Справа № 462/4411/21
провадження 1-кп/462/180/22
У Х В А Л А
30 травня 2022 року Залізничний районний суд м.Львова в складі:
головуючого судді зі складу колегії - ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинувачених - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисників - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

перекладача - ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові клопотання прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ та Державної прикордонної служби ОСОБА_3 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених:
ОСОБА_4 ( ОСОБА_13 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Республіки Туреччина ,
ОСОБА_5 ( ОСОБА_14 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина Республіки Туреччина,
Секера ОСОБА_15 ( ОСОБА_16 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина Республіки Туреччина,
ОСОБА_7 ( ОСОБА_17 ), ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянина Республіки Туреччина,
у кримінальному провадженні №0000115 від 10.12.2020 року, суд
в с т а н о в и в :
На розгляді Залізничного районного суду м. Львова перебуває кримінальне провадження №0000115 від 10.12.2020 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27-ч.3 ст.305, ч.3 ст.27- ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.305, ч.3 ст.307 КК України.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.07.2021 року, вказане кримінальне провадження розглядається колегією суддів у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_18 , ОСОБА_19 .
Суддя ОСОБА_19 , що є членом колегії у даному кримінальному проваджені перебуває в черговій відпустці, що унеможливлює здійснювати розгляд даного провадження у повному складі колегії суддів.

24.05.2022 року прокурор відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ та Державної прикордонної служби ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотаннями про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_20 ( ОСОБА_13 ), ОСОБА_5 ( ОСОБА_14 ), ОСОБА_6 ( ОСОБА_16 ), ОСОБА_7 ( ОСОБА_17 ), оскільки такі заходи завершуються 02.06.2022 року.
Прокурор в судовому засіданні підтримав зазначені вище клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим, зазначивши додатково про те, що наявні ризики передбачені ст. 177 КПК України, що стали підставою обрання запобіжного заходу обвинуваченим, не зменшились, а підстав для застосування стосовно обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не встановлено.
Захисник ОСОБА_8 , наполягав на безпідставність клопотання прокурора. оскільки до клопотання не долучені відповідні документи, клопотання не обгрунтоване, містить оціночні судження, вважає, що суду треба визначити розмір застави. Захисник ОСОБА_9 , притримуючись викладеної думки іншого захисника, окремо наголосив, що їх підзахисному слід залишити наявний запобіжний захід, визначивши розмір застави, а не обрати заставу, як запобіжний захід. Обвинувачений ОСОБА_20 підтримав думку захисників, заперечив проти задоволення клопотання прокурора, зазначив що впадає в паніку при кожному випадку повітряної тревоги, та просив поводитись з ним, як з людиною.

Захисник ОСОБА_10 , просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора, що до її підзахисного можливе застосування засобів контролю для уникнення зазначених прокурором ризиків. Обвинувачений ОСОБА_21 заперечив проти задоволення клопотання прокурора, підтримав думку захисника, просив суд визначити розмір застави, бо має бажання захищати України. як його попередній адвокат.

Захисник ОСОБА_11 , просила відмовити у задоволенні клопотання прокурора, оскільки підозра у відношенні її підзахисних є необгрунтованою, бо останні просто подорожували до Європи і випадково потрапили на розвантаження рису, де були виявлені наркотичні засоби. Вважає, що підзахисним при обиранні запобіжного заходу слід визначити розмір застави. Обвинувачений ОСОБА_6 , вважаючи себе непричетним до оголошеної підозри, просив змінити запобіжний захід на більш м`який, або визначити розмір застави. Обвинувачений ОСОБА_22 підтримав думку захисника послався на стан здоров`я, інвалідність та заперечив проти задоволення клопотання прокурора.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши наведені в клопотаннях обставини, суд дійшов наступного.
Відповідно до абзацу 5 п. 20-5 розділу ХІ Перехідних положень КПК України, у разі неможливості у визначений цим Кодексом строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, воно може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу, або розглянуто головуючим.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, а згідно із ч. 3 ст. 199 КПК України також і те, що заявлені ризики не зменшилися.
Згідно ч.1-2 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Зі змісту ст.183 КПК України убачається, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги п.п.3,4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Суд вважає встановленою наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_23 кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27-ч.3 ст.305, ч.3 ст.27- ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.305, ч.3 ст.307 КК України.

Суд враховує доведенні стороною обвинувачення існування ризиків, зокрема: ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто переховування обвинувачених від органу досудового розслідування та/або суду, оскільки обвинувачені є громадянами Республіки Туреччина, не мають сталого джерела доходів, постійного житла та інших соціальних зв`язків на території України, що свідчить про відсутність факторів соціального стримування. При цьому, кожна окремо з зазначених вище обставин не є вирішальною при оцінці наявності ризику переховування обвинувачених, однак у сукупності між собою та з іншими обставинами цього кримінального провадження, дає підстави стверджувати про наявність ризику переховування від суду; ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто незаконного впливу на свідків, інших обвинувачених у цьому ж кримінальному провадженні.
Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.
Суд зазначає, що ризиком у кримінальному провадженні є небажані для провадження наслідки дій обвинувачених, спрямовані на створення перешкод кримінальному провадженню. Ризик стає реальним через невизначеність поведінки особи у певній ситуації, яку (поведінку) неможливо достеменно передбачити. Таким чином, у контексті кримінального провадження ризиком неправомірної процесуальної поведінки обвинувачених слід вважати таку поведінку цієї особи, настання якої характеризується високим ступенем ймовірності.
Відтак, при вирішенні питання щодо доцільності продовження обвинуваченим обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд приймає до уваги наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованих їм злочинів, які відповідно до положень ст.12 КК України відносяться до особливо тяжких, що становить надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки, а також з огляду на особи обвинувачених, які раніше не судимі, не працевлаштовані (що свідчить про відсутність офіційного джерела доходу та постійної зайнятості), їх сімейний і матеріальний стан, стан здоров`я, а також характер інкримінованих злочинів, тому, суд приходить до переконання, що усі вищевказані обставини у своєму взаємозв`язку можуть свідчити про те, що обвинувачені можуть переховуватись від суду та встановлення істини у справі, відтак, в зв`язку із наведеним, необхідно продовжити застосування до обвинувачених виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищенаведеним ризикам. Таким чином, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є співмірним існуючим ризикам, відповідає особі обвинувачених та тяжкості пред`явленого їм обвинувачення, зможе забезпечити виконання обвинуваченими своїх процесуальних обов`язків, а відтак є необхідним за даних обставин та відповідає характеру кримінального провадження.
Більш м`який запобіжний захід, на які наполягає сторона захисту, не забезпечить їх належної поведінки з урахуванням індивідуальних характеристик особи обвинувачених та тяжкості кримінального правопорушення, способу та характеру його вчинення, не переконало суд у можливості дотримання такого. Доказів неможливості за станом здоров`я перебувати в місцях ув`язнення, де медичне обслуговування здійснюється відповідно до законодавства про охорону здоров`я, що визначено ст.11 Закону України «Про попереднє ув`язнення», не надано.
Продовження строку тримання під вартою, незважаючи на презумпцію невинуватості, виправдовується наявним конкретним суспільним інтересом, який превалює над принципом поваги до свободи особистості з метою забезпечення конституційних засад спрямованих на захист найвищих соціальних цінностей в Україні, адже ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , Секер ОСОБА_24 , ОСОБА_22 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.
Учасниками судового провадження не наведено доводів з поданням відповідних доказів щодо будь-якої зміни наведених обставин та таких судом не встановлено, заявлені ризики не зменшилися.
За положеннями ст.616 КПК України у разі введення в Україні або окремих її місцевостях воєнного стану, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та/або інших держав проти України підозрюваний, обвинувачений, який під час досудового розслідування або судового розгляду тримається під вартою, крім тих, які підозрюються у вчиненні злочинів проти основ національної безпеки України, а також злочинів, передбачених ст. 115, 146-147, 152-156, 186, 187, 189, 255, 255-1, 257, 258-262, 305-321, 330, 335-337, 401-414, 426-433, 436, 437-442 КК України, має право звернутися до прокурора з клопотанням про скасування цього запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Наведені законодавче положення свідчать, що статті, які інкримінуються обвинуваченим, не надають право на скасування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у зв`язку із введеним воєнного стану.

Принагідно слід зауважити, що у даному випадку не дотримано порядку, визначеного КПК України, для звільнення з-під варти, що унеможливлює виконання прокурором передбачених законом контролюючих дій. У матеріалах відсутні жодні дані про те, що обвинувачені є придатними до несення військової служби в умовах воєнного стану та взагалі підлягають мобілізації.

Ураховуючи інтереси суспільства у відношенні до суспільної небезпеки, суд дійшов висновку про те, що в сукупності є всі підстави вважати, що застосування обвинуваченим більш м`якого, окрім виняткового, запобіжного заходу не зможе запобігти доведеним прокурором ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, які не перестали на даний час існувати.
Відповідно п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, суд вважає за доцільне не визначати розмір застави оскільки ОСОБА_20 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.
Керуючись ст. 177, 178, 183, 193, 194, 196, 197, 376, п. 20-5 розділу ХІ Перехідних положень КПК України, суд
п о с т а н о в и в :
Клопотання прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ та Державної прикордонної служби ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим - задовольнити.
Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 ( ОСОБА_13 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Республіки Туреччина на 60 днів, а саме до 28 липня 2022 року, включно.
Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 ( ОСОБА_14 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина Республіки Туреччина на 60 днів, а саме до 28 липня 2022 року, включно.
Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 ( ОСОБА_16 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина Республіки Туреччина на 60 днів, а саме до 28 липня 2022 року, включно.
Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 ( ОСОБА_17 ), ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянина Республіки Туреччина на 60 днів, а саме до 28 липня 2022 року, включно.
Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя: (підпис). З оригіналом згідно.
Суддя: