УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 серпня 2022 року Володимир-Волинський міський суд Волинської області у складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю представника власника майна адвоката ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання дізнавача начальника сектору дізнання СВ Володимир-Волинського районного відділу поліції ГУНП у Волинській області капітана поліції ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000332 від 12.07.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
25 липня 2022 року до Володимир-Волинського міського суду Волинської області надійшло вищезазначене клопотання дізнавача начальника сектору дізнання СВ Володимир-Волинського районного відділу поліції ГУНП у Волинській області капітана поліції ОСОБА_4 про арешт майна, яке він обґрунтовує тим, що в липні 2022 року невстановлена особа підробила документи про навчання за кордоном на гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_11 . ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_12 . ІНФОРМАЦІЯ_8 , які останні використовували під час перетину державного кордону України на пункті пропуску "Устилуг".

12.07.2022 року відомості про даний кримінальний проступок внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000332 з попередньою кваліфікацією за ч. 1 ст. 358 КК України.

21.07.2022 року під час огляду місця події у ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , було вилучено документи про зарахування на навчання закордоном на ім`я ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , в кількості 7 аркушів на іноземній мові та деякі перекладені на українську мову, довідка для виїзду за кордон здобувачів перед вищої та вищої освіти, асистентів стажистів, аспірантів та докторантів на 1 аркуші паперу, студентській квиток на ім`я ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , із ксерокопією перекладеною на українську мову, а також мобільний телефон марки (на іноземній мові), а також мобільний телефон марки Iphone, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 .

Згідно з ч. 7 ст. 237 КПК України, вищевказані речі вважаються тимчасово вилученим майном.

Дізнавач вважає, що вилучені вищевказані речі підлягають арешту із забороною відчуження, користування та розпорядження, оскільки мають значення речового доказу і на даний час у провадженні є необхідність у проведенні за їх участі ряду слідчих дій, що дозволить об`єктивно встановити обставини, які мають значення для кримінального провадження.

Дізнавач у судове засідання не з`явився, просив розглянути клопотання у його відсутність.

Згідно з ч. 1 ст. 172 КПК України неприбуття дізнавача у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Представник власника майна адвокат ОСОБА_3 у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні клопотання дізнавача про арешт майна через його необґрунтованість та безпідставність, а також через порушення дізнавачем строків звернення до слідчого судді з відповідним клопотанням.

Вислухав доводи представника власника майна, дослідивши долучені до клопотання документи, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Згідно ст.ст. 131, 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.
Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який полягає у тимчасовому, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавленні за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження (ч.2 ст.131, ч.1 ст.170 КПК України).

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
Відповідно до ч.1 ст.116 КПК України процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки. Строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту або передано особі, уповноваженій їх прийняти, а для осіб, які тримаються під вартою або перебувають у лікувально-профілактичному закладі охорони здоров`я чи закладі з надання психіатричної допомоги, спеціальній навчально-виховній установі, - якщо скаргу або інший документ подано службовій особі відповідної установи до закінчення строку.

Як вбачається з матеріалів клопотання майно, на яке дізнавач просить накласти арешт, було вилучено у ОСОБА_12 21.07.2022. Клопотання про арешт тимчасово вилученого майна було здано дізнавачем на пошту наступного робочого дня, тобто 22.07.2022, що підтверджується поштовим конвертом. Отже, з урахуванням положень ст.116 КПК України, клопотання про арешт тимчасово вилученого майна подано дізнавачем у встановлений законом строк.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема : правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу), розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні дізнавача, який звернувся з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Проте, дізнавач у своєму клопотанні належним чином не обґрунтував та у судовому засіданні не довів необхідність накладення арешту на документи та мобільний телефон вилучені у ОСОБА_12 під час огляду місця події, не обґрунтував та не довів наявність достатніх підстав вважати, що вказане майно є доказом кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України (підроблення офіційного документу), зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а отже відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

На обґрунтування доводів клопотання дізнавачем долучені до клопотання повідомлення Державної прикордонної служби України про виявлення кримінального правопорушення, яке містить лише припущення про те, що надані ОСОБА_12 документи мають ознаки підробки, а також постанова дізнавача про визнання предметів речовими доказами.

Проте, постанова дізнавача про визнання предметів речовими доказами від 22.07.2022 носить суто формальний характер, оскільки в самій постанові не надана оцінка документам та мобільному телефону на їх відповідність положенням статті 98 КПК України, та не обґрунтовано їх значення для даного кримінального провадження, яке здійснюється за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України.
Інших доказів на обґрунтування необхідності накладення арешту на вилучене майно, дізнавачем не надано.
Разом з тим, відповіддю ІНФОРМАЦІЯ_9 від 09.08.2022 №3051, наданою на запит адвоката, стверджується, що тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_3 від 14.07.2022 та довідка для виїзду за кордон здобувачів фахової перед вищої та вищої освіти, асистентів-стажистів, аспірантів та докторантів, які навчаються за денною або дуальною формами здобуття освіти №88 від 19.07.2022 дійсно видані громадянину ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ІНФОРМАЦІЯ_10 .
З урахуванням викладеного, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення клопотання дізнавача про арешт майна.
Керуючись ст.ст.170-174 КПК України, слідчий суддя,-
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання дізнавача - начальника сектору дізнання Володимир-Волинського районного відділу поліції ГУНП у Волинській області капітана поліції ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000332 від 12.07.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України, вилученого 21.07.2022 під час огляду місця події у ОСОБА_12 - відмовити.

Зобов`язати уповноважену особу Володимир-Волинського РВП ГУНП у Волинській області повернути ОСОБА_12 вилучені у нього 21.07.2022 року під час огляду місця події документи про зарахування на навчання закордоном на ім`я ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , в кількості 7 аркушів на іноземній мові та деякі перекладені на українську мову, довідку для виїзду за кордон здобувачів перед вищої та вищої освіти, асистентів стажистів, аспірантів та докторантів на 1 аркуші паперу, студентській квиток на ім`я ОСОБА_13 із ксерокопією перекладеною на українську мову, а також мобільний телефон марки Iphone, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 .

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Вступна і резолютивна частини ухвали виготовлені в нарадчій кімнаті та проголошені 10.08.2022.

Слідчий суддя ОСОБА_1