Справа № 204/6250/22
Провадження № 1-кс/204/1432/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2022 року слідчий суддя Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Донецькій області підполковника поліції ОСОБА_3 , погодженого прокурором відділу управління нагляду Донецької обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000622 від 05.07.2022 за фактом добровільного зайняття громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно розпорядчих функцій, у незаконних органах влади,створених на тимчасово окупованій території, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України,-

встановив:

До суду надійшло клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Донецькій області підполковника поліції ОСОБА_3 , погодженого прокурором відділу управління нагляду Донецької обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000622 від 05.07.2022 за фактом добровільного зайняття громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно розпорядчих функцій, у незаконних органах влади,створених на тимчасово окупованій території, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.
В обґрунтування клопотання зазначено, що в провадженні слідчого управління Головного управління Національної поліції в Донецькій області перебувають матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000622 від 05.07.2022 за фактом добровільного зайняття громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно розпорядчих функцій, у незаконних органах влади,створених на тимчасово окупованій території, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 23.07.2015 проходив службу в Головному управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Донецькій області. З 10.06.2021 обіймав посаду помічника начальника чергової зміни (з питань оперативного реагування у Маріупольському районі) Оперативно-координаційного центру Головного управління ДСНС України у Донецькій області. 21.05.2022 останнього виключено з кадрів ДСНС України на підставі наказу ГУ ДСНС України у Донецькій області №211 о/с від 21.05.2022.У відповідності до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно ст. 17 Конституції України захист суверенітету i територіальної цілісності України, забезпечення економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Відповідно до положення про Державну службу України з надзвичайних ситуацій, затвердженої постановою Кабінетів Міністрів України від 16 грудня 2015 р. № 1052, Державна служба України з надзвичайних ситуацій (ДСНС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій та запобігання їх виникненню, ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб, а також гідрометеорологічної діяльності. Статтею 2 положення про Державну службу України з надзвичайних ситуацій передбачено, що ДСНС у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства. Статтею 9 положення про Державну службу України з надзвичайних ситуацій передбачено, що ДСНС в межах повноважень, передбачених законом, на основі та на виконання Конституції та законів України, актів Президента України, постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, актів Кабінету Міністрів України, наказів МВС видає накази організаційно-розпорядчого характеру, організовує та контролює їх виконання. Згідно змісту статті 3 положення про Державну службу України з надзвичайних ситуацій, основними завданнями ДСНС є:реалізація державної політики у сфері цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій, запобігання їх виникненню, ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб, а також гідрометеорологічної діяльності;здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням і виконанням вимог законодавства у сфері цивільного захисту, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб;внесення на розгляд Міністра внутрішніх справ пропозицій щодо забезпечення формування державної політики у зазначених сферах;реалізація в межах повноважень, передбачених законом, державної політики у сфері волонтерської діяльності.Згідно змісту пунктів 2, 3, 6, 7, 8, 9, 11, 12, 13, 14, 17, 19, 20, 21, 22, 23, 24, 25, 26, 31, 32, 38, 39, 40, 41, 43, 44, 44-1, , 46, 48, 49, 50, 52, 73 статті 4 положення про Державну службу України з надзвичайних ситуацій, ДСНС відповідно до покладених на неї завдань: здійснює безпосереднє керівництво діяльністю єдиної державної системи цивільного захисту; формує проекти планів у сфері цивільного захисту державного рівня на мирний час та в особливий період, подає їх Міністрові внутрішніх справ для внесення в установленому порядку на розгляд Кабінету Міністрів України, організовує планування заходів цивільного захисту центральними та місцевими органами виконавчої влади; здійснює заходи щодо створення, утримання та реконструкції фонду захисних споруд цивільного захисту, ведення їх обліку, забезпечує разом з відповідними органами та підрозділами цивільного захисту, місцевими держадміністраціями здійснення контролю за готовністю зазначених споруд до використання за призначенням;здійснює заходи щодо впровадження інженерно-технічних заходів цивільного захисту, готує пропозиції щодо віднесення населених пунктів та об`єктів національної економіки до груп (категорій) із цивільного захисту; здійснює заходи щодо радіаційного і хімічного захисту, координує та контролює здійснення заходів щодо захисту населення і територій у разі виникнення радіаційних аварій та надзвичайних ситуацій, пов`язаних із виливом (викидом) небезпечних хімічних речовин; здійснює разом із центральними та місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями прогнозування імовірності виникнення надзвичайних ситуацій, визначає показники ризику та здійснює районування території України щодо ризику виникнення надзвичайних ситуацій; видає експертні висновки про рівень надзвичайної ситуації, веде їх облік; координує діяльність центральних та місцевих органів виконавчої влади, суб`єктів господарювання щодо здійснення заходів з евакуації населення; забезпечує здійснення заходів з мінімізації та ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, пов`язаних із технологічними терористичними проявами та іншими видами терористичної діяльності під час проведення антитерористичних операцій, а також проводить просвітницьку та практично-навчальну роботу з метою підготовки населення до дій в умовах вчинення терористичного акту; залучає підрозділи пошуково-рятувальних сил та аварійно-рятувальних служб центральних та місцевих органів виконавчої влади, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та координує їх діяльність під час ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій державного і регіонального рівня, організовує проведення пошуково-рятувальних робіт та здійснює контроль за їх проведенням; вносить Міністрові внутрішніх справ пропозиції щодо формування переліку суб`єктів господарювання, галузей та окремих територій, що підлягають постійному та обов`язковому аварійно-рятувальному обслуговуванню, а також порядку здійснення такого обслуговування;організовує та забезпечує охорону від пожеж підприємств, установ, організацій та інших об`єктів на підставі договорів; реалізує в межах повноважень, передбачених законом, державну політику у сфері волонтерської діяльності щодо надання допомоги громадянам, які постраждали внаслідок стихійного лиха, екологічних, техногенних та інших катастроф, а також щодо ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій техногенного або природного характеру; координує проведення аварійно-рятувальних та інших невідкладних робіт авіаційними силами та засобами ДСНС, інших центральних та місцевих органів виконавчої влади, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності; вносить до відповідних органів пропозиції щодо припинення польотів у разі порушення вимог нормативних документів з питань пошуково-рятувального забезпечення до усунення недоліків; здійснює оповіщення та інформування центральних та місцевих органів виконавчої влади про загрозу виникнення і виникнення надзвичайних ситуацій, методичне керівництво щодо створення і належного функціонування систем оповіщення цивільного захисту різного рівня; здійснює впровадження та забезпечує функціонування і розвиток системи екстреної допомоги населенню за єдиним телефонним номером 112;виконує акти Верховної Ради України, Президента України про надання Україною гуманітарної допомоги іншим державам, у тому числі організовує закупівлю послуг із завантаження, вивезення та складування вантажів, здійснює їх супроводження до місця призначення та передачу отримувачам гуманітарної допомоги; забезпечує в межах повноважень, передбачених законом: здійснення державного контролю у сфері гідрометеорологічної діяльності, реалізацію державної політики з питань медичного та біологічного захисту населення в разі виникнення надзвичайних ситуацій;організовує навчання населення щодо дій у надзвичайних ситуаціях, розробляє і затверджує відповідні організаційно-методичні рекомендації та програми з підготовки населення до таких дій; організовує і здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законів та інших нормативно-правових актів з питань техногенної та пожежної безпеки, цивільного захисту міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, місцевими держадміністраціями, іншими державними органами та органами місцевого самоврядування, суб`єктами господарювання; організовує та проводить перевірку стану готовності функціональних і територіальних підсистем єдиної державної системи цивільного захисту та відповідних органів управління ними до дій у разі виникнення надзвичайних ситуацій; здійснює безпосередньо та через свої територіальні органи реєстрацію декларацій відповідності матеріально-технічної бази суб`єкта господарювання вимогам законодавства з питань пожежної безпеки; здійснює відповідно до закону ліцензування господарської діяльності з надання послуг і проведення робіт протипожежного призначення; здійснює функції технічного регулювання у визначеній законодавством сфері; здійснює державний ринковий нагляд у межах сфери своєї відповідальності; перевіряє наявність і утримання в стані готовності автоматизованих систем раннього виявлення загрози виникнення надзвичайних ситуацій та оповіщення населення в разі їх виникнення та систем протипожежного захисту на об`єктах, які підлягають обладнанню такими системами; складає акти перевірок, видає приписи, постанови, розпорядження про усунення порушень вимог законодавства у сфері цивільного захисту, пожежної та техногенної безпеки, а в разі встановлення порушень, що створюють загрозу життю та здоров`ю людей, звертається безпосередньо та через територіальні органи до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері цивільного захисту, пожежної та техногенної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, об`єктів, споруд, цехів, дільниць, окремих приміщень, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту; розробляє та подає в установленому порядку на розгляд Міністра внутрішніх справ для внесення до Кабінету Міністрів України пропозиції щодо підвищення ефективності захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій, удосконалення системи цивільного захисту на відповідних територіях, в органах виконавчої влади та органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності; подає міністерствам, іншим центральним органам виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, місцевим держадміністраціям та органам місцевого самоврядування інформацію про юридичних та фізичних осіб, винних у порушенні законодавства у сфері цивільного захисту; застосовує адміністративно-господарські санкції за порушення вимог законодавства у сфері цивільного захисту, пожежної та техногенної безпеки; здійснює інші повноваження, визначені законом.Відповідно до посадової інструкції помічника начальника другої чергової зміни (з питань оперативного реагування у Маріупольському районі) Оперативно-координаційного центру Головного управління ДСНС України у Донецькій області завданням та обов`язком ОСОБА_5 є наступне: п. 2.1 являється черговим по змінах (караулах) Маріупольського гарнізону. Йому в оперативному порядку підпорядковуються всі зміни (караули) підпорядкованих підрозділів Головного управління в Маріупольському районі; п. 2.2. являється старшим в зміні. Організовує, контролює та виконує роботу за напрямком зміни, відповідає за своєчасне та якісне її виконання; п. 2.5. Повинен виїжджати на надзвичайні ситуації, небезпечні та резонансні події, пожежі і керувати роботою підпорядкованих підрозділів Головного управління в Маріупольському районі відповідно до чинного законодавства України.Водночас ОСОБА_5 в умовах, коли Український народ героїчно протистоїть російському агресору, у порушення вимог ст. 1, 2, 17 Конституції України, зрадив українській державі та всьому Українському народові, добровільно зайнявши посаду «начальника оперативно-диспетчерскойслужбы ГПСО г. Мариуполь МЧС днр» створених на тимчасово окупованій території, тобто злочин проти основ національної безпеки України за наступних обставин. Так, 24.08.1991 Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки схвалено «Акт проголошення незалежності України», яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України. У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16.07.1990 вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах. Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди.Положеннями статей 1 та 2 Основного Закону України - Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою, унітарною державою, суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружу, співробітництво і партнерство між Україною і рф 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.Упродовж 2013 року у зв`язку з демократичними процесами, які відбувалися на території України, у представників влади рф та службових осіб з числа керівництва збройних сил рф, досудове розслідування та судовий розгляд щодо яких здійснюється в інших кримінальних провадженнях, виник злочинний умисел на вчинення протиправних дій, спрямованих на порушення суверенітету і територіальної цілісності України, зміну меж її території та державного кордону на порушення порядку, встановленого Конституцією України. Мотивами зазначеного умислу стали євроінтеграційний курс розвитку України, підготовка до підписання Угоди про асоціацію між Україною та Європейським Союзом, Європейським Співтовариством з атомної енергії та їхніми державами-членами, які розцінені представниками влади і Збройних Сил рф як безпосередня загроза економічним та геополітичним інтересам рф, що сприятиме втраті впливу над політичними процесами в Україні та позбавить контролю над її економічною діяльністю, призведе до поглиблення співпраці України з Організацією Північноатлантичного договору з метою досягнення критеріїв, необхідних для набуття членства у цій організації та можливої денонсації угод щодо тимчасового розташування Чорноморського флоту рф на території України в АР Крим та м. Севастополі.Свою злочинну мету співучасники з числа представників влади та збройних сил рф вирішили досягти шляхом ведення агресивної війни проти України з використанням підпорядкованих підрозділів і військовослужбовців збройних сил рф, у тому числі дислокованих на підставі міжнародних угод на території АР Крим і м. Севастополя, а також залучення до виконання злочинного плану інших осіб, у тому числі громадян України та російської федерації, створення і фінансування незаконних збройних формувань та вчинення інших злочинів.При цьому вони усвідомлювали, що такі протиправні дії призведуть до порушення суверенітету і територіальної недоторканості України, незаконної зміни меж її території та державного кордону, заподіяння значних матеріальних збитків та інших тяжких наслідків, передбачали і прагнули їх настання.З метою реалізації вказаного умислу впродовж 2013 року на території рф службові особи генерального штабу збройних сил російської федерації (далі ГШ ЗС РФ), на виконання наказів та під безпосереднім керівництвом представників влади та службових осіб збройних сил рф, досудове розслідування та судовий розгляд щодо яких здійснюється в інших кримінальних провадженнях, розробили злочинний план, яким передбачалося для досягнення військово-політичних цілей рф, що на думку співучасників були прямо пов`язані із необхідністю незаконної окупації та подальшої анексії АР Крим, м. Севастополя та південно-східних регіонів України, поряд із застосуванням політичних, дипломатичних, економічних та інформаційних заходів, використання протестного потенціалу населення південно-східних регіонів України для організації сепаратистських референдумів, спрямованих на порушення територіальної цілісності України.У подальшому, з грудня 2013 року до лютого 2014 року, для забезпечення схвалення та підтримки громадянами рф і мешканцями південно-східних регіонів України злочинних діянь, направлених на порушення суверенітету і територіальної цілісності України та встановлення впливу і вагомості рф на світовій арені, представники влади та збройних сил рф, на виконання спільного злочинного плану, організували із застосуванням засобів масової інформації розпалювання в Україні національної ворожнечі шляхом ведення інформаційно-пропагандистської підривної діяльності.Ураховуючи, що територія АР Крим та м. Севастополя мала найбільше військово-стратегічне значення для представників влади та збройних сил рф серед інших територій України, які були об`єктом їх злочинного посягання, а також те, що на вказаній території дислокувалися підрозділи Чорноморського флоту російської федерації (далі ЧФ РФ), що сприяло найбільш прихованому використанню регулярних військ збройних сил рф поряд з іншими елементами гібридної війни, а тому її ведення проти України співучасники злочинного плану вирішили розпочати з території півострова Крим.Також, представниками влади і збройних сил рф вчинялися дії щодо зміни меж території та державного кордону України на іншій території держави.У березні - квітні 2014 року в м. Донецьк та інших населених пунктах Донецької області розпочалася збройна агресія російської федерації шляхом неоголошених та прихованих вторгнень підрозділів збройних сил та інших силових відомств російської федерації, організації та підтримки терористичної діяльності та діяльності, направленої на окупацію Донецької області та порушення територіальної цілісності України.В окремих містах та районах Донецької області всупереч законодавству України 06 квітня 2014 року проведено незаконний референдум з питання «Про підтримку акту про державну самостійність Донецької народної республіки», за результатами якого 07.04.2014 проголошено створення незаконного псевдодержавного утворення «Донецька народна республіка» (далі - «днр»).З метою забезпечення діяльності самопроголошеної «днр» представниками російської федерації з числа своїх громадян та місцевого населення Донецької області сформовані підрозділи політичного (так звані «органи державної влади «днр») та силового блоків (до складу яких увійшли представники так званих правоохоронних органів та незаконних збройних формувань), які мали стабільний склад лідерів, підтримували між собою тісні стосунки, забезпечували централізоване підпорядкування учасників політичного та силового блоку лідерам організації, а також розробили план злочинної діяльності та чіткий розподіл функцій учасників щодо його досягнення.В результаті вищезазначених подій значна кількість території та населених пунктів Донецької області протягом квітня-вересня 2014 року опинилась під контролем регулярних з`єднань і підрозділів збройних сил та інших військових формувань російської федерації, підпорядкованих і скеровуваних ними російських радників та інструкторів, російської федерації на території Донецької області так званої «днр», які Законом України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» № 2268-VIII від 18.01.2018, Постановою Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» № 254-VIII від 17.03.2015 та Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» № 1680-VII від 16.09.2014 визнані тимчасово окупованими територіями, а органи державної та місцевої влади України та бюджетні установи, згідно з Постановою Кабінету Міністрів України № 595 від 07.11.2014, припинили свою діяльність на вказаних територіях та переміщені на підконтрольну органам державної влади України територію.19.02.2022 керівництвом рф в умовах триваючого міжнародного збройного конфлікту в порушення положень ст. 51 Женевської конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949, ст. 23 Гаазької конвенції про закони та звичаї війни на суходолі від 18.10.1907, Загальної декларації про права людини, ст. 36 Конвенції про права дитини, Європейської конвенції про здійснення прав дітей, ст. ст. 30, 30-1 Закону України «Про охорону дитинства» на тимчасово окупованій території Донецької області оголошено примусову загальну мобілізацію громадян України, які мешкають на тимчасово окупованій території Донецької області, в тому числі неповнолітніх, для участі у військових діях, спрямованих проти держави Україна. Всупереч вказаним нормам міжнародного гуманітарного права президент російської федерації (далі - рф) володимирпутін, а також інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади рф, діючи всупереч вимогам п. п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (ХХV) від 21.12.1965 № 2131 (ХХ), від 14.12.1974 № 3314 (ХХІХ), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів збройних сил рф на територію України.Так, 24.02.2022, на виконання вищевказаного наказу, військовослужбовці збройних сил російської федерації, шляхом збройної агресії, з погрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно вторглась на територію Україну через державні кордони України в Автономній республіці Крим, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та здійснила збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, та здійснили окупацію частин вказаної території, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.24 лютого 2022 року указом президента України Володимира Зеленського № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України, який в подальшому неодноразово продовжено, востаннє до 23.08.2022.Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 75 від 25.04.2022 «Про затвердження Переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 27 квітня 2022 року» Маріупольська міська територіальна громада Донецької області включена до переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 30 квітна 2022 року.Згідно ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»: тимчасово окупована російською федерацією територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Тимчасова окупація російською федерацією території України, незалежно від її тривалості, є незаконною і не створює для російської федерації жодних територіальних прав. Згідно п. 6 ст. 1-1 зазначеного Закону: окупаційна адміністрація російської федерації сукупність державних органів і структур російської федерації, функціонально відповідальних за управління тимчасово окупованими територіями та підконтрольних російській федерації самопроголошених органів, які узурпували виконання владних повноважень на тимчасово окупованих територіях та які виконували чи виконують властиві органам державної влади чи органам місцевого самоврядування функції на тимчасово окупованій території України, в тому числі органи, організації, підприємства та установи, включаючи правоохоронні та судові органи, нотаріусів та суб`єктів адміністративних послуг. Згідно п. 7 ст. 1-1 вказаного закону: тимчасово окупована російською федерацією територія України це частини території України, в межах яких збройні формування російської федерації та окупаційна адміністрація російської федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування російської федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації російської федерації. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 3 вказаного закону тимчасово окупована територія визначається сухопутна територія тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України, водні об`єкти або їх частини, що знаходяться на цих територіях.Так, приблизно на початку березня 2022 року (точна дата та час органами досудового розслідування не встановлена) військовослужбовці збройних сил російської федерації, шляхом збройної агресії, спільно з представниками так званої «днр» які є частиною окупаційної адміністрації рф, здійснили тимчасову окупацію території м. Маріуполь Донецької області з державними органами, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями, іншими об`єктами та створено самопроголошений, незаконний та підконтрольний окупаційний адміністрації рф та мнсрф орган виконавчої влади «МНС м. Маріуполь» всупереч приписам Конституції України та Законів України. Згідно Положення про Міністерство по справам цивільної оборони, надзвичайних ситуацій та ліквідації наслідків стихійних лих Донецької народної республіки, затвердженого указом глави Донецької народної республіки від 12.04.2019 № 98 встановлено, що Міністерство по справам громадської оборони, надзвичайних ситуацій та ліквідації наслідків стихійних лих Донецької народної республіки є республіканським органом виконавчої влади, здійснюючим функції по формуванню та реалізацією державної політики, нормативно правовому регулюванню, а також по державному надзору та контролю в сфері цивільної оборони, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій, забезпечення пожежної, ядерної і радіаційної безпеки, використання ядерної енергії, гідрометеорологічної діяльності, безпеки людей на водних об`єктах та гірничих підприємствах, роботи з гуманітарною допомогою. В своїй діяльності Міністерство підконтрольне, підзвітне та відповідальне перед головою донецької народної республіки. Діяльність Міністерства координується урядом Донецької народної республіки у відповідності до конституції донецької народної республіки, законами, указами і розпорядженнями глави донецької народної республіки.Так, приблизно на початку квітня 2022 року (більш точний час органами досудового розслідування невстановлений), ОСОБА_5 пройшов співбесіду з представниками так званої «днр», які є частиною окупаційної адміністрації рф, на предмет його переходу на сторону окупанта. У ході вказаної співбесіди ОСОБА_5 , діючи умисно надав згоду представникам рф та добровільно зайняв керівну посаду пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, а саме«начальника оперативно-диспетчерскойслужбы ІНФОРМАЦІЯ_2 » в структурному підрозділі окупаційної адміністрації рф, а саме самопроголошеного, незаконного органу виконавчої влади так званого МЧС «днр».Продовжуючи виконувати свій злочинний умисел, спрямований на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, 15.06.2022 ОСОБА_5 , згідно відеозапису, розміщеному на відеохостингу «YouTube» на каналі з назвою « ІНФОРМАЦІЯ_3 » в публікації з назвою « ІНФОРМАЦІЯ_4 ІНФОРМАЦІЯ_5 » на фоні пошкодженої будівля в м. Маріуполі, Донецької області, будучи одягнутим у формений одяг, з шевронами «МЧС днр» та «Пожарно-спасательныйотряд» публічно заявив про добровільне зайняття керуючої посади в структурному підрозділі окупаційної адміністрації російської федерації, яка пов`язана з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, а саме на посаду так званого«начальника оперативно - диспетчерскойслужбы ГПСО г. Мариуполь МЧС днр» в структурному підрозділі окупаційної адміністрації рф, а саме самопроголошеного, незаконного органу виконавчої влади так званого МЧС «днр», що знаходиться в місті Маріуполі на тимчасово окупованій території в адміністративних межах Донецької області.
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , підозрюється у вчинені кримінального правопорушення,передбачене ч.5 ст.111-1 КК України.
29.07.2022 року за результатами досудового розслідування, при наявності достатніх доказів складено та у спосіб, передбачений КПК України, відповідно до вимог ч. 1 ст. 278, ч. 3 ст. 111, ч. 2 ст. 135 КПК України повідомлено про підозру ОСОБА_5 у добровільному зайнятті громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно розпорядчих функцій, у незаконних органах влади,створених на тимчасово окупованій території, тобто у вчиненні кримінального правопорушення,передбаченогоч.5ст.111-1 КК України.
03.08.2022 року повідомлення про підозру та повістки про виклик ОСОБА_5 опубліковано в газеті «Урядовий кур`єр» та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.
Наявність обґрунтованої підозри у вчинені ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному проваджені відповідними доказами.
Допитати підозрюваного ОСОБА_5 у даному кримінальному провадженні не виявилося можливим, оскільки останній переховується від органів досудового розслідування та суду та перебуває на тимчасово окупованій території України в м. Маріуполі Донецької області. У зв`язку з чим 11.08.2022 троку постановою слідчого СУ ГУНП в Донецькій області підозрюваного ОСОБА_5 оголошено у розшук.
Злочин у якому обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 згідно ст. 12 КК України відноситься до тяжких, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої, також, відповідно до норм ч. 5 ст. 49 КК України «Звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності», давність не застосовується у разі вчинення злочинів проти основ національної безпеки України, передбачених у статтях 109-114-2 цього Кодексу.
З огляду на викладене, внаслідок неправомірних дій ОСОБА_5 в даному випадку, зважаючи на положення ч. ч. 1, 2, 5, 10 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи з метою забезпечення можливої конфіскації майна.
Відповідно до обліків ЄДР МВС станом на 22.07.2022, за громадянином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстровано транспортний засіб ВАЗ 21099, 1997 року випуску, червоного кольору, номерний знак НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , № кузова НОМЕР_3 , № двигуна НОМЕР_4 , маса повна, кг. 1395, маса власна, кг. 1050, об`єм двигуна 1499, кількість циліндрів 4, кількість дверей 4.
Разом з тим, під час досудового розслідування виникла необхідність в забезпеченні збереження майна підозрюваного, з метою реалізації санкції ч. 5 статті 111-1 КК України внаслідок вчинення останнім кримінального правопорушення.
Під час досудового розслідування встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 на даний час переховується від органів досудового розслідування, перебуває на тимчасово окупованій території України в м. Маріуполі Донецької області, а одержавши відомості про звернення слідчого до суду з клопотанням про арешт майна, може не прибути до суду за судовим викликом внаслідок переховуванням від слідства, а також вжити заходи щодо приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна, яке підлягає арешту. З огляду на наявність достатніх підстав вважати, що існує реальна загроза приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна, яке підлягає арешту, розгляд даного клопотання необхідно проводити без повідомлення підозрюваного, щодо якого здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Враховуючи наявність достатність доказів, які вказують на вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, з метою реалізації санкції ч. 5 статті 111-1 КК України у вигляді конфіскації майна, яке може бути застосоване до ОСОБА_5 в разі його засудження за скоєння злочину враховуючи, що незастосування заборони на перереєстрацію зазначеного вище майна може призвести до незаконної перереєстрації права власності на нього, з метою його подальшого відчуження. У зв`язку з чим, слідчий звертається до суду з даним клопотанням про арешт майна і просить розглянути клопотання без виклику власника майна.
Від слідчого та прокурора надані заяви, про розгляд клопотання без їх участі.
На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, вважаю за можливе розглянути клопотання без повідомлення власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.
Ознайомившись з матеріалами клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.
Відповідно до ст. 84 КПК України доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Згідно зі ст. 4 Конвенції Ради Європи «Про відмивання, виявлення, вилучення і конфіскацію доходів, одержаних злочинним шляхом, та про фінансування тероризму» (ратифіковану Законом України N 2698-VI від 17.11.2010) - «слідчі і тимчасові заходи» - Кожна Сторона зобов`язана вжити такі заходи, які можуть знадобитися для можливості її здатності швидко визначити, виявити, заблокувати або заарештувати майно, яке підлягає конфіскації для того, щоб, зокрема, сприяти здійсненню конфіскації надалі.
Згідно зі ст. 5 даної Конвенції, держава Україна зобов`язана вжити заходів, які можуть знадобитися для того, щоб забезпечити застосування заходів щодо блокування, арешту та конфіскації також до:a) майна, в яке були перетворені або конвертовані доходи;b) майна, отриманого із законних джерел, якщо до нього було повністю або частково приєднані доходи, отримані злочинним шляхом; c) прибутку або інших вигод, отриманих від доходів, від майна, в яке були перетворені або конвертовані доходи, отримані злочинним шляхом, або від майна, до якого залучені доходи, отримані злочинним шляхом.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Згідно ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
За ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Як визначено ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно ч.4 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.
Відповідно до ч.5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
За ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
В судовому засіданні встановлено, що транспортний засіб - ВАЗ 21099, 1997 року випуску, червоного кольору, номерний знак НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , № кузова НОМЕР_3 , № двигуна НОМЕР_4 , маса повна, 1395 кг, маса власна, 1050 кг, об`єм двигуна 1499, кількість циліндрів 4, кількість дверей 4, зареєстрований за підозрюваним ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Санкція ч.5 ст.111-1 КК України передбачає вид додаткового покарання-конфіскацію майна. Незастосування заборони або обмеження користування, розпорядження вказаним майном-транспортним засобом, призведе до його незаконного використання або передачі іншим особам, що позбавить можливості застосування конфіскації.
Правовою підставою для арешту зазначеного майна є п.3 ч.2 ст.170 КПК України конфіскація майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.
Слідчий суддя вважає обґрунтованими доводи слідчого та прокурора, щодо необхідності накладення арешту на вказане майно, у зв`язку з чим, клопотання підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 98, 107, 110, 131, 132, 170-175, 309, 369-372, 376 КПК України, -

постановив:

Клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Донецькій області підполковника поліції ОСОБА_3 , погодженого прокурором відділу управління нагляду Донецької обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000622 від 05.07.2022 за фактом добровільного зайняття громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно розпорядчих функцій, у незаконних органах влади,створених на тимчасово окупованій території, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України - задовольнити.
Накласти арешт на транспортний засіб - ВАЗ 21099, 1997 року випуску, червоного кольору, номерний знак НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , № кузова НОМЕР_3 , № двигуна НОМЕР_4 , маса повна, 1395 кг, маса власна, 1050 кг, об`єм двигуна 1499, кількість циліндрів 4, кількість дверей 4, який зареєстрований за підозрюваним ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , з метою реалізації санкції ч. 5 статті 111-1 КК України у вигляді конфіскації майна, яке може бути застосоване до ОСОБА_5 в разі його засудження за скоєння злочину.
Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення до Дніпровського апеляційного суду. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1