Справа № 553/2901/22
Провадження № 1-кп/553/683/2022
В И Р О К

Іменем України

01.09.2022м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,прокурора ОСОБА_3 захисника ОСОБА_4 ,обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянув у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі Ленінського районного суду м. Полтави кримінальне провадження № 0000418 від 08.06.2022 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Владівосток Приморського краю рф, громадянина України,освіта середня спеціальна ,розлученого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

З обвинувального акту встановлено, що ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом по мобілізації, перебуваючи на посаді бойового медика третього стрілецького взводу першої стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , в порушення ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 127, 128, 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 03 червня 2022 року діючи з прямим умислом, а саме усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, без дозволу командування, самовільно залишив місце проходження військової служби, а саме пункт постійної дислокації « ІНФОРМАЦІЯ_2 » військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 , та до 06.06.2022, в умовах воєнного стану, незаконно, постійно перебував поза межами місця проходження служби, проводячи час на власний розсуд, чим вчинив самовільне залишення військової частини без поважних причин, вчинене в умовах воєнного стану, вчинене особою, зазначеною в частині другій статті 407 КК України, тобто військовослужбовцем (крім строкової служби), - кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, тобто самовільне залишення військової частини без поважних причин, вчинене в умовах воєнного стану, вчинене особою, зазначеною в частині другій статті 407 КК України, тобто військовослужбовцем (крім строкової служби), - кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України.

19 липня 2022 року між прокурором Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 за участю захисника ОСОБА_4 , укладено угоду про визнання винуватості, згідно якої сторони дійшли згоди щодо, правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 5 ст. 407 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, та обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному діянні. Обвинувачений ОСОБА_5 під час досудового розслідування щиро покаявся у скоєному злочині та активно сприяв розкриттю злочину. Обов`язки обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою відсутні. Умови часткового звільнення підозрюваного, обвинуваченого від цивільної відповідальності у вигляді відшкодування державі збитків внаслідок вчинення ним кримінального правопорушення відсутні.

Також вказаною угодою узгоджене покарання, яке повинен понести ОСОБА_5 за скоєне кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України. Так сторони узгодили, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу підозрюваного, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку у лікарів психіатра або нарколога не перебуває, його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, а також беззастережне визнання ним своєї винуватості, враховуючи низку обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 , сторони узгодили при призначенні покарання за ч.5 ст. 407 КК України застосувати норми ст. 69 КК України, перейшовши до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього кодексу за це кримінальне правопорушення, та погодили призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_5 у виді штрафу в розмірі 1800 (одна тисяча вісімсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 30 600 (тридцять тисяч шістсот) гривень.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений, прокурор та захисник просили затвердити угоду про визнання винуватості.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим.Згідно ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Судом у підготовчому судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, який згідно ст. 12 КК України, є тяжким злочином.

Суд, враховує особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обставин, що обтяжують покарання та погоджується з узгодженим сторонами угоди покаранням.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п.п. 1-4 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови угоди про визнання винуватості відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

Кримінальним правопорушенням шкоди не завдано. Потерпілих у кримінальному провадженні немає. Умови застосування спеціальної конфіскації відсутні. Викривачі у кримінальному провадженні відсутні.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та обвинуваченим, призначення обвинуваченому узгоджених сторонами виду та розміру покарання.

Цивільний позов не заявлений. Речові докази відсутні. Процесуальні витрати,які підлягають стягненню з обвинуваченого, відсутні.

Керуючись ст. ст. 100, 124, 314, 373, 374, 468, 469, 473, 475, 394 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 19 липня 2022 року ,укладену між прокурором Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у вигляді штрафу в розмірі 1800 (одна тисяча вісімсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 30 600 (тридцять тисяч шістсот) гривень.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Полтави протягом тридцяти днів з дня його проголошення засудженим, прокурором виключно з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити засудженому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1