Справа №522/5580/21
Провадження по справі № 1-кп/522/1613/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 липня 2022 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі Приморського районного суду м. Одеси № 106 клопотання ОСОБА_3 про часткове скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000763 від 11.12.2019 року,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
захисників адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
представника заявника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИВ:
В провадження Приморського районного суду м. Одеси надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні №0000763 від 11.12.2019 року стосовно ОСОБА_9 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 27, ч. 1 ст. 209 КК України, ОСОБА_10 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 358 КК України, ОСОБА_11 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 358 КК України, ОСОБА_12 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 358, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 358 КК України, ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 358 КК України.
Від ОСОБА_3 до суду надійшло клопотання про часткове скасування арешту майна (ювелірних прикрас), вилученого 17.09.2020 року у приміщенні АТ КБ «Приватбанк» (м. Одеса, вул. Вільямса, 67) в індивідуальній ячейці ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000763 від 11.12.2019 року, накладеного ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 10.09.2020 року. В клопотанні ОСОБА_3 посилався на те, що він не має жодного відношення до даного кримінального провадження, йому не оголошена підозра, він не є обвинуваченим, тому арешт накладено безпідставно та необґрунтовано. Майно, на яке накладено арешт не має жодного доказового значення, не може підлягати спеціальній конфіскації, не може забезпечувати цивільний позов, не може підлягати конфіскації.
Представник заявника ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_8 , підтримав в судовому засіданні подане клопотання та просив його задовольнити.
ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення поданого клопотання, вказав на відсутність даних, які б підтверджували, що вказане майно дійсно належить вказаній особі. Подане клопотання вважав передчасним, оскільки на даній стадії підготовчого судового засідання, докази не досліджуються, крім того, аналогічне клопотання вже подавалось, в задоволенні якого судом було відмовлено.
Інші учасники кримінального провадження, які були присутні в судовому засіданні підтримали представника заявника.
Суд, заслухавши думку сторін, дослідивши наявні матеріали, дійшов висновку про таке.
В підготовчому судовому засіданні підлягають вирішенню ряд питань, передбачених ст. 314-315 КПК України.
Згідно положень абзацу першого частини першої статті 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час судового провадження розглядається судом.
Абзацом 2 частини 1 статті 174 КПК України передбачено, що арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Вимогами статті 170 КПК України, передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Вказана норма узгоджується з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.
Ухвалами Приморського районного суду м. Одеси від 21 вересня 2021 року та 17 грудня 2021 року в задоволенні аналогічних клопотань про скасування арешту майна, вилученого 17.09.2020 року в ході обшуку банківської ячейки ОСОБА_3 у приміщенні відділення КБ «Приватбанк» за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Вільямса, 67, у кримінальному провадженні №0000763 від 11.12.2019 року, накладеного ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 24.09.2020 року, судом було відмовлено у зв`язку із передчасністю подання таких клопотань.
Однак, ОСОБА_3 , подав до суду аналогічне клопотання про скасування арешту майна, вилученого 17.09.2020 року в ході обшуку банківської ячейки ОСОБА_3 у приміщенні відділення КБ «Приватбанк» за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Вільямса, 67, у кримінальному провадженні №0000763 від 11.12.2019 року, з тими самими доводами, тобто клопотання по суті є ідентичним попереднім клопотанням.
Разом з тим, враховуючи, що стадія розгляду кримінального провадження №0000763 від 11.12.2019 року в суді наразі не змінилась, та ОСОБА_3 , зловживаючи своїми правами, знову звернувся до суду з аналогічним клопотанням, з уточненням та незначною зміною переліку майна, арешт з якого просить зняти, тому суд не вбачає наразі підстав для його задоволення.
Крім того, жодних доказів, які б підтверджували, що перелічене майно в ухвалі слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 17.09.2020 року, дійсно належить гр. ОСОБА_3 , ним та його представником до суду надано не було.
Суд втретє звертає увагу на те, що на даній підготовчій стадії судового провадження у суду немає жодних доказів, а їх надання прямо заборонено вимогами Кримінального процесуального кодексу України. Для перевірки відсутності підстав для обмеження права на вільне володіння майном вказаної особи суду необхідно ознайомитись хоча б з найменш достатньою кількістю доказів, які йому будуть надаватись. З урахуванням чого, наразі вирішення питання про скасування арешту, накладеного на майно зазначеної особи, є передчасним.
Проте, варто зазначити, що ОСОБА_3 , під час судового розгляду, зокрема при безпосередньому дослідженні матеріалів кримінального провадження, не позбавлений права звернутися із клопотанням про скасування арешту, в порядку ст. 174 КПК України.
Крім того, слід звернути увагу, що згідно вимог ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.
Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що в задоволенні поданого клопотання ОСОБА_3 , про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000763 від 11.12.2019 року, необхідно відмовити у зв`язку із передчасністю його подання.
Керуючись ст. 131, 132, 170, 173, 174, 372, 376 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні клопотання ОСОБА_3 про часткове скасування арешту майна вилученого 17.09.2020 року частину майна у приміщенні АТ КБ «Приватбанк» (м. Одеса, вул. Вільямса, 67) у індивідуальній ячейці ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000763 від 11.12.2019 року, накладеного ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 10.09.2020 року відмовити, з підстав викладених в мотивувальній частині ухвали.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Приморського
районного суду м. Одеси ОСОБА_1