Справа № 159/5618/20
Провадження № 1-кп/159/55/22
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 травня 2022 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря судового

засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши в залі судових засідань Ковельського міськрайонного суду Волинської області у відкритому судовомузасіданні кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000473 від 07.02.2020року, про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дубляни Львівської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , з середньою освітою, розлученого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, офіційно не працевлаштованого, раніше судимого 11.10.2018 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області за ч. 2 ст. 164 КК України до покарання у вигляді арешту на строк 3 (три) місяці, судимість за що не знята та не погашена у встановленому законом порядку,

у вчиненні ним кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 2 ст. 164 КК України, -

в с т а н о в и в :

Обвинувачений ОСОБА_4 , будучи раніше судимим 11.10.2018 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області за ч. 2 ст. 164 КК України до покарання у вигляді арешту на строк 3 (три) місяці, судимість за що не знята та не погашена у встановленому законом порядку, на шлях виправлення не став та повторно вчинив діяння, передбачене ст. 164 КК України.

Так, рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22.11.2012 року ОСОБА_4 зобов`язаний щомісячно сплачувати на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1000 (одна тисяча) гривень до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 08.11.2012 року. Рішенням Луцького міськрайонного суду від 26.04.2018 року вирішено збільшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 на утримання неповнолітніх дітей - доньки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 1000 гривень на 2000 гривень, по 1000 гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи з 05.06.2018 року і до досягнення повноліття. Однак, будучи ознайомленим із вказаними судовими рішеннями та знаючи про покладений на нього обов`язок щодо сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей, в період часу з 02.08.2018 року по 01.02.2020 року ОСОБА_4 злісно ухилявся від сплати вищевказаних коштів.

Так, ОСОБА_4 у вказаний період часу, будучи працездатним і неодноразово попередженим державним виконавцем про кримінальну відповідальність за злісне ухилення від сплати аліментів, документів, які б свідчили про неможливість працевлаштування чи погіршення стану здоров`я у виконавчу службу не пред`являв, отримував доходи, однак про суму заробітку та джерела доходів державного виконавця не повідомляв, аліменти не виплачував, внаслідок чого за вказаний вище період утворилась заборгованість по сплаті коштів на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 33619,00 грн., що сукупно перевищує суму виплат за 3 місяці відповідних платежів.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому діяння визнав повністю та суду показав, що йому відомо про існування судових рішень, відповідно до яких його зобов`язано сплачувати аліменти на утримання дітей. Проте, протягом вказаного періоду аліментів не сплачував, оскільки ніде не працюв, мав тимчасові заробітки. Про кримінальну відповідальність за ухилення від сплати аліментів попереджався державним виконавцем. Розкаюється у вчиненому, просив суворо не карати.

Зазначені в обвинуваченні обставини ніким не оспорюються, у суду немає сумнівів у добровільності та істинності позиції обвинуваченого, який підтверджує їх існування. В зв`язку з цим суд, за погодженням з учасниками судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються.

З`ясувавши обставини справи, суд прийшов до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 органами досудового розслідування кваліфіковані вірно за ч. 2 ст. 164 КК України.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 своїми умисними діями, що виразились у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), вчиненому особою, раніше судимою за кримінальне правопорушення, передбачене ст. 164 КК України, вчинив кримінальне правопорушення (проступок), передбачений ч. 2 ст. 164 КК України.
Призначаючи покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення та особу винного у їх сукупності, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин справи.
Так, суд враховує, що ОСОБА_4 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 2 ст. 164 КК України (ст. 12 КК України).
До обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить щире каяття обвинуваченого у вчиненому.
Обставин, що обтяжують покарання, суд не вбачає.
Суд враховує також те, що обвинувачений не вперше притягується до кримінальної відповідальності за злісне ухилення від сплати аліментів, по місцю проживання характеризуються посередньо, на диспансерному обліку в психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.
Вирішуючи питання щодо виду та строку покарання, яке слід призначити обвинуваченому, суд прийшов до висновку, що для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, необхідним і достатнім покаранням є покарання, запропоноване прокурором, у виді обмеження волі на строк, передбачений санкцією ч. 2 ст. 164 КК України.
Більш м`які покарання, які призначались раніше обвинуваченому, не спонукали останнього до виправлення.
Разом з тим, зважаючи на наведені вище обставини щодо особи обвинуваченого, суд вбачає можливим виправлення обвинуваченого без його ізоляції від суспільства і щодо нього є підстави для застосування ст. 75 КК України, яка передбачає звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Таке звільнення від відбування покарання, на переконання суду, буде дисциплінувати обвинуваченого та надасть йому можливість працевлаштуватись з метою реального погашення заборгованості по аліментах.
Запобіжні заходи під час досудового розслідування та в ході судового розгляду щодо ОСОБА_4 не застосовувались.
Цивільних позовів по справі не заявлено.
Дані про процесуальні витрати та речові докази по справі відсутні.

Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 2 ст. 164 КК України, і призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки 3 (три) місяці.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає такі обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу);

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Ковельський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Головуючий ОСОБА_1