість чи недопустимість доказів ( з точки зору можливості їх використання з метою обґрунтування підозри та прийняття судового рішення), якими сторона обвинувачення обґрунтовує підозру під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На думку підозрюваного, вказані в оскаржуваній ухвалі слідчого судді ризики не знаходять свого підтвердження матеріалами справи.

Зазначає, що сторона обвинувачення обґрунтувала існування ризику того, що він буде вчиняти спроби переховуватись від органу досудового розслідування та суду, а слідчий суддя, в свою чергу, визнав обґрунтованість існування такого ризику законним, тим, що він ніде не працює, не має постійного місця проживання, міцних соціальних зв`язків. На думку апелянта, всі ці твердження в жодному разі не є доказом спроб вчинення ним спроб переховування.

Щодо ризику незаконного випливу на потерпілого, свідків, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста вважає, що дані обставини повинні бути підтверджені належними доказами, зокрема, такими, які б підтверджували факт його підготовки до вчинення дій, спрямованих на незаконний вплив, або реального вчинення відповідних дій, показаннями вищеперелічених осіб, які б доводили незаконний вплив, що здійснюється безпосередньо підозрюваним або через довірених осіб.

Вказує, що сторона обвинувачення обґрунтовувала існування ризику вчинення інших кримінальних правопорушень чи продовження кримінального правопорушення, виключно посилаючись на його характеризуючі дані, без надання реальних доказів існування зазначеного ризику.

В свою чергу слідчий суддя під час розгляду клопотання про застосування щодо нього запобіжного заходу всупереч вимогам КПК України визнав існування цього ризику без реальних доказів існування такого.

Підсумовуючи вищенаведене, апелянт вважає, що ризики, зазначені в клопотанні прокурора, не ґрунтуються на доказах і не можуть вважатись підставою обрання запобіжного заходу у розумінні ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки по своїй суті є припущеннями сторони обвинувачення, а визнання слідчим суддею таких ризиків доведеними без обґрунтування достатніми доказами, робить таке судове рішення незаконним та необґрунтованим.

Крім цього, зазначає, що проголошення слідчим суддею резолютивної частини ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а саме ст. ст. 3, 376 КПК України.

Заслухавши суддю - доповідача, який виклав суть ухвали та доводи апеляційної скарги, пояснення підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, зіславшись на доводи, викладені в ній, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Що стосується посилання апелянта на те, що повний текст оскаржувано рішення слідчого судді ним не отримано, слід зазначити наступне.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Частиною 3 ст. 395 КПК України передбачено, що для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

З матеріалів розгляду клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 вбачається, що під час оголошення повного тексту рішення учасники судового розгляду не з`явились, про що свідчить журнал судового засідання від 02 червня 2022 р. (а. с. 96).

Докази надсилання повного тексту ухвали слідчого судді підозрюваному ОСОБА_7 чи отримання рішення у інший спосіб у матеріалах справи відсутні.

Враховуючи те, що у справі відсутні відомості про отримання ОСОБА_7 копії ухвали вчасно, не довіряти його твердженням немає підстав. Відповідно строк апеляційного оскарження пропущений з поважних причин і підлягає поновленню.

З огляду на ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, слідчим відділом Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у об`єднаному кримінальному провадженні, №0000598 від 28 квітня 2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України.

У період часу із 18:30 год. 26.04.2022 по 09:00 год. 27.04.2022, ОСОБА_7 , під час введеного воєнного стану в державі (Указ Президента №64/2022 від 24 лютого 2022 р.) шляхом віджиму металопластикових дверей проник у приміщення перукарні "Фантазія", що за адресою: м. Тернопіль, вул. Слівенська, 3, звідки таємно викрав грошові кошти, чим спричинив матеріальну шкоду на суму 2 000 грн.

Відомості про вчинене кримінальне правопорушення внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000598 від 28 квітня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

02 травня 2022 р. близько 11 години 20 хвилин ОСОБА_7 , перебуваючи у приміщенні магазину "АТБ-маркет", який знаходиться за адресою: проспект Злуки, 45, м. Тернопіль, під час введення воєнного стану у державі (Указ Президента №64/2022 від 24 лютого 2022 року), таємно, шляхом вільного доступу викрав з торгового стелажу магазину одну пляшку лікеру марки "Baileys", об`ємом 0,5 л, таким чином завдав ТОВ "АТБ-маркет" майнову шкоду на загальну суму близько 466,6 гривень.

Відомості про вчинене кримінальне правопорушення внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000638 від 12 травня 2022 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

04 травня 2022 р. близько 11 години 20 хвилин ОСОБА_7 , перебуваючи у приміщенні магазину "АТБ-маркет", який знаходиться за адресою: вул. Збаразька, 18, м. Тернопіль, під час введення воєнного стану у державі (Указ Президента №64/2022 від 24 лютого 2022 року), таємно, шляхом вільного доступу, викрав з торгового стелажу магазину одну пляшку лікеру марки "Шеріданс", об`ємом 0,5 л, таким чином завдав ТОВ "АТБ-маркет" майнову шкоду на загальну суму близько 572.20 гривень.

Відомості про вчинене кримінальне правопорушення внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000639 від 12 травня 2022 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

25.05.2022 р. відповідно до ч. 1 ст. 217 КПК України матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000598 від 28 квітня 2022 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України, №0000638 від 12 травня 2022 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України, №0000639 від 12 травня 2022 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, об`єднано в одне провадження, якому присвоєно єдиний №0000598.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в період часу з 18:30 год 26.04.2022 по 09:00 год 27.04.2022 у ОСОБА_7 , який знаходився біля приміщення перукарні «Фантазія», що розташована по м. Тернопіль по вул. Слівенська, 3, виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, поєднане із проникненням у інше приміщення.

Реалізуючи свій злочинний умисел та переслідуючи корисливий мотив, в період часу з 18:30 год 26.04.2022 по 09:00 год 27.04.2022 ОСОБА_7 , перебуваючи біля приміщення перукарні «Фантазія», що розташована по вул. Слівенська, 3, в м. Тернополі, діючи умисно та переслідуючи корисливі мотиви, переконавшись, що поблизу нікого немає та його дії не будуть помічені сторонніми особами, шляхом віджиму вхідних металопластикових дверей проник у приміщення перукарні «Фантазія», в якому підприємницьку діяльність здійснює ОСОБА_10 , звідки таємно викрав грошові кошти в сумі 2000 гривень.

Із викраденим майном ОСОБА_7 із місця вчинення злочину втік, чим спричинив ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 2000 гривень.

Окрім цього, 04 травня 2022 р. близько 11 години 17 хвилин у ОСОБА_7 , який перебував в приміщенні магазину «АТБ-Маркет», що знаходиться за адресою: вул. Збаразька, 18, м. Тернопіль, у якому здійснює свою підприємницьку діяльність ТОВ «АТБ-Маркет», виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка) в умовах воєнного стану.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, 04 травня 2022 р. близько 11 години 20 хвилин ОСОБА_7 в приміщенні магазину «АТБ-Маркет», який знаходиться за адресою: вул. Збаразька, 18, м. Тернопіль, а саме у відділенні, де знаходилися алкогольні напої, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає та його дії не будуть помічені сторонніми особами, діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, таємно, шляхом вільного доступу, власноруч взяв із стелажу згаданого магазину пляшку лікеру торговельної марки «Sheridans» об`ємом 0,5 л та, відійшовши від стелажу, заховав пляшку у внутрішню кишеню пальта, в якому був одягнений.

Після цього ОСОБА_7 , не розраховувавшись за викрадену пляшку лікеру торговельної марки «Sheridans» об`ємом 0,5 л., покинув приміщення магазину «АТБ-Маркет», який знаходиться за адресою: вул. Збаразька, 18, м. Тернопіль, чим спричинив майнову шкоду ТОВ «АТБ-Маркет» на загальну суму 572 гривень 20 копійок.

Окрім цього, 04 травня 2022 р. близько 13 години 49 хвилин у ОСОБА_7 , який перебував в приміщенні магазину «АТБ-Маркет», який знаходиться за адресою: проспект Злуки, 45, м. Тернопіль, у якому здійснює свою підприємницьку діяльність ТОВ «АТБ-Маркет», виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка) в умовах воєнного стану.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, 04 травня 2022 р. близько 13 години 49 хвилин ОСОБА_7 в приміщенні магазину «АТБ-Маркет», який знаходиться за адресою: проспект Злуки, 45, м. Тернопіль, а саме у відділенні, де знаходилися алкогольні напої, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає та його дії не будуть помічені сторонніми особами, діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, таємно, шляхом вільного доступу власноруч взяв із стелажу пляшку лікеру торговельної марки «Baileys» об`ємом 0.5 л та, відійшовши від прилавку заховав одну із пляшок у внутрішню кишеню пальта, в яке був одягнений, а іншу пляшку поставив на прилавок із алкогольними напоями.

Після чого ОСОБА_7 , не розраховувавшись за викрадену пляшку лікеру торговельної марки «Baileys» об`ємом 0.5 л., покинув приміщення магазину «АТБ-Маркет», який знаходиться за адресою: проспект Злуки, 45, м. Тернопіль, чим спричинив майнову шкоду ТОВ «АТБ-Маркет» на загальну суму 466 гривень 60 копійок.

Таким чином, органом досудового розслідування встановлено достатність доказів для підозри ОСОБА_7 у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно та в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України.

26 травня 2022 р. ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України.

28 травня 2022 р. слідчий СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_9 за погодженям із прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_6 під час досудового розслідування кримінального провадження №0000598 від 28 квітня 2022 р. за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, звернувся до слідчого судді із клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою терміном на 60 діб, яке слідчий суддя своєю ухвалою 28 травня 2022 р. задовольнив.

Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчинені підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. При цьому слідчий суддя зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх вказаних вище обставин.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Зокрема, Європейський суд з прав людини у рішенні «К. Г. проти Німеччини», «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

При цьому тлумачення поняття «обґрунтованість» буде залежати від усіх обставин справи (рішення ЄСПЛ у справі «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства»).

Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з необхідністю на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи (рішення ЄСПЛ у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства»).

Виходячи з наведеного і надаючи оцінку матеріалам провадження, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень за ч. 4 ст. 185 КК України, яка підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: заявою ОСОБА_10 про вчинення кримінального правопорушення від 27.04.2022; рапортом оперативного чергового Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_11 від 27.04.2022; протоколом огляду місця події від 27.04.2022; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_10 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 ; висновком судової дактилоскопічної експертизи № СЕ-19/120-22/4682-д від 19.05.2022; повідомленням про результати перевірки від 25.05.2022; заявою ОСОБА_13 про вчинення кримінального правопорушення від 11.05.2022; протоколом огляду (відеозапису) від 17.05.2022 з магазину ТОВ «АТБ-Маркет» що знаходиться на просп. Злуки, 45 м. Тернопіль; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 ; протоколом допиту представника потерпілої юридичної особи ТОВ «АТБ-Маркет» ОСОБА_14 ; прихідною накладною № 44 від 04.05.2022; заявою ОСОБА_15 про вчинення кримінального правопорушення від 11.05.2022; протоколом огляду (відеозапису) від 17.05.2022 з магазину ТОВ «АТБ-Маркет», що знаходиться на вул. Збаразька, 18 м. Тернопіль; протоколом допиту свідка ОСОБА_15 ; протоколом допиту представника потерпілої юридичної особи ТОВ «АТБ-Маркет» ОСОБА_14 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_16 ; інвентаризаційною відомістю № 9781 від 04.05.2022.

Колегія суддів також враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні «Феррарі-Браво проти Італії» - заява №9627/81 від 14 березня 1984 року, відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

При цьому колегія суддів зазначає, що на даній стадії провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою відповідно до ч. 2 даної статті є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті (переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується).

Окрім наявної обґрунтованої підозри слідчий суддя правильно врахував, що у даному кримінальному провадженні існують ризики, наведені слідчим у клопотанні про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та доведені прокурором в судовому засіданні, а саме: підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого чи свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчиняти інші кримінальні правопорушення, з чим погоджується колегія суддів апеляційного суду.

Надаючи оцінку можливості підозрюваному ОСОБА_7 переховуватися від слідства та суду, колегія суддів звертає увагу, що ОСОБА_7 розуміє, що у разі доведення його вини йому може бути призначено покарання у виді позбавлення волі від п`яти до восьми років за санкцією ч. 4 ст. 185 КК України, а тому є достатньо підстав вважати, що підозрюваний з метою уникнення покарання може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами. У рішенні по справі «W. проти Швейцарії» від 26.01.1993 р. Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину за ч. 4 ст. 185 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, і згідно із ст. 12 КК України він є тяжким злочином.

Крім цього, у пункті 58 рішення Європейського суду з прав людини у справі Бекчієв проти Молдови від 04.10.2005 зазначено, що ризик втечі має оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

Також в оскаржуваній ухвалі слідчого судді зазначено, що у іншому кримінальному провадженні, яке перебуває на розгляді у Тернопільському міськрайонному суду Тернопільської області справа №607/4570/21, встановлено обставини неналежної поведінки ОСОБА_7 , а саме систематичні неявки у судові засідання у кримінальному провадженні №0000089 від 01.02.2021.

Таким чином, на переконання колегії суддів, слідчий суддя дійшов вірного висновку про існування даного ризику, та те, що ОСОБА_7 намагається уникнути відповідальності по пред`явлених йому обвинуваченнях за вчинення кримінальних правопорушень проти власності та ухиляється від явки до суду.

Слідчий суддя також врахував характер вчиненого кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_7 , особу підозрюваного ОСОБА_7 , який раніше неодноразово судимий, сімейний стан, соціальні зв`язки підозрюваного, характер вчинення кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує особі у випадку визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років, того, що проведені не усі необхідні слідчі (розшукові) дії в межах даного кримінального провадження, та вказав, що зазначені обставини не здатні нівелювати встановлених ризиків та не дають можливості стверджувати слідчому судді, що належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_7 здатен забезпечити запобіжний захід, відмінний від тримання під вартою, з чим погоджується колегія суддів апеляційного суду.

Колегія суддів вважає, що доведеним є і ризик незаконного впливу на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, який полягає у процедурі отримання свідчень від осіб, які є потерпілими, свідками, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

Надаючи оцінку можливості підозрюваним ОСОБА_7 вчинити інше кримінальне правопорушення, колегія суддів погоджується із твердженням слідчого судді, що ОСОБА_7 неодноразово раніше вчиняв умисні корисливі злочини проти власності, судимість за які не знята та непогашена, більше того, востаннє засуджений 01.07.2021 вироком Тернопільського міськрайонного суду за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді арешту на строк 3 місяці, тож підозрюваний належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, продовжив вчиняти нові умисні злочини.

Крім цього, Тернопільським міськрайонним судом слухаються декілька кримінальних проваджень щодо ОСОБА_7 за аналогічні злочини.

Вищенаведене свідчить про стійку протиправну поведінку підозрюваного, підвищену суспільну небезпеку та схильність до вчинення злочинів.

Задовольняючи вказане клопотання слідчого, слідчий суддя, встановивши наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення, врахувавши вагомість наданих доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_7 злочинів, майновий стан і відсутність офіційного місця роботи, дійшов обґрунтованого висновку, що відносно підозрюваного слід обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки саме такий запобіжний захід забезпечить виконання підозрюваним ОСОБА_7 процесуальних обов`язків та попередить вчинення ним дій, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Колегія суддів при апеляційному розгляді також враховує рекомендації, надані Верховним Судом у листі від 03 березня 2022 р. №1/0/2-22 «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану», в яких йдеться про те, що запровадження воєнного стану та збройної агресії щодо України самі по собі є ризиками, які мають враховувати суди при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, яка попередньо була висловлена і Радою суддів України в рекомендаціях щодо роботи судів в умовах воєнного стану, оприлюднених 02 березня 2022 р.

Враховуючи викладене, слідчий суддя прийшов до правильного висновку, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить можливість запобігання ризикам, зазначеним в ч. 1 ст. 177 КПК України.

При цьому колегія суддів наголошує, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, але на даній стадії досудового розслідування по даній конкретній справі з урахуванням особи підозрюваного та тяжкості можливого покарання, яке загрожує у разі доведеності вини та визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за рішенням суду, наявність по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який навіть з урахуванням презумпції невинуватості переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного, - підстав для застосування до ОСОБА_7 іншого, не пов`язаного з триманням під вартою запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає.

Застосувавши до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчий суддя при розгляді клопотання слідчого у відповідності до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України, врахувавши конкретні обставини кримінального провадження, також дійшов вірного висновку щодо можливості визначення підозрюваному ОСОБА_7 розміру застави в сумі 99240 грн., яка достатньою мірою, у разі внесення застави, гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Згідно п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається у таких межах, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На переконання колегії суддів, саме такий розмір застави у межах, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України для даного виду кримінального правопорушення, що становить 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 99240 грн., є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього законом обов`язків та помірним для нього, враховуючи особу порушника та обставини вчиненого ним злочину.

Відповідно до практики ЄСПЛ особлива тяжкість деяких злочинів, яка викликає негативну реакцію суспільства і соціальні наслідки, виправдовує попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу (рішення у справі «Летельє проти Франції»).

Матеріали провадження не містять даних, які б унеможливлювали перебування підозрюваного під вартою.

З огляду на викладене слідчим суддею при розгляді клопотання повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому зазначені в апеляційній скарзі підстави, з яких підозрюваний просить скасувати ухвалу слідчого судді, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи та не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Доказів на спростування висновків слідчого судді в апеляційній скарзі не наведено, матеріалами провадження не встановлено і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не виявлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду дійшла остаточного висновку про залишення апеляційної скарги підозрюваного ОСОБА_7 без задоволення.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 182, 183, 184, 193, 194, 309, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:
Строк на апеляційне оскарження поновити.

Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 травня 2022 р. щодо ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
_______________ _________________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3