ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1361/22 Справа № 211/6341/21 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_1
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді-доповідача ОСОБА_1
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_4 ,
адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 квітня 2022 року про відмову в задоволенні клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання відносно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянина України українця, працевлаштованого інженером в ТОВ Дельта Секюриті, розлученого, зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 ,
- 29.12.2018 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопольської області у кримінальному провадженні №0000531 направлено обвинувальний акт за ч.4 ст.296 КК України,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України,
ВСТАНОВИЛА:
Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.
Ухвалою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 квітня 2022 року відмовлено в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_5 , яке підтримала захисник ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 ..
Мотивуючи ухвалене рішення суд послався на те, що надана до районного суду повістка про виклик до військомату підтверджує, що ОСОБА_7 підпадає під проходження військової служби, однак за відсутності висновку про придатність особи до несення військової служби в умовах воєнного стану та врахувавши наявність встановлених судом ризиків, передбачених п. 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, ці обставини, на які посилаються захисники та обвинувачений у клопотанні, не є підставою для зміни запобіжного заходу.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_5 просить ухвалу суду скасувати, постановити нову, якою змінити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 з тримання під вартою на особисте зобов`язання, з покладенням на нього обов`язків.
Вважає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, та ризики передбачені ст.177 КПК України є недоведеними та відсутній ризик щодо можливого знищення, приховування або спотворення доказів. ОСОБА_7 жодним чином не намагався та не намагається перешкоджати кримінальному провадженню та є законослухняною людиною, дії якої спраямовані на доведення своєї невинуватості в інкримінованому йому злочині та встановленні істини по справі.
На думку адвоката, судом першої інстанції в повній мірі не враховано, що ОСОБА_7 надійшла повістка - виклик відповідно до Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Адвокат вважає, що у випадку призову до ЗСУ ОСОБА_7 його належна поведінка буде забезпечена військовим керівництвом.
Позиція учасників апеляційного перегляду.
Адвокат ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_7 підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити, ухвалу суду скасувати, постановити нову, якою обрати обвинуваченому запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладенням на нього відповідних обов`язків.
Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши доповідь головуючого судді, заслухавши думку учасників судового розгляду, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до наступного.
Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
За вимогами ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Частиною 1 ст. 201 КПК України передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать зокрема про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали контрольного провадження, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Як вбачається з матеріалів справи, в провадженні Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000132 за обвинуваченням ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України.
Ухвалою суду від 22.03.2022 року задоволено клопотання прокурора та обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, до 22 травня 2022 року включно.
01 квітня 2022 року судом першої інстанції в судовому засіданні було розглянуто клопотання адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 з тримання під вартою на особисте зобов`язання, та відмовлено в його задоволенні.
Перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив та належно врахував висновки апеляційного суду Дніпопетровської області, викладені в ухвалі від 09.12.2021 року щодо наявності ризиків, передбачених п.п. 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
На даний час ризики, - є реальними та доведеними, адже обвинувачений може незаконно впливати на свідків та потерпілого, обвинувачення переважною мірою ґрунтується на їх показаннях, вони ще не допитані в судому засіданні, а їхні показання можуть бути доказами тільки за умови безпосереднього їх допиту в суді, а також обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення, зважаючи на те, що ОСОБА_7 вже обвинувачується у вчиненні аналогічного злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України та стосовно нього обвинувальний акт знаходиться в Тернопільському міськрайонному суді Тернопільської області.
На переконання апеляційного суду, також є слушними посиланням в ухвалі районного суду на те, що 30.03.2022 року судом допитано потерпілих у справі ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , що зменшує раніше вказаний ризик, але триває судовий розгляд, та не допитано свідків у справі, тому ризик впливу на них, залишається.
Отже посилання в апеляційній скарзі щодо недоведеності ризиків, є безпідставими, остільки суперечить наведеному вище.
Переглядаючи в апеляційному порядку оскаржувану ухвалу апеляційний суд враховує також практику Європейського суду з прав людини, що стосується порушення, статті 5, пункту 1 статті 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод (право на справедливий суд) у зв`язку з надмірно тривалим триманням обвинувачених під вартою та тривалим кримінальним провадженням, так і рішення у справі "Мясніков та Ульянов проти України" від 10 червня 2021 року, яким було констатовано порушення пункту 3 статті 5 Конвенції у зв`язку з надмірною тривалістю тримання заявника під вартою під час досудового розслідування. Оскільки на цей час судом першої інстанції ще не прийнято остаточного рішення й судовий розгляд триває, а також з огляду на положення ст. 28, ч.1 ст. 318 КПК України і ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу суду першої інстанції на дотримання розумних строків розгляду цього кримінального провадження та вжиття термінових заходів щодо дотримання вищенаведених вимог кримінального процесуального закону.
Оскільки тривалість перебування обвинуваченого під вартою сама по собі не може слугувати безумовною підставою для прийняття рішення про зміну запобіжного заходу і підлягає врахуванню у сукупності з іншими обставинами, передбаченими ст. 177 та ст. 178 КПК України, апеляційний суд не вбачає підстав за результатами апеляційного розгляду для зміни запобіжного заходу ОСОБА_7 з тримання під вартою на особисте зобов`язання та приходить до висновку, що приймаючи рішення про відмову в задоволенні клопотання адвоката суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість залишення виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченого. При цьому суд дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Стосовно доводів апеляційної скарги обвинуваченого щодо необхідності зміни запобіжного заходу через військову агресію проти України, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до Указу Президента України В.Зеленського №64/2022 від 24.02.2022 року, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України в України введено воєнний стан. Відповідно до Указу Президента України В.Зеленського №133/2022 від 14.03.2022 року, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.
Відповідно до статті 616 КПК України, у разі введення в Україні або окремих її місцевостях воєнного стану, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та/або інших держав проти України підозрюваний, обвинувачений, який під час досудового розслідування або судового розгляду тримається під вартою, крім тих, які підозрюються у вчиненні злочинів проти основ національної безпеки України, а також злочинів, передбачених ст.ст. 115, 146-147, 152-156, 186, 187, 189, 255, 255-1, 257, 258-262, 305-321, 330, 335-337, 401-414, 426,433, 436, 437-442 КК України, має право звернутись до прокурора з клопотанням про скасування цього запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період.
Слід зазначити, що порядок розгляду питання про скасування запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або зміна запобіжного заходу з інших підстав, закріплено у ст. 616 КПК України.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що посилання захисника на те, що обвинувачений перебуває на військовому обліку, надана обвинуваченому повістка до військкомату та він має бажання захищати державу, не можуть бути підставою для зміни обвинуваченому запобіжного заходу, оскільки він не має реального військового досвіду, раніше не проходив службу в Збройних Силах, та обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, та відносно нього в Тернопільському суді перебуває ще одне кримінальне провадження, а також існують реальні ризики.
Апеляційний суд зазначає, що Європейський Суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає ухвалу суду першої інстанції обґрунтованою, вмотивованою, законною, не вбачає підстав для її скасування, у зв`язку з чим апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 слід залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 303, 304, 376, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 квітня 2022 року про відмову в задоволенні клопотання про зміну запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:
_____________ ____________ _____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3