Дата документу 14.09.2022 Справа № 937/3492/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-кп/807/474/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №937/3492/21Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2022 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 13 жовтня 2021 року про відмову у відкритті кримінального провадження за заявами про перегляд за нововиявленими обставинами судових рішень щодо

ОСОБА_7 , який відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі,

ВСТАНОВИЛА
Вказаною ухвалою міськрайонного суду відмовлено у відкритті кримінального провадження за заявами ОСОБА_7 про перегляд вироку Апеляційного суду Запорізької області від 25 березня 2004 року та ухвали Верховного Суду України від 23 грудня 2004 року за нововиявленими обставинами.

В апеляційній скарзі засуджений просив ухвалу суду скасувати, призначити новий розгляд у суді першої інстанції, відкрити кримінальне провадження про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами та поновити процесуальні строки. Свої вимоги мотивував тим, що він виконав усі вимоги, які були зазначені в ухвалі суду про залишення заяви без руху. Проте суд, замість вирішення питання про поновлення процесуальних строків та відкриття провадження, відмовив у відкритті провадження, вдавшись при цьому в оцінку обставин, зазначених в заяві, тобто фактично розглянув заяву по суті.

Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши позицію засудженого та його захисника, які повністю підтримали апеляційну скаргу та наполягали на її задоволенні; прокурора, який заперечив проти скарги та просив залишити ухвалу суду без змін; перевіривши матеріали провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

За змістом ухвали, вироком Апеляційного суду Запорізької області від 25 березня 2004 року ОСОБА_7 засуджено за п.п.1, 2, 6, 12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187, ст.304 КК із застосуванням положень ст.70 КК остаточно до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна.

Ухвалою Верховного Суду України від 23 грудня 2004 року вирок Апеляційного суду Запорізької області від 25 березня 2004 року щодо ОСОБА_7 залишено без змін.

Засуджений ОСОБА_7 звернувся до суду із заявою про перегляд зазначених судових рішень за нововиявленими обставинами, подавши до заяви уточнення. Також засуджений подав і клопотання про поновлення процесуального строку на подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Суд першої інстанції, відмовляючи у відкритті кримінального провадження за заявами засудженого, в ухвалі зазначив, що обставини, зазначені в заявах засудженого, не є нововиявленими в розумінні ст.459 КПК, а тому підстави для відкриття кримінального провадження відсутні.

Колегія суддів погоджується із таким рішенням суду першої інстанції виходячи з такого.

Так, порядок здійснення провадження за нововиявленими обставинами врегульований главою 34 КПК, у якій наведений вичерпний перелік нововиявлених обставин, за наявності яких можуть бути переглянуті судові рішення, що набрали законної сили.

Згідно з вимогами ст.459 КПК судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами, якими, зокрема, є штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Тобто, обставини, що не були відомі суду на час судового розгляду, повинні бути настільки суттєвими та неспростовними, щоб мати можливість вплинути на законність прийнятого судом рішення по суті.

У той же час відповідно до пунктів 4, 5 ст.462 КПК у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами зазначаються обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду, обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених обставин, та зміст вимог особи, яка подає заяву до суду.

Крім того, тлумачення термінів «нововиявлені обставини», «обставини», що вживаються у ст.459 КПК, має здійснюватися в системному зв`язку і з іншими положеннями КПК, у першу чергу, ст.91 цього Кодексу, яка визначає обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Таким чином, системне тлумачення положень ст.459, пунктів 4, 5 ст. 462, ст.91 КПК вказує на те, що перегляд судових рішень, які набрали законної сили, за нововиявленими обставинами є екстраординарною процедурою перегляду судових рішень, що має місце у виняткових випадках, коли після завершення розгляду кримінальної справи в звичайному порядку (в судах першої, апеляційної і касаційної інстанцій) виявлені обставини, які мають такі ознаки:

1) вони об`єктивно існували на момент ухвалення відповідних судових рішень, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами, під час судового провадження, і стали відомі вже після ухвалення відповідного судового рішення;

2) вони знаходяться в органічному зв`язку з елементами предмета доказування в кримінальному провадженні, тобто вони можуть мати значення для оцінки або безпосередньо обставин, які підлягають доказуванню, або доказів, покладених в основу судового рішення;

3) вони мають істотне значення, оскільки самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Необхідним при цьому є дотримання принципу юридичної визначеності, про що неодноразово наголошував у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, зокрема у справі «Желтяков проти України», який вимагає щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їх рішення не ставилось під сумнів. Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного й обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру.

Процедура перегляду судових рішень за нововиявленим обставинами за своєю правовою природою не є повторним розглядом справи по суті, повторною апеляцією чи касацією, вона не передбачає нового встановлення фактичних обставин кримінального провадження та усунення суперечностей у доказах. У цьому випадку суд лише перевіряє наявність передбачених у ч.2 ст.459 КПК обставин, на які учасники судового провадження посилаються як на нововиявлені, та надає оцінку тому, чи могли вказані обставини, що не були відомі суду на час розгляду справи, вплинути на правильність рішення суду, яке належить переглянути.

З матеріалів провадження вбачається, що в обґрунтування своєї заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами, засуджений ОСОБА_7 посилався на те, що під час досудового розслідування та судового розгляду справи було порушено його право на захист. Крім того, посилався на те, що він незаконно тримався під вартою.

Разом з тим, суд першої інстанції, розглянувши заяви засудженого ОСОБА_7 про перегляд вироку Апеляційного суду Запорізької області від 25 березня 2004 року та ухвали Верховного Суду України від 23 грудня 2004 року за нововиявленими обставинами, дійшов правильного висновку про те, що наведені у заяві засудженого обставини не входять до переліку нововиявлених, передбачених ч.2 ст.459 КПК, який є вичерпним.

Тому суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у відкритті провадження за заявами засудженого, оскільки зазначені засудженим обставини не належать до визначеного законом предмета перегляду судових рішень згідно з главою 34 КПК, так як за змістом ст.459 КПК не є нововиявленими обставинами, оскільки були відомі йому ще на час розгляду справи.

Таке рішення суду першої інстанції повністю узгоджується із останньою правовою позицією Верховного Суду, викладеною в ухвалі від 16 червня 2022 року (справа №930/1168/21, провадження №51-1424 ск 22).

При цьому, рішення суду першої інстанції саме про відмову у відкритті провадження узгоджується з висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року (справа №442/2307/14-к). Так, згідно вказаного висновку, положення ст.464 КПК дає право судді як відкрити, так і відмовити у відкритті провадження за заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, і вирішення цього питання залежить від наявності або відсутності підстав для відкриття провадження.

Та обставина, що суд залишив заяву засудженого без руху, після чого прийняв рішення про відмову у відкритті провадження, не може бути визнано істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, оскільки це не перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Отже, на переконання колегії суддів, ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам ст.370 КПК. Переконливих аргументів на спростування висновків міськрайонного суду в апеляційній скарзі засудженого не наведено. Тому з огляду на вищевказане, відсутні обґрунтовані підстави для задоволення вимог, викладених в апеляційній скарзі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 13 жовтня 2021 року про відмову у відкритті кримінального провадження за заявами ОСОБА_7 про перегляд вироку Апеляційного суду Запорізької області від 25 березня 2004 року та ухвали Верховного Суду України від 23 грудня 2004 року за нововиявленими обставинами залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з часу її проголошення, а особою, яка тримається під вартою, - в той самий строк з моменту вручення їй копії даної ухвали.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4