Справа № 183/2986/20
№ 1-кп/183/411/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Ухвалено 26 липня 2022 року в м. Новомосковськ Дніпропетровської області.

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000122 відносно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Личкове Магдалинівського району Дніпропетровської області, громадянина України, неодруженого, з середньою спеціальною освітою, непрацюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , судимого :
-07.02.2018 Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області, за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України від відбування строку звільнений з випробувальним терміном 1 рік;
-15.06.2020 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі без конфіскації майна, із застосуванням ст. 71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі без конфіскації майна,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,
за участю прокурора - ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3
в с т а н о в и в:

08.04.2020 приблизно о 16 годині 50 хвилин ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, разом зі ОСОБА_5 знаходилися біля будинку АДРЕСА_3 , де у вказаний час у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння мобільним телефоном, що належить ОСОБА_5 , шляхом зловживання довірою.
Так, того ж дня близько 17 годині 00 хвилин, ОСОБА_3 , перебуваючи за вищевказаною адресою, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер свого діяння, передбачаючи і бажаючи настання суспільно - небезпечних наслідків, діючи умисно, з корисливих мотивів, під приводом зателефонувати, попросив у ОСОБА_5 мобільний телефон марки «Nomi» для здійснення дзвінка. ОСОБА_5 на прохання ОСОБА_3 добровільно передав останньому вищевказаний телефон.
Після чого ОСОБА_3 , утримуючи мобільний телефон марки «Nomi» при собі, непомітно для ОСОБА_5 попрямував у невідомому напрямку, внаслідок чого ОСОБА_3 з мобільним телефоном марки «Nomi» місце скоєння злочину залиши та в подальшому розпорядився викраденим мобільним телефоном на власний розсуд, тим самим заволодів чужим майном шляхом зловживання довірою, спричинивши потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 393, 60 грн. (триста дев`яносто три гри. 60 коп.).
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 обставини викладені в обвинувальних актах не оспорював, повністю їх підтвердив, пояснив, що дійсно вчинив повторно шахрайство, щиро каявся у вчиненому.
Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд кримінального провадження за його відсутності, просив призначити обвинуваченому покарання на розсуд суду.

Матеріальну шкоду потерпілому відшкодовано повністю, шляхом повернення майна.

В судовому засіданні учасники судового розгляду не оспорювали обставини, при яких скоєно кримінальне правопорушення, тому суд вважає не доцільним досліджувати докази.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст наведених вище обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.
Крім того, учасникам судового провадження судом роз`яснені вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.
Суд вважає встановленою вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні ним злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України - заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.
Частина 2 ст. 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
При призначенні покарання ОСОБА_3 суд виходить із положень статті 65 КК України, а також з принципів законності, справедливості, індивідуалізації, достатності покарання для виправлення та попередження нових злочинів, враховує ступінь тяжкості скоєного ним злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Отже, суд ураховує те, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив злочин, віднесений ст.12 КК України до категорії нетяжких з прямим умислом, з корисливих мотивів, повторно.
При призначенні виду і міри покарання ОСОБА_3 , суд враховує те, що обвинувачений на обліку у лікарів не перебуває, за місцем проживання характеризується негативно, на утриманні дітей або осіб похилого віку не має.
Обставиною, яка пом`якшує покарання суд визнає - щире каяття.

Обставиною, яка обтяжує покарання суд визнає вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

При цьому, суд вважає, що щире каяття обвинуваченого, в даній ситуації, ґрунтується на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки і характеризується щирим осудом цієї поведінки, визнанням своєї провини, відшкодуванням завданих збитків потерпілому, а також готовністю нести кримінальну відповідальність.
Керуючись ст. 50 КК України, виходячи з поняття покарання та його мети, аналізуючи сукупність зазначених обставин, суд вважає, що відсутні підстави для застосування до обвинуваченого статей 69,75 КК України, а також, враховуючи те, що виправлення останнього можливо лише в умовах ізоляції його від суспільства в місцях позбавлення волі, тому суд доходить висновку, що ОСОБА_3 слід призначити покарання у виді позбавлення волі, оскільки інші види покарання, що не пов`язані з позбавленням волі, не будуть мати вплив на його виправлення, і саме за умови застосування позбавлення волі буде досягнута передбачена ч. 2 ст. 50 КК України мета покарання у вигляді виправлення особи та попередження скоєння нових злочинів як обвинуваченим так і іншими особами. При цьому, на переконання суду, наявність обставини, що пом`якшує його покарання не може свідчити про істотне зниження ступеню тяжкості вчиненого ним злочину.
Зокрема, призначене покарання також буде відповідати таким принципам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.
Цивільний позову у кримінальному провадженні не заявлено.
Під час досудового розслідування по даному кримінальному провадженню була проведена експертиза № 2112-20 від 20.05.2020 року, вартість якої складає 326 гривень 88 копійок, які підлягають стягненню з обвинуваченого відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України.
Заходи забезпечення кримінального провадження до обвинуваченого ОСОБА_3 не застосовувалися.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України

На підставі викладеного, керуючись ст. 374 КПК України, суд -
у х в а л и в :
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 190 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 1 рік.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання призначеного покарання з покаранням призначеним за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15.06.2020 року, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком 5 років 2 місяці без конфіскації майна.
Зарахувати в строк відбування покарання, покарання, відбуте частково за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15.06.2020 року.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту затримання.
Речові докази:
-Мобільний телефон марки «Nomi» модель «i241+» чорного кольору IMEI НОМЕР_1 , IMEI НОМЕР_2 , що переданий на зберігання ОСОБА_5 - вважати повернутим потерпілому ОСОБА_5 за належністю.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на проведення експертизи № 2112-20 від 20.05.2020 року у сумі 326 гривень 88 копійок.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду у відповідності з вимогами ч. 2 ст. 394 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.
Копію вироку негайно вручити ОСОБА_3 та прокурору.

Суддя ОСОБА_1