Справа № 143/69/15-к
Провадження №11-кп/801/880/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 вересня 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,
з участю: прокурора ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні судове провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Погребищенського районного суду Вінницької області від 12 липня 2022 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування додаткового покарання,
в с т а н о в и в :

До Погребищенського районного суду Вінницької області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування додаткового покарання - позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 роки, призначеного вироком Погребищенського районного суду Вінницької області від 17.04.2018 за ч.2 ст. 286 КК України.
Розглянувши клопотання, суд відмовив у його задоволенні.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою задовольнити його клопотання. Вважає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи та не узгоджуються з вимогами ст. 81 КК України, відповідно до якої при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання суд повинен встановити доведеність виправлення особи. Зазначає, що його виправлення доведено тим, що він бажає відшкодувати моральну та матеріальну шкоду потерпілим, крім того, він не порушував громадського порядку. До адміністративної відповідальності не притягувався, правил відбування додаткового покарання не порушував. Крім того, зазначив, що під час відбування покарання у виді позбавлення волі повноцінно не працював, тому майже за 2 роки роботи на посаді робітника ремонтно будівельної дільниці ДП «Сільськогосподарське підприємство Державної виконавчої служби України (№9)» із зарплати на відшкодування шкоди потерпілим було перераховано всього 6340 грн. Відсутність перебування його на обліку у центрі зайнятості не свідчить про його небажання працювати та відшкодувати завдану шкоду потерпілим, оскільки він намагається працевлаштуватись самостійно.

Заслухавши доповідь судді, засудженого ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу, прокурора ОСОБА_6 , який заперечив проти її задоволення, вважаючи судове рішення законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає за необхідне у задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, обмеження волі або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.
Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання та заміна невідбутої частини більш м`яким можуть бути застосовані тільки після фактичного відбуття тієї частини покарання, яка зазначена у ч.3 ст.81 КК України.
Таким чином, з огляду на п.1 ч.3 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування не лише основного, а і додаткового покарання, призначеного за необережний тяжкий злочин, може бути застосоване при дотриманні сумлінної поведінки і ставлення до праці та відбуття засудженим не менше половини строку покарання.
Строк додаткового покарання, виходячи із норм ч.3 ст.55 КК України обчислюється з моменту відбуття основного покарання.
Як вбачається з матеріалів судового провадження, ОСОБА_7 засуджено вироком Погребищенського районного суду Вінницької області від 17.04.2018 за ч.2 ст.286 КК України до 5 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.
Ухвалою Машівського районного суду Полтавської області від 29.10.2021 його звільнено від відбування основного покарання умовно достроково на підставі ст.81 КК України. При цьому питання про звільнення від додаткового покарання судом не вирішувалося.
На даний час він відбуває додаткове покарання та перебуває на обліку у Вінницькому районному секторі №5 філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області з 17.11.2021 та відбув його менше половини строку після умовно-дострокового від відбування основного покарання.
Крім того, відмовляючи у задоволенні клопотання, суд першої інстанції, вірно зазначив, що відповідно до ч.1 ст.81 КК України застосування умовно-дострокового звільнення від покарання є правом, а не обов`язком суду, із урахуванням встановлених обставин судового провадження в їх сукупності, даних про особу засудженого, а тому дійшов обґрунтованого висновку, що у задоволенні зазначеного клопотання слід відмовити.
Зокрема, судом враховано, що ОСОБА_7 злочин, за який його засуджено, вчинив в стані алкогольного сп`яніння, внаслідок якого потерпілим були завдані тяжкі та середньої тяжкості тілесні ушкодження, доказів на підтвердження того, що засуджений намагався працевлаштуватись та те, що запропоновані йому посади пов`язані лише з керуванням транспортними засобами суду не надав, як і те, що інші посади є несумісні за станом його здоров`я.
У відповідності до ч.2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що, відповідно до ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених та запобігання вчиненню ними та іншими особами нових злочинів, а тому, враховуючи характер скоєного ОСОБА_7 злочину, наслідки, які настали, колегія суддів вважає передчасним вирішення питання про умовно-дострокове звільнення засудженого від додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.
Врахувавши наведене, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції відносно ОСОБА_7 є законною, обґрунтованою та вмотивованою, а тому підстав для її скасування не вбачає.
Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Погребищенського районного суду Вінницької області від 12 липня 2022 року, якою йому відмовлено у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування додаткового покарання, - без зміни.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4