УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03.10.2022 Справа №607/10771/22 Провадження №1-кп/607/1449/2022 м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м.Тернополі кримінальне провадження, дані про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000494 від 22.08.2019 про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м.Тернопіль, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , з вищою освітою, одруженого, не працюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27 ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В березні 2019, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, у ОСОБА_4 виник умисел, спрямований на пособництво у виготовленні підробленого документу, який видається установою, яка має право видавати такі документи і яке надає права, з метою його подальшого використання, а саме: посвідчення водія на власне ім`я з наданням права керувати транспортними засобами категорії А1, А, В1, В, С1, С, D1, D, ВЕ, С1Е, СЕ, D1E, DE.

Реалізуючи умисел в березні 2019, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 , діючи умисно, незаконно, з метою уникнення процедури отримання посвідчення водія, що передбачено постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 «Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», користуючись мережею «інтернет», через невстановлений досудовим розслідуванням сайт, відшукав невстановлену досудовим розслідуванням особу, яка за грошову винагороду обіцяла йому виготовити завідомо підроблене посвідчення водія. У зв`язку із цим ОСОБА_4 повідомив невстановленій досудовим розслідуванням особі свої анкетні дані та надав фотознімки, які було використано під час виготовлення завідомо підробленого посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 23.07.2009 на ім`я ОСОБА_4 , що надає право керувати транспортними засобами категорії А1, А, В1, В, С1, С, D1, D, ВЕ, С1Е, СЕ, D1E, DE.

В подальшому ОСОБА_4 з метою отримання права керувати транспортним засобом, усвідомлюючи, що посвідчення водія буде підробленим, поштовим відправленням отримав від невстановленої досудовим розслідуванням особи завідомо підроблений документ, а саме: посвідчення водія серії НОМЕР_1 , який відповідно до висновку експерта, виготовлений не спеціалізованим підприємством, яке повинно здійснювати їх випуск та зображення у даному бланку нанесені струменевим способом друку.

Окрім того, ОСОБА_4 , знаючи і усвідомлюючи, що бланк посвідчення водія серії НОМЕР_1 , є підробленим, умисно почав використовувати його.

Так, 21.08.2019 близько 17 год. 30 хв. ОСОБА_4 здійснював керування автомобілем марки «ТОЙОТА ЛЕНД КРУЗЕР» із встановленому на ньому номерним знаком НОМЕР_2 та рухався автодорогою М-19, 331 км., що по вул.Микулинецькій, смт.Велика Березовиця, Тернопільського району, Тернопільської області із порушенням правил дорожнього руху, чим порушив вимоги п.12.4 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ №1306 від 10.10.2001.

Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_4 , перебуваючи по вул.Микулинецькій, смт.Велика Березовиця, Тернопільського району, Тернопільської області під час перевірки документів працівниками УПП в Тернопільській області «Юпітер-201», на виконання вимог пунктів 2.1, 2.4 ПДР, пред`явив завідомо підроблене посвідчення серії НОМЕР_1 поліцейському УПП в Тернопільській області ОСОБА_5 .

Внаслідок вищезазначених дій ОСОБА_4 здійснив умисне використання завідомо підробленого документа.

За таких обставин, ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених: ч.5 ст.27 ч.1 ст.358 КК України, тобто в пособництві у підробленні посвідчення, яке видається установою, яка має право видавати такі документи і яка надає права, з метою використання його іншою особою та ч.4 ст.358 КК України, тобто у використанні завідомо підробленого документа.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27 ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, за обставин, викладених в обвинувальному акті, визнав повністю та, не наполягаючи на загальному розгляді даного кримінального провадження, заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Прокурор у судовому засіданні не заперечував щодо задоволення клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення останнього від кримінальної відповідальності за ч.5 ст.27 ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов наступних висновків.
Згідно до ч.4 ст.286 КПК України, якщо під час здійснення судового розгляду щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
За правилами п.1 ч.2 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Згідно з ч.1 ст.286 КПК України, звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.
Відповідно до ч.3 ст.288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених Законом України про кримінальну відповідальність.
За змістом ст.44 КК України, особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27 ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України.

Санкція ч.5 ст.27 ч.1 ст.358 КК України передбачає наступні види покарання: штраф до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до двох років.

Санкцією ч.4 ст.358 КК України передбачено покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до двох років.

Таким чином, відповідно до частин 1, 2 ст.12 КК України, кримінальні правопорушення, передбачені ч.5 ст.27 ч.1 ст.358 та ч.4 ст.358 КК України є кримінальними проступками.

Судом встановлено, що інкриміновані ОСОБА_4 кримінальні проступки, передбачені ч.5 ст.27, ч.1 ст.358 та ч.4 ст.358 КК України, ним були вчинені у березні 2019 та 21.08.2019, перебіг передбаченого п.2 ч.1 ст.49 КК України трирічного строку давності не переривався і не зупинявся, оскільки в матеріалах кримінального провадження відсутні дані про те, що обвинувачений вчиняв нові кримінальні правопорушення або ухилявся від досудового слідства чи суду, а відтак, на даний час, строк давності притягнення особи до кримінальної відповідальності закінчився.

Окрім того, при прийнятті рішення, суд, згідно вимог ч.8 ст.284 КПК України також враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 настоює на звільненні його від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження з цих (нереабілітуючих) підстав.

При прийняті рішення суд також враховує постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 04.06.2020 (справа №127/26665/16-к; провадження №51-1066км20), у якій зазначено про те, що положеннями ч.4 ст.286 КПК визначено, що в разі, якщо під час судового розгляду сторона у кримінальному провадженні звернеться до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання. Ця норма, як і положення ст.49 КК України є імперативними нормами, які передбачають не право суду, а його обов`язок розглянути відповідне питання.
Таким чином, враховуючи, те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні в березні 2019 року та серпні 2019 кримінальних проступків, за які передбачено покарання у виді обмеження волі, у зв`язку з чим на день вирішення питання про його звільнення від кримінальної відповідальності минув строк більш ніж три роки, тому, а також з урахуванням згоди обвинуваченого ОСОБА_4 на підставі імперативних положень ст. 49 КК він має бути звільнений від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України, а кримінальне провадження щодо нього - закрито на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.
За наведеного, клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 підлягає задоволенню.
Судом встановлено, що у цьому кримінальному провадженні цивільний позов не заявлявся, щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід не застосовувався.
Документально підтверджені процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта, відповідно до вимог ч.2 ст.124 КПК України суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави.
Долю речового доказу слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст.100, 124, 284-286, 372, 376 КПК України, ст.ст. 44, 49 КК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності - задовольнити.
ОСОБА_4 звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних проступків, передбачених ч.5 ст.27 ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, на підставі статті 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.
Кримінальне провадження №0000494, дані про яке 22.08.2019 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.5 ст.27 ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, закрити у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Речовий доказ: посвідчення водія серії НОМЕР_1 , видане на ім`я ОСОБА_4 , яке згідно постанови слідчого від 22.08.2019 визнано речовим доказом та зберігається при матеріалах кримінального провадження №0000494 від 22.08.2019, після набрання ухвалою законної сили знищити.
Стягнути з ОСОБА_4 в користь держави процесуальні витрати за проведення судової технічної експертизи документів від 15.10.2019 №1.1-440/19 в розмірі 785 (сімсот вісімдесят п`ять) гривень 05 копійок.
Ухвала може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області, шляхом подачі апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий суддяОСОБА_1