Провадження № 1-кп/947/850/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06.06.2022 м.Одеса

Київський районний суд м.Одеси у складі судді ОСОБА_1 , який здійснює кримінальне провадження одноособово,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщені суду у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт і угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні №0000170 від 06.03.2022, щодо

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Одеської області, Ізмаїльського району, с.Першотравневе, громадянин України, з середньою освітою, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей 2008 та 2017 років народження, офіційно не працевлаштований, в силу ст.89 КК України вважається таким, що не має судимості, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживав за адресою: АДРЕСА_2 ,
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора Малиновської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:
До Київського районного суду м.Одеси 02.06.2022 надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України разом з угодою про визнання винуватості.
В підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_3 звернулися до суду з клопотанням про затвердження угоди про визнання винуватості від 27.05.2022.
Згідно обвинувального акту і наданої угоди про визнання винуватості ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, за наступних обставин.
ОСОБА_3 , знаходячись в м. Ізмаїлі Одеської області, всупереч передбаченому законом порядку, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків в результаті таких своїх дій, без передбаченого законом дозволу, порушуючи Положення про дозвільну систему, затверджене постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992, постанову Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» № 2471-XII від 17.06.1992, Інструкцію про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи, аналогічними за властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї, або вибухових матеріалів, затверджену наказом Міністерства внутрішніх справ України № 662 від 21.08.1998, придбав у невстановленої у ході проведення досудового розслідування особи у невстановлений час один корпус гранати Ф-1 та один запал ручної гранати модернізованим УЗРГМ у зібраному стані, яку пізніше без передбаченого законом дозволу, переносив по місту, зберігаючи в лівій кишені куртки, в яку був одягнений.
14.12.2021 о 23:08 під час фактичного затримання ОСОБА_3 було проведено обшук затриманої особи, у ході якого виявлено та вилучено: корпус ручної осколкової гранати Ф-1, який являється конструктивно оформленим зарядом вибухової речовини в металевому корпусі та належить до вибухових речовин, які ОСОБА_3 , незаконно придбав, зберігав та носив без передбаченого законом дозволу.
Наведені умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.1 ст.263 КК України, за кваліфікуючими ознаками: незаконному носінні, зберіганні, придбанні вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.
Як вбачається з обвинувального акту, угоди про визнання винуватості і в судовому засіданні ОСОБА_3 беззастережно визнав себе винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, щиро розкаявся, зобов`язується співпрацювати з правоохоронними органами у викритті злочинів, досудове розслідування, стосовно яких проводиться у кримінальному провадженні № 0000394 від 11.03.2021 або у інших кримінальних провадженнях, що виділені з вказаних кримінальних проваджень у окреме провадження, що вчинені іншими членами банди. Суспільний інтерес у затверджені угоди про визнання винуватості полягає в тому, що ОСОБА_3 надавав покази про участь членів банди.
ОСОБА_3 також погодився із прокурором на призначення йому покарання за цей злочин у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

Суд, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши в обвинувачуваного повне порозуміння ним його процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які б примусили його погодитися на підписання угоди про визнання винуватості, характеру висунутого щодо нього обвинувачення, виду і розміру покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, дійшов висновку про те, що у даному провадженні можливо затвердити надану угоду про визнання винуватості. При цьому суд виходить з наступного.
Так, злочини, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , згідно ст.12 КК України відноситься до тяжкого злочину, оскільки санкція ч.1 ст.263 КК України передбачає максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк до семи років.
Відповідно до ч.4 ст.469 КПК України, враховуючі тяжкість злочину, відсутність потерпілого, та у випадку завдання злочином шкоди лише державним та суспільним інтересам, може бути укладено угоду про визнання винуватості між прокурором і обвинуваченим.
Угода за змістом укладена відповідно до ст.472 КПК України і має усі необхідні реквізити та відомості, у т.ч. стосовно міри та виду узгодженого між сторонами покарання та наслідків невиконання угоди.
Обвинуваченому ОСОБА_3 суд відповідно до ст.474 КПК України роз`яснив процесуальні права, характер обвинувачення, вид покарання та наслідки укладання, затвердження та невиконання угоди, передбачені ст.ст.473, 476 КПК України, роз`яснив вичерпні підстави оскарження вироку суду.
Суд також переконаний в тому, що угоду сторонами підписано добровільно, свідомо, без впливу будь-яких сторонніх обставин чи факторів. Умови укладеної угоди також не суперечать інтересам суспільства, не порушують прав, свобод чи інтересів сторін чи інших осіб. З угоди також не вбачається обставин, які б свідчили про очевидну неможливість виконання обвинуваченим узятих на себе за угодою зобов`язань.
Як видно з реєстру матеріалів досудового розслідування у проваджені зібрано достатньо доказів для обґрунтованої підозри і обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, а тому визнання ним винуватості є цілком виправданим.
Суд також вважає, що обставини, які обтяжують і пом`якшують покарання, дані про особу ОСОБА_3 , характер кримінального правопорушення та інші обставини, цілком враховані угодою про визнання винуватості і знайшли своє відображення в узгодженому остаточному покаранні.
Процесуальні витрати по справі за проведення судових експертиз відповідно до ст.124 КПК України підлягають стягненню на користь держави з обвинуваченого. Згідно довідкок науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України в Одеській області процесуальні витрати складають 9641,58 грн., які повинні бути стягнені з обвинуваченого на користь держави.

Питання щодо речових доказів по справі суд вирішує в порядку ст.100 КПК України, а арешту майна в порядку ст.174 тогож Кодексу.

Керуючись ст.ст.373, 374, 474, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду від 27.05.2022 про визнання винуватості між прокурором і обвинуваченим ОСОБА_3 .
Відповідно до затвердженої угоди про визнання винуватості визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, на підставі якої призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
Строк відбування покарання відраховувати з дня фактичного затримання ОСОБА_3 в рамках цього кримінального провадження, а саме з 14.12.2021.

В строк відбування покарання ОСОБА_3 зарахувати час його попереднього ув`язнення день за день з 14.12.2021 по день набрання вироком законної сили.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою залишити без змін.

Процесуальні витрати в сумі 9641 (Дев`ять тисяч шістсот сорок одна) грн. 58 коп. стягнути з ОСОБА_3 на користь держави.

Речові докази у справі, після набрання вироком законної сили, вказані в постанові слідчого від 21.05.2022, а саме:

-осколки гранати знищити;
-зразки букального епітелію та магнітний диск з інформацією з мобільних телефонів зберігати в матеріалах кримінального провадження в прокуратурі;
-мобільні телефони марки «Нокіа» та «Redmi» повернути володільцю.
Арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді від 23.12.2021 на речі і предмети, після набрання вироком законної сили скасувати.
На вирок сторонами може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду через Київський районний суд м.Одеси протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, лише у випадках, встановлених ст.ст.473, 394 КПК України.
Якщо апеляційну скаргу не подано, то вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1