Справа №:755/5975/22
Провадження №: 1-кп/755/1147/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" серпня 2022 р. м.Київ

Дніпровський районний суд м.Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарях ОСОБА_2 ,
розглянувши у закритому судовому засіданні, в залі Дніпровського районного суду м.Києва, матеріали клопотання старшого слідчого СВ Дніпровського УП ГУ НП у м.Києві ОСОБА_3 , погодженого з прокурором Дніпровської окружної прокуратури м.Києва ОСОБА_4 , про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні №0000614 відносно неповнолітнього
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, громадянина України, учня 8 класу ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника адвоката ОСОБА_7 ,
законного представника ОСОБА_8 ,
особи, стосовно якої вирішується питання
про застосування примусових заходів медичного характеру, ОСОБА_5 ,
представника служби у справах дітей та сім`ї ОСОБА_9 ,
В С Т А Н О В И В:
І. Суть питання, що вирішується, і за чиєю ініціативою воно розглядається.
15.07.2022 року до Дніпровського районного суду м.Києва надійшло клопотання старшого слідчого СВ Дніпровського УП ГУ НП у м.Києві ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Дніпровської окружної прокуратури м.Києва ОСОБА_4 , про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні №0000614 відносно неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.
ІІ. Зміст клопотання слідчого за погодженням з прокурором.
03.03.2022 року, приблизно о 23 годині 00 хвилин, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , перебували в квартирі за адресою: АДРЕСА_3 , де вживали горілку.
У вказаний час у ОСОБА_10 на фоні вживання алкоголю виник словесний конфлікт з ОСОБА_8 , в ході якого він погрожував останній фізичною розправою та наніс декілька ударів по обличчю та тулубу. В свою чергу ОСОБА_8 пішла до своєї квартири АДРЕСА_4 , де розповіла неповнолітньому сину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про нанесення їй тілесних ушкоджень ОСОБА_10 .
В цей момент у ОСОБА_5 на ґрунті помсти виник умисел, направлений на умисне спричинення смерті ОСОБА_10 . ОСОБА_5 , реалізуючи свій протиправний намір, спрямований на умисне позбавлення життя ОСОБА_10 , взяв з кімнати своєї квартири ніж у пластиковому чохлі та пішов разом із матір`ю ОСОБА_8 до квартири АДРЕСА_5 цього ж будинку, де на ґрунті помсти, у коридорі вказаної квартири ножем наніс декілька колото-різаних поранень в область розташування життєво важливих органів - грудної клітки, шиї та інші в частини тіла, внаслідок чого, в результаті отриманих колото-різаних ран, настала смерть потерпілого ОСОБА_10 на місці події за короткий проміжок часу.
Згідно висновку експерта №022-36-781-2022 від 23.05.2022 року смерть ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , настала від сліпого проникаючого поранення шиї та лівої половини клітки з пошкодженням лівої підключичної артерії та трахеї, що супроводжувалося кровотечею і призвело до крововтрати. Окрім ушкодження, що призвело до смерті ОСОБА_10 при дослідженні його трупа було виявлено сліпе поранення м`яких тканин передньої поверхні лівої половини грудної клітки. Виявлені при дослідженні трупа ОСОБА_10 тілесні ушкодження є колото-різаними та характерні для дії клинка ножа, що має лезо та обушок. Механізм їх виникнення полягає у нанесенні ударів ножем. За критерієм небезпеки для життя сліпе проникаюче поранення шиї та грудної клітки з пошкодженням підключичної артерії є тяжким тілесним ушкодженням яке є небезпечним для життя в момент його заподіяння. У причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_10 перебуває сліпе проникаюче поранення шиї та грудної клітки, що безпосередньо призвело до смерті потерпілого.
Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №211 від 23.06.2022 року ОСОБА_5 страждає на легку розумову відсталість (олігофренія в ступені вираженої дебільності) із вираженими емоційно-вольовими порушеннями (згідно МКХ-10:F70.1). За своїм психічним станом він не може усвідомлювати свої дії те керувати ними. ОСОБА_5 в період часу, до якого відноситься діяння, в скоєнні якого він на даний час підозрюється, страждав на легку розумову відсталість (олігофренія в ступені вираженої дебільності) із вираженими емоційно-вольовими порушеннями. За своїм психічним станом на той час він не міг усвідомлювати свої дії те керувати ними. ОСОБА_5 на даний час страждає на легку розумову відсталість (олігофренія в ступені вираженої дебільності) із вираженими емоційно-вольовими порушеннями. За своїм психічним станом потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із посиленим наглядом.
Враховуючи викладене, слідчий просить застосувати щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусовий захід медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із посиленим наглядом.
ІІІ. Позиція сторін кримінального провадження.
Прокурор у судовому засіданні підтримала подане клопотання та просила його задовольнити в повному обсязі, вказавши, що є всі законні підстави для застосування примусових заходів медичного характеру, а також просила суд вирішити долю речових доказів.
У судовому засіданні захисник неповнолітнього ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_7 зазначила, що дане клопотання відповідає вимогам закону України про кримінальну відповідальність та інтересам самого ОСОБА_5 , дослідженими у судовому засіданні матеріалами кримінального провадження та висновком експерта підтверджено необхідність застосування відносно неповнолітнього ОСОБА_5 примусових заходів медичного характеру, а тому не заперечувала проти задоволення клопотання прокурора.
Законний представник неповнолітнього ОСОБА_5 - ОСОБА_8 в судовому засіданні не заперечувала щодо задоволення клопотання прокурора, зазначивши, що син Він завжди допомагає їй у побуті, навчається в школі інтернаті, має добрі відносини з однолітками. Щодо даної події пояснила, що він намагався її захистити від потерпілого, оскільк останній наніс їй тілесні ушкодження.
Особа, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України визнав повністю та пояснив суду, що 03.03.2022 року він разом з братом перебували в себе вдома та почули, що в інші кімнаті плаче його мати, яка пояснила, що її побив потерпілий ОСОБА_10 та попросила забрати її речі з квартири, де він проживав. Після цього вони пішли до сусідньої квартири, де жив потерпілий, з яким в нього почалась розмова. Подій, які відбувались після початку розмови з потерпілим, він не пам`ятає.
Представник служби у справах дітей та сім`ї - ОСОБА_9 у судовому засіданні повідомила, що дана сім`я на обліку не перебуває, жодної інформації щодо скарг не надходило. Щодо задоволення клопотання не заперечувала, оскільки це відповідає інтересам самого неповнолітнього ОСОБА_5 .
ІV. Положення закону, якими керувався суд.
Відповідно до ч.2 ст.19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.
Згідно ч.1 ст.19 Закону України «Про психіатричну допомогу» примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку, встановлених Кримінальним, Кримінально-процесуальним кодексами України, цим Законом та іншими законами.
Згідно з ст.92 КК України примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.
Відповідно до ч.4 ст.503 КПК України примусові заходи медичного характеру застосовуються лише до осіб, які є суспільно небезпечними.
Згідно зі ст.93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.
Відповідно до ч.1 ст.94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру:
1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку;
2) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом;
3) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом;
4) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.
Згідно із ч.4 ст.94 КК України госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який вчинив суспільно небезпечне діяння, не пов`язане з посяганням на життя інших осіб, і за своїм психічним станом не становить загрози для суспільства, але потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги та лікування в умовах посиленого нагляду.
Статтею 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» встановлена презумпція психічного здоров`я, а тому кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених законодавством.
Відповідно до ст.512 КПК України судовий розгляд кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру завершується постановленням ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру або про відмову в їх застосуванні
Згідно з ч.ч.1,2 ст.513 КПК України під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує такі питання:
1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення;
2) чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою;
3) чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності;
4) чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання;
5) чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які.
Визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.
Відповідно до ст.484 КПК України порядок кримінального провадження щодо неповнолітніх визначається загальними правилами цього Кодексу з урахуванням особливостей, передбачених цією главою.

Кримінальне провадження щодо неповнолітньої особи, в тому числі, якщо кримінальне провадження здійснюється щодо декількох осіб, хоча б одна з яких є неповнолітньою, здійснюється слідчим, дізнавачем, які спеціально уповноважені керівником органу досудового розслідування на здійснення досудових розслідувань щодо неповнолітніх. Під час кримінального провадження щодо неповнолітнього, в тому числі під час провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, слідчий, дізнавач, прокурор, слідчий суддя, суд та всі інші особи, що беруть у ньому участь, зобов`язані здійснювати процесуальні дії в порядку, що найменше порушує звичайний уклад життя неповнолітнього та відповідає його віковим та психологічним особливостям, роз`яснювати суть процесуальних дій, рішень та їх значення, вислуховувати його аргументи при прийнятті процесуальних рішень та вживати всіх інших заходів, спрямованих на уникнення негативного впливу на неповнолітнього.

Положення цього параграфу застосовуються у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, вчинених особами, які не досягли вісімнадцятирічного віку.

Згідно з ст.485 КПК України під час досудового розслідування та судового розгляду кримінальних правопорушень, вчинених неповнолітніми, крім обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, також з`ясовуються:

1) повні і всебічні відомості про особу неповнолітнього: його вік (число, місяць, рік народження), стан здоров`я та рівень розвитку, інші соціально-психологічні риси особи, які необхідно враховувати при індивідуалізації відповідальності чи обранні заходу виховного характеру. За наявності даних про розумову відсталість неповнолітнього, не пов`язану з психічною хворобою, повинно бути також з`ясовано, чи міг він повністю усвідомлювати значення своїх дій і в якій мірі міг керувати ними;

2) ставлення неповнолітнього до вчиненого ним діяння;

3) умови життя та виховання неповнолітнього;

4) наявність дорослих підбурювачів та інших співучасників кримінального правопорушення.

V. Мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали, та висновки суду.
Безпосередньо дослідивши докази, подані під час судового розгляду, оцінюючи їх в сукупності, з точки зору достатності та взаємозв`язку, провівши у повному обсязі судовий розгляд, перевіривши доводи учасників процесу, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора про застосування відносно неповнолітнього ОСОБА_5 примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом, підлягає задоволенню з наступних підстав.
Під час судового розгляду встановлено та суд вважає доведеним, що 03.03.2022 року, приблизно о 23 годині 00 хвилин, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , перебували в квартирі за адресою: АДРЕСА_3 , де вживали горілку.
У вказаний час у ОСОБА_10 на фоні вживання алкоголю виник словесний конфлікт з ОСОБА_8 , в ході якого він погрожував останній фізичною розправою та наніс декілька ударів по обличчю та тулубу. В свою чергу ОСОБА_8 пішла до своєї квартири АДРЕСА_4 , де розповіла неповнолітньому сину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про нанесення їй тілесних ушкоджень ОСОБА_10 .
В цей момент у ОСОБА_5 на ґрунті помсти виник умисел, направлений на умисне спричинення смерті ОСОБА_10 . ОСОБА_5 , реалізуючи свій протиправний намір, спрямований на умисне позбавлення життя ОСОБА_10 , взяв з кімнати своєї квартири ніж у пластиковому чохлі та пішов разом із матір`ю ОСОБА_8 до квартири АДРЕСА_5 цього ж будинку, де на ґрунті помсти, у коридорі вказаної квартири ножем наніс декілька колото-різаних поранень в область розташування життєво важливих органів - грудної клітки, шиї та інші в частини тіла, внаслідок чого, в результаті отриманих колото-різаних ран, настала смерть потерпілого ОСОБА_10 на місці події за короткий проміжок часу.
Таким чином, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.115 КК України, - вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.
При цьому, суд звертає увагу на те, що оскільки у стані неосудності особа не здатна розуміти своїх дій та керувати ними, а мета і мотив, які особа має чітко усвідомлювати, як ознаки суб`єктивної сторони складу злочину за наявності такого стану відсутні, то встановлення будь-якої форми вини (умислу чи необережності) у діях неосудної особи об`єктивно є неможливим. У такому випадку юридична оцінка суспільно небезпечного діяння повинна надаватися, виходячи з фактичних обставин скоєного діяння та наслідків, що настали (правова позиція викладена у постанові Верховний Суду від 6 лютого 2020 року у справі №234/18511/18 (провадження №51-4960км19).
Зазначені обставини вчинення неповнолітнім ОСОБА_5 суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.115 КК України, знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході судового розгляду справи, та підтверджуються сукупністю досліджених та перевірених в ході судового розгляду доказів, а саме:
- протоколом огляду місця події (трупа) від 04.03.2022 року з ілюстративною фототаблицею, а саме трупу чоловічої статі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 (том 1 а.с.74-81);
- протоколом обшуку від 04.03.2022 року з ілюстративною фототаблицею квартири АДРЕСА_4 , що розміщена на 2-му поверсі, в ході проведення якого було виявлено та вилучено предмет, схожий на ніж (том 1 а.с.82-87);
- висновком експертного дослідження №021-781-2022 від 23.05.2022 року, згідно якого смерть ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , настала від сліпого проникаючого поранення шиї та лівої половини клітки з пошкодженням лівої підключичної артерії та трахеї, що супроводжувалося кровотечею і призвело до крововтрати. Окрім ушкодження, що призвело до смерті ОСОБА_10 при дослідженні його трупа було виявлено сліпе поранення м`яких тканин передньої поверхні лівої половини грудної клітки. Виявлені при дослідженні трупа ОСОБА_10 тілесні ушкодження є колото-різаними та характерні для дії клинка ножа, що має лезо та обушок. Механізм їх виникнення полягає у нанесенні ударів ножем. За критерієм небезпеки для життя сліпе проникаюче поранення шиї та грудної клітки з пошкодженням підключичної артерії є тяжким тілесним ушкодженням яке є небезпечним для життя в момент його заподіяння. У причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_10 перебуває сліпе проникаюче поранення шиї та грудної клітки, що безпосередньо призвело до смерті потерпілого (том 1 а.с.90-93);
- висновком експертного дослідження №051-613-2022 від 21.04.2022 року, згідно якого в результаті судово-токсикологічного дослідження крові від трупа ОСОБА_10 , 1987 року народження, знайдено етиловий спирт в концентрації 3,48 г/л (проміле). В крові не знайдено: метиловий спирт, а також пропіловий, бутиловий, аміловий спирти та їх ізомери (том 1 а.с.94-95);
- висновком експерта №022-36-781-2022 від 24.05.2022 року, згідно якого смерть ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , настала від сліпого проникаючого поранення шиї та лівої половини клітки з пошкодженням лівої підключичної артерії та трахеї, що супроводжувалося кровотечею і призвело до крововтрати. Окрім ушкодження, що призвело до смерті ОСОБА_10 при дослідженні його трупа було виявлено сліпе поранення м`яких тканин передньої поверхні лівої половини грудної клітки. Виявлені при дослідженні трупа ОСОБА_10 тілесні ушкодження є колото-різаними та характерні для дії клинка ножа, що має лезо та обушок. Механізм їх виникнення полягає у нанесенні ударів ножем. За критерієм небезпеки для життя сліпе проникаюче поранення шиї та грудної клітки з пошкодженням підключичної артерії є тяжким тілесним ушкодженням яке є небезпечним для життя в момент його заподіяння. Поранення м`яких тканин передньої поверхні лівої половини грудної клітки за критерієм тривалості розладу здоров`я може бути віднесене до легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я. У причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_10 перебуває сліпе проникаюче поранення шиї та грудної клітки, що безпосередньо призвело до смерті потерпілого. Судово-медичних даних про те, що виявлені при дослідженні трупа ОСОБА_10 ушкодження заподіяні не в один і той же час, не визначено. Беручи до уваги особливості сліпого проникаючого поранення у ОСОБА_10 , а саме наявність пошкодження по ходу раневого каналу підключичної артерії, експерт вважає, що потерпілий помер упродовж нетривалого часу після його заподіяння, який може вкладатися не більш як у декілька десятків секунд. Можливість вчинення потерпілим ОСОБА_10 активних дій після заподіяння йому сліпого проникаючого поранення грудної клітки вбачається сумнівною. Враховуючи, що поранення грудної клітки призвело до смерті потерпілого, вважаю, що воно було заподіяне останнім, тобто йому передувало сліпе поранення м`яких тканин лівої половини грудної клітки. Достовірних даних для вирішення питання про взаємоположення потерпілого і нападаючого під час заподіяння тілесних ушкоджень першому при проведенні дослідження трупа ОСОБА_10 не виявлено. При судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_10 ушкоджень, що могли б свідчити про опір нападаючому або самозахист під час заподіяння потерпілому ударів ножем знайдено не було. Достовірних даних про положення потерпілого в процесі заподіяння йому тілесних ушкоджень не виявлено. Як вже було зазначено, ушкодження потерпілому ОСОБА_10 були заподіяні колюче-ріжучим предметом типу клинка ножа, що має лезо і обушок. На час настання смерті кров ОСОБА_10 містила 3,48 проміле етилового спирту, через що він міг перебувати у стані алкогольного сп`яніння сильного ступеню (том 1 а.с.96-98);
- постановою про визнання речовими доказами і про залучення до кримінального провадження речових доказів від 04.03.2022 року, якою предмет, схожий на ніж з металевою рукояткою чорного кольору, довжиною леза близько 17,5 см, на якому наявні сліди речовини бурого кольору, в чохлі чорного кольору, визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні та передано на зберігання до камери схову речових доказів Дніпровського УП ГУ НП у м.Києві (том 1 а.с.108);
- висновком судово-психіатричного експерта №211 від 23.06.2022 року, згідно якого ОСОБА_5 страждає на легку розумову відсталість (олігофренія в ступені вираженої дебільності) із вираженими емоційно-вольовими порушеннями (згідно МКХ-10:F70.1). За своїм психічним станом він не може усвідомлювати свої дії те керувати ними. ОСОБА_5 в період часу, до якого відноситься діяння, в скоєнні якого він на даний час підозрюється, страждав на легку розумову відсталість (олігофренія в ступені вираженої дебільності) із вираженими емоційно-вольовими порушеннями. За своїм психічним станом на той час він не міг усвідомлювати свої дії те керувати ними. ОСОБА_5 на даний час страждає на легку розумову відсталість (олігофренія в ступені вираженої дебільності) із вираженими емоційно-вольовими порушеннями. За своїм психічним станом потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із посиленим наглядом. У ОСОБА_12 визначаються значна недостатність рівня інтелектуального розвитку, виражена особистісна незрілість, емоційна екзальтованість, імпульсивність, недовільні та гальмівні форми реагування, конформність щодо старшого авторитету, некритичне наслідування, які визначальним чином впливають на поточну поведінку та, відповідно, вплинули в ситуації правопорушення. Рівень інтелектуального та особистісного розвитку ОСОБА_12 значно нижчий за нормативний для його віку. З урахуванням наявного низького рівня психічного розвитку та поточного віку на період правопорушення, ОСОБА_13 не був здатний передбачати наслідки своїх дій (том 1 а.с.109-114).
Відповідно до ст.487 КПК України суд під час судового розгляду даного кримінального провадження з`ясував умови життя та виховання неповнолітнього обвинуваченого:

1) склад сім`ї неповнолітнього, обстановку в ній, взаємини між дорослими членами сім`ї та дорослими і дітьми, ставлення батьків до виховання неповнолітнього, форми контролю за його поведінкою, морально-побутові умови сім`ї;

2) обстановку в школі, іншому навчальному закладі, де навчається або працює неповнолітній, його ставлення до навчання, взаємини з вихователями, учителями, однолітками, характер і ефективність виховних заходів, які раніше застосовувалися до нього;

3) зв`язки і поведінку неповнолітнього поза домом та навчальним закладом.

Крім того, судом досліджено дані, що характеризують особу неповнолітнього ОСОБА_5 (том 1 а.с.115-133).
Згідно зі ст.ст.18,19 КК України осудність є обов`язковою ознакою суб`єкта злочину, що характеризується таким психічним станом особи, при якому вона під час вчинення злочину здатна усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Здатність особи під час вчинення злочину усвідомлювати свої дії (бездіяльність) означає правильне розуміння фактичних об`єктивних ознак злочину - об`єкта посягання, суті діяння, обстановки, часу і місця, способу його вчинення, його суспільно небезпечних наслідків тощо. Така здатність повинна бути пов`язана з можливістю контролювати, керувати своїми вчинками. Тут свідомість і воля взаємозалежні й лише в сукупності виступають передумовою визнання особи винною.
Натомість неосудною визнається така особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого КК України, не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки.
Поняття неосудності включає в себе співвідношення медичного (біологічного) і юридичного (психологічного) критеріїв. Медичний критерій полягає у наявності у особи психічного захворювання, що істотно впливає на свідомість і волю людини (хронічне психічне захворювання, тимчасовий розлад психічної діяльності, недоумство, інший хворобливий стан психіки). Юридичний - у нездатності особи під час вчинення суспільно небезпечного діяння усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними. При цьому юридичний критерій виражається двома ознаками:
1) інтелектуальною - особа не може усвідомлювати фактичну сторону своїх дій (бездіяльності) та/або не здатна усвідомлювати їх суспільно небезпечний характер;
2) вольовою - особа не може керувати своїми діями (бездіяльністю) внаслідок руйнування психічною хворобою її вольової сфери.
Особу може бути визнано неосудною тільки тоді, коли встановлена одна з ознак критерію юридичного на підставі хоча б однієї з ознак критерію медичного.
Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №211 від 23.06.2022 року ОСОБА_5 страждає на легку розумову відсталість (олігофренія в ступені вираженої дебільності) із вираженими емоційно-вольовими порушеннями (згідно МКХ-10:F70.1). За своїм психічним станом він не може усвідомлювати свої дії те керувати ними. ОСОБА_5 в період часу, до якого відноситься діяння, в скоєнні якого він на даний час підозрюється, страждав на легку розумову відсталість (олігофренія в ступені вираженої дебільності) із вираженими емоційно-вольовими порушеннями. За своїм психічним станом на той час він не міг усвідомлювати свої дії те керувати ними. ОСОБА_5 на даний час страждає на легку розумову відсталість (олігофренія в ступені вираженої дебільності) із вираженими емоційно-вольовими порушеннями. За своїм психічним станом потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із посиленим наглядом. У ОСОБА_12 визначаються значна недостатність рівня інтелектуального розвитку, виражена особистісна незрілість, емоційна екзальтованість, імпульсивність, недовільні та гальмівні форми реагування, конформність щодо старшого авторитету, некритичне наслідування, які визначальним чином впливають на поточну поведінку та, відповідно, вплинули в ситуації правопорушення. Рівень інтелектуального та особистісного розвитку ОСОБА_12 значно нижчий за нормативний для його віку. З урахуванням наявного низького рівня психічного розвитку та поточного віку на період правопорушення, ОСОБА_13 не був здатний передбачати наслідки своїх дій.
Таким чином, в судовому засіданні встановлена неосудність ОСОБА_5 , як на час вчинення ним відповідного суспільно небезпечного діяння, так і на час судового розгляду кримінального провадження. Вчинене ним суспільно небезпечне діяння пов`язане із посяганням на життя інших осіб. За висновком експерта неповнолітній ОСОБА_5 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричної лікарні із посиленим наглядом.
Враховуючи викладене, суд доходить висновку про застосування до нього примусового заходу медичного характеру у вигляді поміщення у медичний заклад із посиленим наглядом, так як за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння, ОСОБА_5 становить небезпеку для себе та суспільства.
Відповідно до п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 03 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» суд не визначає лікувальну установу, в якій до особи будуть застосовані примусові заходи медичного характеру та не визначає строку, на який ці заходи призначені.
Цивільний позов у справі як на стадії досудового розслідування, так і на стадії судового розгляду не заявлявся.
Процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 19, 93, 94 КК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України №7 від 03 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», ст.19 Закону України «Про психіатричну допомогу», ст.ст. 100, 369-372, 376, 395, 503,508,512, 513, 516 КПК України, суд,-
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання старшого слідчого СВ Дніпровського УП ГУ НП у м.Києві ОСОБА_3 , погодженого з прокурором Дніпровської окружної прокуратури м.Києва ОСОБА_4 , про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні №0000614 відносно неповнолітнього ОСОБА_5 - задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусовий захід медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із посиленим наглядом.
Запобіжний захід неповнолітньому ОСОБА_5 до набрання ухвалою законної сили не обирати.
Матеріали кримінального провадження №0000614 залишити при клопотанні з подальшим зберіганням зі справою №755/5975/22.

Речові докази: предмет, схожий на ніж з металевою рукояткою чорного кольору, довжиною леза близько 17,5 см, на якому наявні сліди речовини бурого кольору, в чохлі чорного кольору, який передано на зберігання до камери схову речових доказів Дніпровського УП ГУ НП у м.Києві, - знищити.
Копію ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру після набрання законної сили надіслати на виконання до закладу охорони здоров`я, який надає психіатричну допомогу. Контроль за виконанням ухвали в цій частині покласти на прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у данному кримінальному провадженні.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду в апеляційному порядку протягом 30 днів з дня її оголошення через Дніпровський районний суд міста Києва.

Суддя Дніпровського районного суду
м.Києва ОСОБА_1