ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 669/695/21

Провадження № 11-кп/4820/403/22

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Хмельницького апеляційного суду
в складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря ОСОБА_4 ,

з участю: прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 8 січня 2021 року за № 0000008 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за апеляційною скаргою представника Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на вирок Білогірського районного суду Хмельницької області від 21 січня 2022 року,

в с т а н о в и л а:

Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Харків, яка проживає по АДРЕСА_1 , громадянку України, українку, особу з інвалідністю І групи, на утриманні має малолітню дитину з інвалідністю, раніше не судиму,

визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено їй покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням і встановлено їй іспитовий строк тривалістю 1 рік.

Відповідно до ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_8 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 ухвалено обчислювати з 21 січня 2022 року.

Цивільний позов ОСОБА_9 задоволено частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_9 майнову шкоду, пов`язану з лікуванням в розмірі 134 492 гривні 73 копійки, шкоду, пов`язану з тимчасовою втратою працездатності в розмірі 2 322 гривні 58 копійок, шкоду, пов`язану зі знищенням автомобіля в розмірі 127 400 гривень та моральну шкоду в розмірі 6840 гривень 76 копійок, а всього 271 056 гривень 07 копійок.

Стягнуто із ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 шкоду, пов`язану зі знищенням автомобіля в розмірі 114 828 гривень 79 копійок та моральну шкоду в розмірі 93 159 гривень 24 копійки, а всього 207 988 гривень 03 копійки.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_9 відмовлено.

Цивільний позов ОСОБА_10 задоволено частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_10 майнову шкоду, пов`язану з лікуванням в розмірі 67 946 гривень 60 копійок та моральну шкоду в розмірі 3 397 гривень 33 копійки, а всього 71 343 гривні 93 копійки.

Стягнуто із ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 моральну шкоду в розмірі 76 602 гривні 67 копійок та 10 000 гривень процесуальних витрат на правову допомогу.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_10 відмовлено.

Цивільний позов ОСОБА_11 задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_8 користь ОСОБА_11 моральну шкоду в розмірі 200 000 гривень.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_11 відмовлено.

Арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 січня 2021 року скасовано.

Питання про речові докази вирішено відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

За вироком суду, 08 січня 2021 року приблизно о 15 год. 30 хв. ОСОБА_8 , керуючи в світлу пору доби автомобілем «Volkswagen Tiguan», реєстраційний номер НОМЕР_1 , зі швидкістю приблизно 90 км/год по автодорозі Н-02 сполученням «Кременець-Біла Церква-Ржищів-Канів-Софіївка» в напрямку від м. Кременець Тернопільської області до м. Біла Церква Київської області, на 118 км + 605,7 м вказаної автодороги неподалік с. Окіп Білогірської територіальної громади Шепетівського району Хмельницької області, в порушення вимог п. п. 2.3 (б, д), 2.9 (д), 10.1, 11.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі Правила дорожнього руху), розпочала користуватися засобом мобільного зв`язку, чим відволікла свою увагу від проїзної частини, не стежила за дорожньою обстановкою, перед зміною напрямку руху ліворуч не переконалася в безпечності такої зміни напрямку руху для інших учасників дорожнього руху, перетнула лінію дорожньої розмітки 1.5, яка розділяє транспортні потоки протилежних напрямків, та виїхала на зустрічну смугу руху, де передньою лівою частиною керованого нею автомобіля «Volkswagen Tiguan» допустила зіткнення з передньою лівою частиною автомобіля «Chevrolet Cruze», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_9 , який рухався зі швидкістю приблизно 90 км/год в зустрічному напрямку по своїй правій смузі руху та був позбавлений технічної можливості запобігти виникненню даної дорожньо-транспортної пригоди.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажири автомобіля «Volkswagen Tiguan», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , а також водій та пасажири автомобіля «Chevrolet Cruze», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 отримали тілесні ушкодження.
Потерпілий ОСОБА_12 у вигляді перелому ребер справа з апікальним гемотораксом, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я, та рани лівої гомілки, яке відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Потерпілий ОСОБА_13 у вигляді перелому правої стегнової кістки, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я, та гематом лобної ділянки голови, обох повік лівого ока, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.
Потерпілий ОСОБА_9 у вигляді перелому тіла 3-го поперекового хребця, правого наколінника 2-3-ї плеснових кісток правої стопи, вивиху правої стопи, рани правої гомілки, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я.
Потерпіла ОСОБА_10 у вигляді компресійного перелому тіла 5-го поперекового хребця, яке відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
Потерпіла ОСОБА_11 у вигляді перелому верхньої щелепи зліва з переходом на стінки орбіти, на основу передньої черепної ямки, решітчасту кістку зліва та кістки носа, контузії лівого ока важкого ступеня з подальшим його видаленням, ран м`яких тканин обличчя, підшкірної гематоми лівої навколоочної ділянки обличчя, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що небезпечні для життя в момент заподіяння (завдання) та призвели до стійкої втрати працездатності не менш ніж на одну третину (не менш 33 %), а також перелому нижньої щелепи зліва на рівні 1, 2 зубів з їх травматичним видаленням, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я.
Своїми діями водій ОСОБА_8 порушила вимоги Правил дорожнього руху, а саме: - п. 2.3 (б, д), згідно з яким для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху; - п. 2.9 (д), який забороняє водієві під час руху транспортного засобу користуватися засобами зв`язку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання); - п. 10.1, згідно з яким перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; - п. 11.3, згідно з яким на дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу.
Вищевказані порушення Правил дорожнього руху, які допущені ОСОБА_8 , знаходяться в прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками у вигляді спричинення потерпілим ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 середньої тяжкості тілесних ушкоджень, а потерпілій ОСОБА_11 середньої тяжкості та тяжких тілесних ушкоджень.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, представник Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» (далі ПрАТ «УПСК») подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати вирок в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_9 та ОСОБА_10 до ПрАТ «УПСК» та ухвалити новий вирок в цій частині, яким в задоволенні цих позовних вимог відмовити.

Вирок у зазначеній частині вважає незаконним, необґрунтованим, судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Поза увагою суду залишилось те, що страховик ПрАТ «УПСК» не є особою, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за дії обвинуваченого, а тому безпідставно був залучений цивільним відповідачем у кримінальному провадженні.

На думку апелянта, обов`язок щодо відшкодування шкоди заподіяної ОСОБА_8 випливає не з обвинувачення, яке їй пред`явлено, а з договірних відносин, а тому позови потерпілих до ПрАТ «УПСК» можуть розглядатись лише поза межами кримінального провадження, тобто в порядку цивільного судочинства.

Судом не враховано, що ряд доказів, наданих потерпілими ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на підтвердження розміру понесених ними витрат на лікування, є неналежними.

Зокрема, товарний чек від 16.01.2021 року на суму 812 грн. 78 коп. не містить підпису та відмітки про сплату коштів за вказаним чеком.

Чеки про перерахування коштів через термінал АТ КБ «Приватбанк» від 10.01.2021 року на суму 526 грн. за послуги, а також від 19.01.2021 року на суми 1 124 грн 38 коп., 5 000 грн., 5 000 грн. за медичні послуги, не містять інформації які саме медичні послуги надано.

В матеріалах справи відсутній платіжний документ про оплату 13 600 грн. та не зазначено які саме послуги надано згідно з Актом № ОП010 здачі-прийняття робіт (надання послуг), виданого ФОП ОСОБА_14 .

Не надано платіжного документу про оплату послуг відповідно до Акту виконаних робіт № 6 від 06.08.2021 року на суму 18 822 грн.

Крім того, в матеріалах провадження є Акти надання послуг ТОВ «Медичний центр «Санта Ден» на суми 1 300 грн. та 710 грн., а також чеки про їх оплату, однак під час розрахунку розміру витрат вказані суми пораховано двічі.

Враховуючи викладене, апелянт вважає, що не лише загальна сума шкоди, заподіяної здоров`ю ОСОБА_9 порахована неправильно, а й моральна шкода, яка визначається у розмірі 5% страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

На думку апелянта, судом безпідставно стягнуто з ПрАТ «УПСК» на користь ОСОБА_9 шкоду, пов`язану з тимчасовою втратою працездатності в розмірі 2 322 гривні 58 копійок.

Так, в матеріалах провадження відсутні докази на підтвердження того чи працював останній, довідка про його доходи, листки непрацездатності, заповнені відповідним медичним закладом.

Неналежним доказом понесених витрат потерпілою ОСОБА_10 на послуги реанімобіля є бланк замовлення на надання медичних послуг медичного центру «Імпульс» на суму 22 000 грн., який не містить ні дати, ні підпису. Крім того, в даному замовленні наявна лише відмітка про надання медичних послуг у вигляді медичного супроводу, однак, що слід розуміти під медичним супроводом та коли він був здійснений, не зазначено.

Суд безпідставно взяв до уваги, як доказ понесених ОСОБА_10 витрат на лікування, квитанцію з банківського терміналу АТ КБ «Приватбанк» про перерахування коштів платником ОСОБА_15 на рахунок ФОП ОСОБА_16 у сумі 37 900 грн., оскільки не містить жодної інформації за що була сплачена ця сума та яке відношення до позивача мають платник і отримувач коштів.

Враховуючи зазначене, апелянт вважає, що загальна сума майнової шкоди, пов`язаної з лікуванням та моральна шкода, які стягнуто з ПрАТ «УПСК» на користь ОСОБА_10 , визначені неправильно.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора, захисника обвинуваченої ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_6 , представника потерпілого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_7 про законність та обґрунтованість вироку місцевого суду, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок без змін.

Згідно з ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, виду та розміру призначеного їй покарання, про часткове задоволення цивільного позову ОСОБА_11 жодною стороною кримінального провадження не оспорюються, а тому, відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, апеляційним судом не переглядаються.

Доводи представника ПрАТ «УПСК» про незаконність та необґрунтованість стягнення зі страхової компанії коштів на відшкодування шкоди потерпілим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 є безпідставними, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що 23 грудня 2020 року між ОСОБА_12 та ПрАТ «УПСК» укладено договір поліс № АР/9148112 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Забезпечений транспортний засіб «Volkswagen Tiguan», реєстраційний номер НОМЕР_1 . Строк дії договору до 22 грудня 2021 року включно.

Згідно з цим договором страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю 260000 грн; за шкоду, заподіяну майну 130000 грн; розмір франшизи 2600 грн. (Т. 1, а.п. 113).

Отже, на момент вчинення ДТП 8 січня 2021 року відповідальність володільця автомобіля «Volkswagen Tiguan», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_8 була застрахована у ПрАТ «УПСК».

Внаслідок ДТП потерпілий ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

8 січня 2021 року останнього було госпіталізовано до КНП «Білогірська багатопрофільна лікарня», де в нього діагностовано закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку, компресійний перелом L3, забійні рани волосяної частини голови та правої гомілки. Рекомендовано подальше лікування за місцем проживання (Т. 1, а.п. 120).

9 січня 2021 року потерпілого бригадою невідкладної допомоги ТОВ «Імпульс+» у медичному супроводі доставлено до КНП КОР «Київська обласна клінічна лікарня», де він проходив лікування до 20 січня 2021 року включно. У цій лікарні ОСОБА_9 12 січня 2021 року проведено операцію № 17 декомпресія дурального мішка на рівні L3-LZ, транспедикулярна стабілізація L5, L4-L2, L1 NX; 16 січня 2021 року операцію № 52 закрита репозиція уламків І, ІІ, ІІІ плюсневих кісток правої стопи, МОС спицями Кіршнера (Т. 1, а.с. 123-125, 128-129).

Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 204 від 06 липня 2021 року, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпілий ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому тіла 3-го поперекового хребця, правого наколінника 2-3-ї плеснових кісток правої стопи, вивиху правої стопи, рани правої гомілки, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я. Вказані тілесні ушкодження могли утворитися від дії тупих твердих предметів, якими могли бути виступаючі конструкції частини салону автомобіля (Т. 2, а.п. 241-243).

З 20 квітня 2021 року по 04 серпня 2021 року ОСОБА_9 проходив курс реабілітації в медичному центрі «Kinetika» (Т. 1, а.с. 153-155).

Окрім того, в результаті ДТП було знищено автомобіль ОСОБА_9 «Chevrolet Cruze», реєстраційний номер НОМЕР_2 , що підтверджується висновком судової автотоварознавчої експертизи № 1513/1517/21-26 від 16 червня 2021 року, згідно з яким розмір матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля становить 294 792 грн 66 коп., а вартість залишків даного автомобіля 52 563 грн. 87 коп. (Т. 2, а.п. 89-93; Т. 3, а.с. 63-101).

Внаслідок ДТП потерпіла ОСОБА_10 отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

8 січня 2021 року після події її було госпіталізовано до КНП «Білогірська багатопрофільна лікарня», де діагностовано закритий компресійний перелом L5, посттравматичну невромію сідального нерву справа (Т. 1, а.п. 62-63).

9 січня 2021 року потерпілу бригадою невідкладної допомоги ТОВ «Імпульс+» у медичному супроводі доставлено до КНП КОР «Київська обласна клінічна лікарня», де вона проходила лікування до 20 січня 2021 року включно та з 21 січня до 27 січня 2021 року включно. За час лікування ОСОБА_10 12 січня 2021 року проведено операцію № 17 усунення компресії дурального мішка та L5 корінця справа на рівні L5, транспедикулярна стабілізація S1-L5-L4 NX (Т. 1, а.п. 51-52, а.п. 64-67).

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 201 від 02 липня 2021 року внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпіла ОСОБА_10 отримала тілесні ушкодження у вигляді компресійного перелому тіла 5-го поперекового хребця, яке відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я і вказані тілесні ушкодження могли утворитися від різкого згинання чи розгинання попереку, не виключено, що при дорожньо-транспортній пригоді (Т. 2, а.п. 225-227).

До початку судового розгляду потерпілі ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у порядку ст. 128 КПК України пред`явили цивільні позови до обвинуваченої ОСОБА_8 та ПрАТ «УПСК» як до страхової компанії, з якою було укладено договір про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Потерпілий ОСОБА_9 просив стягнути з ПрАТ «УПСК» матеріальну шкоду у виді страхового відшкодування у зв`язку зі знищенням автомобіля в розмірі 127 400 грн, у зв`язку з лікуванням в розмірі 134 492 грн 73 коп., у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності в розмірі 2 400 грн та моральну шкоду в розмірі 6844 грн. 63 коп., а також стягнути з обвинуваченої ОСОБА_8 матеріальну шкоду у зв`язку зі знищенням автомобіля в розмірі 114 828 грн. 79 коп. та моральну шкоду в розмірі 193 155 грн. 37 коп., які не покриваються страховою виплатою (Т. 1, а.п. 101-110).

Потерпіла ОСОБА_10 просила стягнути з ПрАТ «УПСК» страхове відшкодування у зв`язку з лікуванням в розмірі 68 325 грн. 60 коп. та моральну шкоду в розмірі 3 416 грн. 28 коп., а також стягнути з обвинуваченої ОСОБА_8 моральну шкоду у розмірі 662 104 грн. 22 коп., яка не покривається страховою виплатою (Т. 2, а.п. 4-9).

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно з п. 23.1 ст. 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

У п. 24.1 ст. 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Відповідно до п. 23.1 ст. 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» моральна шкода, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Згідно з ст. 261 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком відшкодовується потерпілому фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 % страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

У зв`язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я час втрати працездатності. Доходи потерпілого оцінюються в таких розмірах: для непрацюючої повнолітньої особи допомога у розмірі, не меншому мінімальної заробітної плати, встановленої чинним законодавством (ст. 25 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Пунктом 30.2 ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Враховуючи зазначені вимоги закону, а також дані наданих позивачами ОСОБА_9 та ОСОБА_10 доказів на підтвердження розмірів шкоди, понесеної ними внаслідок ДТП, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність часткового задоволення заявлених ними цивільних позовів, з чим погоджується колегія суддів.

Судом першої інстанції правильно, в межах ліміту страхових сум, визначених у полісі № АР/9148112 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, стягнуто з ПрАТ «УПСК» на користь ОСОБА_9 : майнову шкоду, пов`язану з лікуванням в розмірі 134 492 гривні 73 копійки, яка підтверджена належними та допустимими письмовими доказами виписками з медичної карти стаціонарного хворого, чеками, квитанціями, рахунками-фактурами, накладними, актами виконаних робіт, тощо (Т. 1, а.п. 114-156; Т. 2, а.п. 94-100); шкоду, пов`язану з тимчасовою втратою працездатності в розмірі 2 322 гривні 58 копійок, тобто не отримані доходи непрацюючої повнолітньої особи за підтверджений КНП «Білогірська багатопрофільна лікарня» та КНП КОР «Київська обласна клінічна лікарня» час втрати працездатності 12 днів стаціонарного лікування; шкоду, пов`язану зі знищенням автомобіля в розмірі 127 400 гривень, яка також правильно визначена в межах ліміту відповідальності страховика та моральну шкоду в розмірі 6840 гривень 76 копійок, тобто 5 % страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Правильно було визначено та стягнуто з ПрАТ «УПСК» на користь ОСОБА_10 майнову шкоду, пов`язану з лікуванням в розмірі 67 946 гривень 60 копійок, яка підтверджена належними та допустимими письмовими доказами виписками з медичної карти стаціонарного хворого, листками непрацездатності, чеками, квитанціями, актами виконаних робіт тощо (Т. 1, а.п. 51-75; Т. 2, а.с. 4-9; Т. 3, а.с. 198-199) та моральну шкоду в розмірі 3 397 гривень 33 копійки, тобто 5 % страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

На виконання вимог ст. 1194 ЦК України судом обґрунтовано стягнуто із ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 та ОСОБА_10 різницю між фактичними розмірами шкоди і страховими виплатами, стягнутими з ПрАТ «УПСК».

Доводи апеляційної скарги про те, що страховик ПрАТ «УПСК» не є особою, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за дії обвинуваченої, є безпідставними, оскільки не ґрунтуються на вимогах закону.

Згідно з ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього.

З матеріалів провадження вбачається, що на момент вчинення ДТП 8 січня 2021 року відповідальність володільця автомобіля «Volkswagen Tiguan», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_8 була застрахована у ПрАТ «УПСК».

Між потерпілими ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та обвинуваченою ОСОБА_8 виникли деліктні зобов`язання через завдання шкоди внаслідок ДТП. У той же час між обвинуваченою та страховою компанією ПрАТ «УПСК» існували договірні зобов`язання за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Отже, в силу вимог чинного законодавства, наявності страхового полісу, ПрАТ «УПСК» є належним відповідачем у даному кримінальному провадженні та, як страховик, зобов`язаний відшкодувати шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третіх осіб у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі.

Твердження апелянта, про те, що позови потерпілих до ПрАТ «УПСК» можуть розглядатись лише в порядку цивільного судочинства є безпідставними, оскільки не ґрунтуються на вимогах закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні.

Згідно з ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що потерпілими ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у порядку ст. 128 КПК України було пред`явлено цивільні позови до обвинуваченої ОСОБА_8 та ПрАТ «УПСК» як до страхової компанії, з якою було укладено договір про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, до початку судового розгляду.

А тому, суд першої інстанції правильно, в межах даного кримінального провадження розглянув зазначені цивільні позови.

Доводи апелянта про те, що надані ОСОБА_9 товарний чек від 16.01.2021 року на суму 812 грн. 78 коп., чеки про перерахування коштів через термінал АТ КБ «Приватбанк» від 10.01.2021 року на суму 526 грн., від 19.01.2021 року на суми 1 124 грн 38 коп., 5 000 грн., 5 000 грн., є неналежними доказами, не заслуговують на увагу колегії суддів, виходячи з наступного.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 204 від 06 липня 2021 року, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпілий ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому тіла 3-го поперекового хребця, правого наколінника 2-3-ї плеснових кісток правої стопи, вивиху правої стопи, рани правої гомілки, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я (Т. 2, а.п. 241-243).

Згідно з даними довідки про тимчасову втрату працездатності (лікування) потерпілого у ДТП, виданої КНП «Білогірська багатопрофільна лікарня» потерпілий ОСОБА_9 з 8 січня до 9 січня 2021 року проходив лікування у цій лікарні (Т. 1, а.п. 121).

Відповідно до даних виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 111720 з 9 січня до 20 січня 2021 року включно потерпілий ОСОБА_9 отримував лікування у КНП КОР «Київська обласна клінічна лікарня», де йому було проведено два оперативні втручання (Т. 1, а.п. 128-129).

Жоден із учасників даного провадження не оспорював факт отримання потерпілим зазначених тілесних ушкоджень внаслідок ДТП за його участі та обвинуваченої ОСОБА_8 , як і факт проходження ним лікування в результаті отриманих травм.

Із вище перелічених чеків вбачається, що такі були оплачені ОСОБА_9 10.01.2021 року, 16.01.2021 року та 19.01.2021 року, тобто у період проходження лікування у КНП КОР «Київська обласна клінічна лікарня». Крім того, товарний чек від 16.01.2021 року виписаний на ім`я « ОСОБА_17 » (Т. 1, а.п. 138), а у чеках про перерахування коштів через термінал АТ КБ «Приватбанк» від 10.01.2021 року, від 19.01.2021 року за медичні послуги, зазначено, що отримувачем є Київська обласна клінічна лікарня, платником ОСОБА_9 (Т. 1, а.п. 131, 144).

А тому, у колегії суддів будь-яких сумнівів у тому, що кошти згідно з даними чеками були витрачені саме на лікування отриманих травм ОСОБА_9 внаслідок ДТП, немає.

Безпідставними є твердження про те, що відсутній платіжний документ про оплату 13 600 грн. та не зазначено які саме послуги надано згідно з Актом № ОП010 здачі-прийняття робіт (надання послуг), виданого ФОП ОСОБА_14 .

Так, згідно з Актом виконаних робіт № ОП 010 від 25.05.2021 року ФОП ОСОБА_14 було надано ОСОБА_9 медичні послуги: курс індивідуальних занять відновлювального лікування (в т.ч. ЛФК, лікувальний масаж, фізіотерапевтичні процедури та кінезіотерапія), який складався із 17 занять вартістю 800 грн. кожне, а всього 13600 грн. Про оплату зазначеної суми потерпілим надано квитанцію від 25.05.2021 року, яка засвідчена підписом головного бухгалтера та печаткою ФОП ОСОБА_14 (Т. 2, а.п. 94, 95).

Крім того, проходження потерпілим такого лікування узгоджується із рекомендаціями, зазначеними у виписці із медичної карти стаціонарного хворого № 111720, виданої КНП КОР «Київська обласна клінічна лікарня» (Т. 1, а.п. 128-129).

Твердження апелянта про ненадання ОСОБА_9 платіжного документу про оплату послуг відповідно до Акту виконаних робіт № 6 від 06.08.2021 року на суму 18 822 грн. не ґрунтуються на наявних у справі доказах.

Так, згідно з даними виписки, виданої медичним центром «Kinetika», потерпілий ОСОБА_9 з 20 квітня до 6 серпня 2021 року проходив комплексний курс відновлювального лікування із застосуванням методів лікувального масажу спини, ударно-хвильової терапії та курсу кінезіо-терапії за індивідуальним графіком, а всього 37 занять на загальну суму 18 822 грн. (Т. 1, а.п. 153-155). За кожне заняття потерпілим надано 37 чеків на підтвердження їх оплати (Т. 2, а.п. 96-100).

Доводи про те, що під час розрахунку розміру витрат вказані суми за надані послуги ТОВ «Медичний центр «Санта Ден» пораховано двічі, спростовуються змістом оскаржуваного рішення, де у мотивувальній його частині судом проведені детальні розрахунки витрат ОСОБА_9 на лікування і зазначені суми за дані послуги вказаного товариства пораховано один раз.

Посилання представника ПрАТ «УПСК» на безпідставність стягнення на користь ОСОБА_9 шкоди, пов`язаної з тимчасовою втратою працездатності, оскільки в матеріалах провадження відсутні докази на підтвердження того чи працював останній, довідка про його доходи, листки непрацездатності, заповнені відповідним медичним закладом, на увагу суду не заслуговують, виходячи з такого.

Так, з матеріалів кримінального провадження, зокрема і з медичних документів виписок із медичної карти хворого, вбачається, що потерпілий ОСОБА_9 до ДТП не працював. Не заперечував цього і сам потерпілий та його представник.

Період лікування, а отже період тимчасової втрати працездатності, з 8 січня до 20 січня 2021 року підтверджений належними та допустимими доказами довідкою про тимчасову втрату працездатності (лікування) потерпілого у ДТП, виданої КНП «Білогірська багатопрофільна лікарня» та випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 111720, виданою КНП КОР «Київська обласна клінічна лікарня» (Т. 1, а.п. 121, 128-129).

Враховуючи наведені обставини, суд першої інстанції правильно, з урахуванням вимог ст. 25 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначив розмір шкоди, пов`язаної з тимчасовою втратою працездатності, яка підлягає стягнення на користь ОСОБА_9 , як для непрацюючої повнолітньої особи.

Доводи апелянта про те, що бланк замовлення на надання медичних послуг медичного центру «Імпульс +» на суму 22 000 грн. є неналежним доказом понесених витрат потерпілою ОСОБА_10 , не ґрунтуються на наявних у матеріалах провадження доказах.

Так, згідно з банком замовлення на надання медичних послуг від 9 січня 2021 року, виданого ТОВ «Медичний центр «Імпульс +» ОСОБА_10 було замовлено медичний супровід, тобто медичне транспортування в межах України тривалістю 2 години. Даний документ підписаний сторонами виконавцем та пацієнтом. Будь-яких сумнівів у його достовірності у суду немає. На підтвердження оплати наданих послуг потерпілою надано чек на суму 22000 грн. (Т. 1, а.п. 51, 52).

Крім того, враховуючи вид тілесних ушкоджень, зокрема компресійний перелом хребця, та рекомендації лікаря КНП «Білогірська багатопрофільна лікарня», куди одразу після ДТП було госпіталізовано потерпілу, щодо ліжкового режиму, суд приходить до висновку про виправдану необхідність ОСОБА_10 у медичному супроводі під час транспортування до іншої лікарні.

Не заслуговують на увагу суду і твердження апелянта про те, що квитанція з банківського терміналу АТ КБ «Приватбанк» про перерахування коштів на рахунок ФОП ОСОБА_16 у сумі 37 900 грн. не містить жодної інформації за що була сплачена ця сума.

Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань однією із видів діяльності ФОП ОСОБА_18 є роздрібна торгівля медичними та ортопедичними товарами в спеціалізованих магазинах (Т. 3, а.п. 199).

Саме у ФОП ОСОБА_18 12 січня 2021 року було придбано набір імплантантів для транспедікулярної фіксації хребта NX Medical для ОСОБА_10 , що підтверджується квитанцією № 0.0..1 (Т. 1, а.п. 53, Т. 3, а.п. 198).

Зазначена покупка узгоджується із датою оперативного втручання, проведеного ОСОБА_10 12 січня 2021 року, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 111720, виданою КНП КОР «Київська обласна клінічна лікарня» (Т. 1, а.п. 64-65).

Інші доводи апеляційної скарги не можна визнати переконливими, оскільки вони не містять доказів, які б спростували висновки суду першої інстанції та впливали на законність судового рішення.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б ставили під сумнів висновки суду першої інстанції та були безумовною підставою для скасування судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Отже, вирок місцевого суду в частині вирішення цивільних позовів є законним, обґрунтованим та вмотивованим, підстави для його скасування чи зміни, як того просить апелянт відсутні.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Вирок Білогірського районного суду Хмельницької області від 21 січня 2022 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Головуюча ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3