Справа 688/1549/22
№ 1-в/688/106/22
Ухвала
Іменем України
07 липня 2022 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника державної установи «Шепетівська виправна колонія (№ 98)» ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в залі засідань у м. Шепетівка клопотання адвоката ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 ,

встановив:

Адвокат ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням в інтересах засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання останнього. В обґрунтування поданого клопотання послався на те, що вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 12.02.2018р. ОСОБА_5 , не судимого в силу статті 89 КК України, визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України та призначено покарання у виді п`яти років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_5 від призначеного покарання, якщо він протягом 3 (трьох) років не скоїть нового кримінального правопорушення. Вироком Запорізького апеляційного суду від 26.06.2019р. вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 12.02.2018р. щодо ОСОБА_5 в частині призначеного покарання скасовано та ухвалено в цій частині новий вирок. Призначено ОСОБА_5 покарання за ч. 2 ст. 289 КК України у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі. Строк відбування покарання ухвалено рахувати з дня фактичного затримання засудженого. Постановою колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду вирок Запорізького апеляційного суду від 26.06.2019 року щодо ОСОБА_5 залишено без змін.

Після проголошення вироку ОСОБА_5 був затриманий та відправлений до місця відбування покарання у державну установу «Біленьківська виправна колонія (№ 99)», що знаходиться за адресою: Запорізька обл., Запорізький район, село Біленьке, вул. Запорізька, буд. 32. Після був етапований до державної установи «Бахмутська установа виконання покарань (№ 6)». Надалі був відправлений до державної установи «Торецька виправна колонія (№ 2)». Після цього був переміщений до державної установи «Шепетівська виправна колонія (№ 98)». Вказав, що ОСОБА_5 проживав разом з батьками пенсіонерами у приватному будинку та на його утриманні знаходилася цивільна дружина, а також її дитина. Неофіційно працював. Щиро розкаюється у вчиненому та повністю відшкодував понесені потерпілим матеріальні затрати. Перебуваючи під слідством нових злочинів не вчиняв, став на шлях виправлення. Обставин, що обтяжують покарання під час досудового розслідування встановлено не було.

Вказав, що з характеристики засудженого слідує, що за сумлінну поведінку, ставлення до праці та за виконання покладених обов`язків ОСОБА_5 заохочувався. На виробництві установи працевлаштований, за характером спокійний, вину у скоєному злочині визнає повністю.

Також вказав, що під час відбуття покарання, хворіючи на енцефалопатію, у засудженого ОСОБА_5 неодноразово траплялися епілептичні напади, хвороба прогресує та потребує інтенсивного лікування. Додатково до цього у батька ОСОБА_5 стався ішемічний інсульт, тепер він не може ні вставати, ні ходити. Мати засудженого літня жінка та не може його нормально доглядати, грошей на сторонню допомогу в них не має. Батьки засудженого є пенсіонерами, однак не отримують пенсію, так як знаходяться на тимчасово окупованій території України. ОСОБА_5 є єдиним сином, який з ними проживав та допомагав. Вважає, що засуджений ОСОБА_5 довів своє виправлення і заслуговує на умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання. А тому просив звільнити засудженого ОСОБА_5 від подальшого відбування покарання умовно-достроково.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_6 та засуджений ОСОБА_5 клопотання підтримали та просили його задовольнити.

Представник державної установи «Шепетівська виправна колонія (№ 98)» та прокурор у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечили, посилаючись на те, що засуджений фактично не відбув двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин, а тому щодо нього не може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши представника виправної колонії, засудженого, його захисника, думку прокурора, суд дійшов висновку, що клопотання про умовно-дострокове звільнення задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Згідно з ч. 1 ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.

Судом встановлено, що вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 12.02.2018 року ОСОБА_5 засуджений за ч. 2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 3 роки, якщо він не скоїть нового кримінального правопорушення. Вироком Запорізького апеляційного суду від 26.06.2019 року вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 12 лютого 2018 року у відношенні ОСОБА_5 в частині призначеного покарання скасовано та ухвалено в цій частині новий вирок. Призначено ОСОБА_5 покарання за ч. 2 ст. 289 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі. Строк відбування покарання ухвалено рахувати з дня фактичного затримання засудженого. Збільшено розмір відшкодування з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 моральної шкоди до 50 000 грн. В решті вирок залишено без змін. Вирок набрав законної сили 26 червня 2019 року.

Початок строку: 13.02.2020 року, кінець строку: 13.02.2025 року.

З характеристики засудженого ОСОБА_5 слідує, що останній з 14.02.2020 утримувався в державній установі «Запорізький слідчий ізолятор», характеризувався посередньо, порушень режиму утримання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, заохочень не мав.

З 12.03.2020 відбував покарання в державній установі «Біленьківська виправна колонія (№ 99)», характеризувався наступним чином: допустив 3 порушення режиму відбування покарання, за що 3 рази притягувався до дисциплінарної відповідальності. Стягнення погашені у встановленому законом порядку. 1 раз заохочувався адміністрацією установи.

З 11.03.2021 відбував покарання в державній установі «Торецька виправна колонія (№ 2)». За період відбування покарання характеризується наступним чином: порушень режиму відбування покарання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, 4 рази заохочувався адміністрацією установи.

З 10.04.2022 відбуває покарання в державній установі «Шепетівська виправна колонія (№ 98)». За період відбування покарання характеризується наступним чином: порушень режиму відбування покарання не допускає, до дисциплінарної відповідавідальності не притягувався, заохочень не мав. На виробництві установи не працевлаштований.

Переведенню до дільниці соціальної реабілітації за формальними ознаками підлягав після 13.10.2021 (по відбуттю 1/3 строку покарання), відмовлено комісією установи (протокол № 30 від 26.10.2021) згідно заяви засудженого.

Заміні невідбутої частини покарання більш м`яким за формальними ознаками підлягає після 13.08.2022 (по відбуттю 1/2 строку покарання).

Умовно-достроковому звільненню від відбування покарання за формальними ознаками підлягає після 13.06.2023 (по відбуттю 2/3 строку покарання).

Відбута частина покарання станом на 05.07.2022 року становить 2 роки 4 місяці 22 дні. Невідбута частина покарання станом на 05.07.2022 року становить 2 роки 7 місяців 08 днів.
Таким чином, засуджений ОСОБА_5 не відбув двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин, за яке можливо застосувати умовно-дострокове звільнення.

З огляду на те, що засуджений фактично не відбув частину покарання, за яке може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, суд дійшов висновку, що у задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 395, 537, 539 КПК України, суд

постановив:

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом семи днів з моменту її оголошення.

Суддя ОСОБА_8