Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

28.07.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,
та учасників судового розгляду : прокурора ОСОБА_5 , та захисника обвинуваченого ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження у кримінальному провадженні № 11-кп/4806/290/22, за апеляційною скаргою, яку подали обвинувачений ОСОБА_6 та його захисники, адвокати ОСОБА_7 і ОСОБА_8 ,
ВСТАНОВИВ :
Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 травня 2022 року клопотання адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 від 13.05.2022 та 30.05.2022 про зміну запобіжного заходу відносно обвинуваченого за ч. 1 ст. 115 КК України
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, та мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого АДРЕСА_2 ,
залишено без задоволення.
Цією ухвалою клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, строком на 60 (шістдесят) днів, а саме до 27 липня 2022 року включно, - задоволено.
В ухвалі суду вказується на те, що у провадженні Ужгородського міськрайонного суду на стадії судового розгляду перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0002054, внесеному 08.08.2017 до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) щодо обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України ОСОБА_6 . У кримінальному провадженні прокурор подав клопотання про продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави строком на 60 днів, з огляду на обґрунтованість пред`явленого ОСОБА_6 обвинувачення, що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами та з врахуванням ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема переховування обвинуваченого від суду, незаконного впливу на учасників кримінального провадження, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, запобігти яким неможливо, шляхом обрання обвинуваченому ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу. В ухвалі суду також зазначено, що 13.05.2022 та 30.05.2022 адвокат ОСОБА_7 подав до суду клопотання про зміну запобіжного заходу від свого імені та від імені адвоката ОСОБА_8 та від обвинуваченого ОСОБА_6 , у якій наголошено на тривале утримання обвинуваченого під вартою. Просять запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_6 змінити із тримання під вартою на домашній арешт та врахувати вимоги ст. 177 КПК України щодо віку та стану здоров`я обвинуваченого, його майнового стану, відсутність судимостей тощо.
В ухвалі суду вказується на те, що при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу обвинуваченому судом взято до уваги : обґрунтованість підозри обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, яка підтверджується зокрема тим, що зібрані на досудовому розслідуванні докази про обставини інкримінованого йому діяння, знайшли своє достатнє обґрунтування для пред`явлення обвинувачення і скерування обвинувального акту щодо нього до суду. Суд в ухвалі також вказує на те, що при вирішенні клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 , береться до уваги те, що встановлені ухвалою суду від 08.07.2021 ризики не відпали, не зменшились і продовжують існувати, а саме: обвинувачений, перебуваючи на волі, може незаконно впливати на учасників кримінального провадження, зокрема на експертів, які наразі судом не допитані з метою надання ними неправдивих роз`яснень висновків, наявним у матеріалах кримінального провадження. Судом враховано і те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, який віднесено до особливо тяжких, а також відсутність у ОСОБА_6 міцних соціальних зв`язків, тому, на переконання суду, існує очевидна загроза переховування ОСОБА_6 від суду. При цьому при постановленні ухвали від 08.07.2021, суд, посилаючись на приписи пункту 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, не визначив розмір застави, оскільки злочин, який інкримінується обвинуваченому ОСОБА_6 , спричинив загибель людини. Наразі суд не вбачає підстав для перегляду ухваленого ним рішення у цій частині. Відтак, суд дійшов висновку, що щодо обвинуваченого ОСОБА_6 слід продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави. Щодо клопотань сторони захисту про зміну запобіжного заходу, суд зазначає, що взявши до уваги обставини, на які посилається сторона захисту, такі не впливають та не спростовують наявність ризиків, описаних в ухвалі суду від 08.07.2021, не свідчать про те, що такі перестали існувати, або їх настання може попередити більш м`який запобіжний захід, що унеможливлює зміну обвинуваченому ОСОБА_6 існуючого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний період доби.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 та його захисники, адвокати ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , вказують на те, що ухвала суду є необґрунтованою, незаконною, невмотивованою, такою, що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому підлягає скасуванню. Звертають увагу на те, що обвинувачений шостий рік утримується під вартою, що є протиправним та незаконним. Стверджують, що за результатами розгляду поданого стороною захисту клопотання, всупереч вимог КПК України, місцевим судом не постановлено відповідних ухвал. Зазначають, що у суді апеляційної інстанції перебувають на розгляді три апеляційні скарги, подані стороною захисту на ухвали Ужгородського міськрайонного суду, якими адвокатам відмовлено у задоволенні поданих клопотань про зміну відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу. Вважають, що суд повинен був відмовити прокурору у задоволенні клопотання з підстав не доведення обставин, викладених у ч. 3 ст. 176 КПК України і врахувати при цьому занадто тривалий термін перебування обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою. Водночас, вважають, що стороною обвинувачення не спростовано, що при обранні ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу не буде забезпечена його належна процесуальна поведінка. На думку апелянтів, доводи прокурора про начебто наявність ризиків, визначених у ст. 177 КПК України, є такими, що свого підтвердження не знайшли. Сторона захисту зазначає, що у клопотанні відсутні докази того, що ОСОБА_6 ухилятиметься від виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, запобігатиме спробам будь-якого перешкоджання здійснення кримінального провадження та забезпечення можливості виконання процесуальних рішень. Вважають, що суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу на інший, не пов`язаний із перебуванням під вартою та ухвалив незаконне судове рішення без належного його обґрунтування. Просять витребувати із Ужгородського міськрайонного суду матеріали справи №308/13185/17 та диски із звукозаписом судового засідання від 30.05.2022, ухвалу суду скасувати, постановити нову, якою обраний обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід змінити запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло в нічний час доби.
Заслухавши доповідь судді про суть ухвали, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, про основні доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу, думку прокурора ОСОБА_5 , який заперечив щодо її задоволення, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 , та його захисників, адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , задоволенню не підлягає.
Апеляційна скарга розглядається у відсутності обвинуваченого, неявка якого, з огляду на положення ч. 4 ст. 422-1 КПК України, не перешкоджає її розгляду. З матеріалів контрольного провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_6 належним чином повідомлений про час та місце розгляду апеляційної скарги. Разом із тим, береться до уваги і те, що: обвинувачений ОСОБА_6 не заявляв клопотання про розгляд апеляційної скарги за його участі і апеляційним судом не визнавалась обов`язковість явки обвинуваченого в судове засідання.
Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість судового рішення колегія суддів відхиляє з таких підстав.
Так, відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.
Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статі 184 цього Кодексу повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Відповідно до ст. 331 КПК України Під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу. Під час здійснення судового провадження судом присяжних питання, передбачене цією частиною, вирішує головуючий. Ухвала суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку. Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.
Висновок суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 колегія суддів вважає належним чином умотивованим, викладені в судовому рішенні судження такими, що ґрунтуються на вимогах закону та узгоджуються з наявними в матеріалах контрольного провадження доказами та обставинами кримінального провадження.
Так, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 обґрунтовано взяв до уваги тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, у разі визнання його винуватим ( ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, санкція вказаної статті передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, що згідно зі ст. 12 КК України, інкримінований обвинуваченому злочин віднесений до особливо тяжких), дані про особу обвинуваченого (неодружений, дітей або утриманців не має, офіційно не працевлаштований, що свідчить про відсутність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків), відсутність обставин, які би перешкоджали триманню обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою та необхідність проведення судом необхідних процедурних (процесуальних) дій, у тому числі й допиту учасників кримінального провадження, які наразі судом не допитувалися, зокрема експерта, про допит якого стороною захисту заявлено клопотання.
Апеляційний суд погоджується із висновками суду про існування ризиків, на які вказує сторона обвинувачення і які передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: обвинувачений ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, може незаконно впливати на учасників кримінального провадження, зокрема на експертів, які наразі судом не допитані з метою надання ними неправдивих роз`яснень висновків, наявним у матеріалах кримінального провадження; також існує ризик перешкоджання обвинуваченим кримінальному провадженню іншим чином; враховуючи особливу тяжкість злочину, в якому обвинувачується ОСОБА_6 та відсутність у нього міцних соціальних зв`язків, стороною обвинувачення доведено існування ризику переховування ОСОБА_6 від суду.
Наведені вище обставини, на переконання апеляційного суду, свідчать і про обґрунтованість висновків суду першої інстанції про те, що інші, більш м`які, запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, будуть недостатніми для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_6 під час судового провадження та запобігання вищевказаних ризиків, які продовжують існувати, при цьому стороною захисту, в свою чергу, не спростована наявність таких. Так, апеляційний суд звертає увагу на те, що стороною захисту не надано жодних доказів, зокрема й даних про особу обвинуваченого, які би давали обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, не ухилятиметься від суду, не впливатиме на експертів, не вчинятиме інші кримінальні правопорушення, і що до нього може бути застосовано більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.
З огляду на вищевказане, доводи апеляційної скарги про те, що твердження прокурора про наявність ризиків, визначених у ст. 177 КПК України, є необґрунтованими та не підтверджуються жодними доказами, і що прокурор у судовому засіданні не спростував те, що при обранні ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу не буде забезпечена його належна процесуальна поведінка, - колегія суддів вважає недоцільними і такими, що не знайшли свого підтвердження та спростовуються наведеним вище.
Із цих підстав, які безпідставні та необґрунтовані, апеляційний суд не бере до уваги й доводи апеляційної скарги про те, що у клопотанні відсутні докази того, що ОСОБА_6 ухилятиметься від виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, буде запобігати спробам будь-якого перешкоджання здійснення кримінального провадження та забезпечення можливості виконання процесуальних рішень.
Колегія суддів вважає такими, що не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції повинен був відмовити прокурору у задоволенні клопотання з підстав не доведення обставин, викладених у ч. 3 ст. 176 КПК України, і врахувати при цьому занадто тривалий термін перебування ОСОБА_6 під вартою.
Відхиляючи доводи апелянта в цій частині, апеляційний суд звертає увагу на те, що висновки суду про необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 є обґрунтованими та правильними. Так, на переконання апеляційного суду, саме цей запобіжний захід зможе запобігти настанню вищеописаних ризиків, забезпечить дієвість кримінального провадження та належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_6 .
При оцінці доводів апеляційної скарги про те, що обвинувачений шостий рік утримується під вартою, що є протиправним та незаконним, колегія суддів звертає увагу на те, що утримання обвинуваченого ОСОБА_6 тривалий час під вартою здійснювалось на підставі умотивованих ухвал слідчого судді та суду, зокрема й апеляційної інстанції. Відтак, ці доводи не можна вважати слушними. При цьому, колегія суддів бере до уваги твердження суду першої інстанції про те, що неналежна процесуальна поведінка сторони захисту (неявки захисників у судові засідання без поважних причин, відмова обвинуваченого виходити на відеозв`язок тощо) зумовлює тривалий розгляд кримінального провадження.
З огляду на наведене вище, доводи апелянта про те, що сторона захисту у судовому засіданні довела безпідставність та відсутність ризиків, які зазначені у клопотанні сторони обвинувачення і слідчий суддя безпідставно не взяв до уваги клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу на інший, не пов`язаний із триманням під вартою, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження.
Тож, дослідивши доводи апеляційної скарги та обставини, на які посилається сторона захисту, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що такі не впливають та не спростовують наявність ризиків, описаних в оскаржуваній ухвалі, не свідчать про те, що такі перестали існувати, що в свою чергу унеможливлює зміну щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу з тримання під вартою без визначення розміру застави на більш м`який запобіжний захід домашній арешт у нічний час доби.
Тому, доводи апеляційної скарги апеляційний суд відхиляє як такі, що не впливають на висновок суду першої інстанції про необхідність продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і не дають підстав для застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу. При цьому, апеляційний суд враховує і те, що в матеріалах контрольного провадження відсутні відомості про те, що існують обставини, які унеможливлюють застосовування відносно ОСОБА_6 саме такого запобіжного заходу.
Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів бере до уваги і те, що навіть якщо обвинувачений і не має на меті ухилятися від суду, впливати на учасників кримінального провадження чи вчиняти інші кримінальні правопорушення, а також порушувати процесуальні обов`язки іншим чином, однак, обставини, за яких вчинено кримінальне правопорушення, його тяжкість та інші наведені вище обставини, у тому числі й дані про особу підозрюваного, дають обґрунтовані підстави вважати, що такі ризики мають місце, і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Крім того, колегія суддів вважає, що, ухвалюючи судове рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя взяв до уваги і положення ст. ст. 182, 183 КПК України, та обґрунтовано не визначив розмір застави, оскільки злочин, який інкримінується обвинуваченому ОСОБА_6 спричинив смерть людини.
При цьому, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про те, що обраний ОСОБА_6 запобіжний захід із врахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає характеру та тяжкості інкримінованого йому діяння, а також тяжкості можливого покарання та виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого, є обґрунтованими та правильними.
Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.
Узагальнюючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги, доводи якої не знайшли свого підтвердження і не впливають на висновки суду першої інстанції, немає, а ухвалу суду першої інстанції, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, як законну та обґрунтовану, необхідно залишити без зміни.
Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли істотно вплинути на висновки суду першої інстанції чи спростувати їх, і на такі стороною захисту не вказується; що строк дії ухвали від 30 травня 2022 року закінчився 27 липня 2022, що свідчить про те, що на момент розгляду апеляційної скарги оскаржувана ухвала втратила чинність у часі.
Керуючись ст. ст. 177, 183, 199, 376, 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу, яку подали обвинувачений ОСОБА_6 , та його адвокати ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , залишити без задоволення.
Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 травня 2022 року, якою щодо обвинуваченого за ч. 1 ст. 115 КК України, ОСОБА_6 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, на строк до шістдесяти днів, а саме до 27 липня 2022 року включно, залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: