Провадження № 11-кп/824/753/2022 Суддя в 2-й інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2022 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

суддів: ОСОБА_2 (головуюча), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря ОСОБА_5

прокурора - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8

захисника - Терехова

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження № 0004765 від 25.06.2019 за апеляційною скаргою прокурора Київської місцевої прокуратури № 5 на вирок Оболонського районного суду м. Києва від 11 грудня 2019 року ,

в с т а н о в и л а :
Вироком Оболонського районного суду м. Києва від 11 грудня 2019 року,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сургут, Тюменської області Російської Федерації, громадянина України, не одруженого, не працюючого, з середньою спеціальною освітою, без визначеного місця реєстрації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 10.03.2006 Шполянським районним судом Черкаської області за ч. 1 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання із встановленням іспитового строку тривалістю в 2 роки;
- 18.03.2008 Дарницьким районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. 71 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців. Звільненого умовно-достроково 17.12.2010 на підставі ст. 81 КК України з невідбутим строком покарання терміном 4 місяці 23 дні;
- 20.09.2012 Святошинським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років. Звільненого умовно-достроково 08.05.2014 на підставі ст. 81 КК України з невідбутим строком покарання терміном 1 рік 2 місяці 11 днів,
засуджено за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

на підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю в 2 роки;

на підставі ст.76 КК України на ОСОБА_8 покладено наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

Відповідно до вироку, ОСОБА_8 , 25 червня 2019 року, близько 15 години 30 хвилин, перебуваючи в гіпермаркеті «Епіцентр», який розташований за адресою: вул. Полярна, 20-д, м. Київ, з метою незаконного заволодіння чужим майном, взяв товари належні ТОВ «Епіцентр-К», загальною вартістю 272 гривні 45 копійки (без урахування ПДВ), та пройшовши касову зону даного гіпермаркету, не розрахувавшись за вказаний товар, намагався повторно, таємно викрасти чуже майно, однак його дії були помічені працівниками охорони гіпермаркету, які його затримали. Таким чином, ОСОБА_8 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, який не було закінчено з причин, що не залежали від його волі.

В апеляційній скарзі прокурора указано на незаконність вироку у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого внаслідок його м`якості. В обґрунтування доводів апеляційної скарги указав на те, що судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання з випробуванням не було належним чином враховано дані про підвищену суспільну небезпеку особи ОСОБА_8 який будучи раніше судимим за вчинення корисливих злочинів, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив, та вчинив новий злочин. На переконання апелянта, суд першої інстанції, не навів жодних переконливих доказів щодо можливості застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 положень ст. 75 КК України. На думку прокурора, лише реальне відбування покарання призведе до виправлення ОСОБА_8 та попередження вчинення ним нових злочинів. Просив вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді арешту строком на 6 місяців. В іншій частині залишити вирок без змін.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити, обвинуваченого та його захисника, які заперечували щодо задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Рішення суду в частині доведеності вини ОСОБА_8 та правильності кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України учасниками судового провадження не оспорюється.

Підстав для виходу за межі апеляційних вимог в порядку ч.2 ст. 404 КПК України колегія суддів не знаходить.

Щодо доводів апеляційної скарги прокурора про незаконність вироку в частині покарання то вони не грунтуються як на матеріалах кримінального провадження, так і на вимогах закону.

За змістом ч.1 і ч.2 ст. 65 КК України покарання призначається судом у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини КК України враховуючи при цьому ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції указаних вимог закону при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 було дотримано у повному обсязі.

Так при призначенні покарання обвинуваченому суд врахував тяжкість вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, яке, відповідно до вимог ст. 12 КК України (в редакції, що діяла на час вчинення кримінального правопорушення), було злочином середньої тяжкості, обставину, яка пом`якшує покарання, якою суд визнав щире каяття обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, відсутність обставин, які обтяжують покарання та дані, що характеризують особу обвинуваченого, а саме те, що він на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо.

Таким чином призначене ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особі обвинуваченого та відповідає як меті покарання, визначеній ч.2 ст. 50 КК України так і розмірам, визначеним ч.3 ст. 68 КК України. З визначеним судом першої інстанції ОСОБА_8 видом та розміром покарання колегія суддів погоджується.

Також колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо можливості застосування до ОСОБА_8 положень ст. 75 КК України.

За змістом ч.1 ст. 75 КК України умовами звільнення особи від відбування покарання є:

рішення суду про призначення покарання в виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі та позбавлення волі на строк не більше п`яти років;

переконання суду про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, яке базується на даних про тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та інших обставинах справи.

Питання призначення кримінального покарання та звільнення від його відбування повинні вирішуватися з урахуванням мети покарання як такого, що включає не тільки кару, а й виправлення засуджених, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. При цьому, з огляду на положення ст. 75 КК, законодавець підкреслює важливість такої цілі покарання, як виправлення засудженого, передбачивши, що при призначенні покарання, у тому числі у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, особу може бути звільнено від відбування покарання з іспитовим строком, якщо суд дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Так, дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він за місцем проживання на час вчинення кримінального правопорушення характеризувався посередньо, наявність обставини, що пом`якшує покарання, якими є щире каяття обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, те, що шкода потерпілому кримінальним правопорушенням заподіяна не була, обставини вчинення кримінального правопорушення та відношення обвинуваченого до наслідків вчиненого, дані про вартість викраденого майна приводять колегію суддів до переконання щодо обґрунтованості висновків суду про можливість виправлення ОСОБА_8 без ізоляції від суспільства та звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.

Крім того, колегія суддів враховує те, що дані про особу обвинуваченого на час розгляду справи, незважаючи на наявність незнятих і не погашених на час вчинення вказаного правопорушення судимостей за попередні кримінальні правопорушення свідчать про те, що до обвинуваченого ОСОБА_8 можливо застосувати положення ст. 75 КК України.

Так, в суді апеляційної інстанції було встановлено, що обвинувачений на даний час одружений, має на утриманні неповнолітню дитину 2017р. народження, має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де проживає разом із сім`єю, на даний час займається волонтерською діяльністю, яка полягає у доставці допомоги особам похилого віку. Крім того, прокурором не наведено даних про те, що з моменту вчинення інкримінованого обвинуваченому правопорушення і на час розгляду справи судом апеляційної інстанції обвинувачений притягувався до кримінальної чи адміністративної відповідальності.

Встановлені колегією суддів дані, які з позитивної сторони характеризують обвинуваченого, поведінка обвинуваченого після вчинення кримінального правопорушення, усвідомлення протиправності своєї поведінки у момент вчинення кримінального правопорушення, зміна поведінки обвинуваченого після вчинення кримінального правопорушення указують на те, що обвинувачений дійсно розкаявся у вчиненні кримінального правопорушення.

Всі ці дані у сукупності приводять колегію суддів до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, що указує на правильність висновків суду першої інстанції про можливість застосування до покарання, призначеного обвинуваченому, положень ст. 75 КК України.

Доводи прокурора щодо неправильності застосування статті 75 КК України не можуть бути взятими до уваги, адже вони не відповідають фактичним обставинам справи та даним про особу обвинуваченого.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів визнає вирок Оболонського районного суду міста Києва від 11 грудня 2019 року щодо обвинуваченого ОСОБА_8 законним, обґрунтованим та вмотивованим, а тому залишає його без змін, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Вирок Оболонського районного суду міста Києва від 11 грудня 2019 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4