КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №758/2209/21 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/962/2022
Категорія ч. 2 ст. 345 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 та прокурора у кримінальному провадженні прокурора Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_10 на вирок Подільського районного суду м. Києва від 16 вересня 2021 року у кримінальному провадженні №0003482 стосовно обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України,

ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Самойлівка Куйбишевського району Запорізької області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий 18.05.2016 Оріхівським районним судом Запорізької області за ч. 1 ст. 115, ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Подільського районного суду м. Києва від 16 вересня 2021 року ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

Судом також стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_11 матеріальну шкоду в сумі 11240 грн та моральну шкоду в сумі 5000 грн, вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.

Суд визнав доведеним умисне заподіяння ОСОБА_9 працівнику правоохоронного органу середньої тяжкості тілесного ушкодження у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків за таких обставин.

Так, у зв`язку з виконанням службових обов`язків інспектора патрульної поліції у місті Києві роти №4 батальйону №2 полку №1 з обслуговування правого берега Управління патрульної поліції у м. Києві ОСОБА_7 та ОСОБА_12 перебували в складі автопатруля АП-0752 на чергуванні у Подільському районі міста Києва, згідно розстановки сил та засобів роти №4 батальйону №2 полку №1 з обслуговування правого берега Управління патрульної поліції у м. Києві у період часу з 20 год 00 хв 31 грудня 2020 року по 08 год 00 хв 01 січня 2021 року.
31 грудня 2020 року, приблизно о 21 год 23 хв, під час патрулювання в складі екіпажу ПП-0752 ОСОБА_7 та ОСОБА_12 отримали виклик про домашнє насильство за адресою: АДРЕСА_2 .
Прибувши за вказаною адресою, працівниками поліції було виявлено ОСОБА_13 , яка повідомила, що співмешканець її матері ОСОБА_9 знаходиться в стані алкогольного сп`яніння, поводить себе агресивно та вчиняє насильство щодо заявниці, матері і бабусі. Перебуваючи за вказаною адресою, ОСОБА_7 та ОСОБА_12 вжили заходів з попередження вчинення правопорушення шляхом проведення профілактичної бесіди з ОСОБА_9 , на що останній не реагував. Враховуючи поведінку ОСОБА_9 , у відповідності до ст. 44, 45 Закону України «Про Національну поліцію», ними прийнято рішення застосувати спецзасіб кайданки.
В цей час у ОСОБА_9 виник злочинний умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень працівникові правоохоронного органу у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.
Реалізуючи свій злочинний умисел, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, достовірно усвідомлюючи, що інспектор Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції старший лейтенант поліції ОСОБА_7 є працівником правоохоронного органу, знаходиться під час виконання своїх службових обов`язків, передбачених Законом України «Про Національну поліцію», одягнутий в однострій працівника поліції з відповідними знаками розрізнення та спеціальним жетоном, знаходячись на кухні квартири АДРЕСА_3 , ОСОБА_9 умисно, у зв`язку з виконанням ОСОБА_7 своїх службових обов`язків, діючи з метою заподіяння шкоди здоров`ю потерпілого, правою рукою схопив ОСОБА_7 за середній палець лівої руки, намагаючись його викрутити та штовхнув його у напрямку від себе, після чого перевернув на спину та розставленими вказівним і середнім пальцем своєї лівої руки наніс ОСОБА_7 один удар в область обличчя, а саме правого ока, чим завдав потерпілому фізичного болю та тілесні ушкодження.
В подальшому згідно із ст. 42, 44, 45 Закону України «Про Національну поліцію» ОСОБА_9 було затримано.
Своїми умисними діями ОСОБА_9 спричинив потерпілому ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді закритої травми лівої кисті: підголовчастий перелом 3-ї п`ясної кістки із зміщенням уламків, синці на нижній повіці правого ока з переходом в підочну ділянку, в ділянці 1-го пальця лівої кисті; садна в лобній ділянці справа, в підочній ділянці по центру, по лівому скаті носа.
Тілесне ушкодження у виді закритої травми лівої кисті: підголовчастий перелом 3-ї п`ясної кістки із зміщенням уламків згідно висновку експерта №042-156-2021 від 17 лютого 2021 року відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 добу.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить вирок Подільського районного суду м. Києва від 16 вересня 2021 року скасувати та ухвалити новий, яким виправдати ОСОБА_9 у зв`язку з відсутністю в його діях складу інкримінованого кримінального правопорушення.

Обґрунтовуючи свою позицію, захисник стверджує, що висновки суду у вироку не відповідають фактичним обставинам провадження, а в справі відсутні беззаперечні докази, які б достовірно доводили, що саме ОСОБА_9 під час затримання умисно спричинив тілесні ушкодження потерпілому.

Як вважає захисник, суд не надав належної оцінки відеозапису, зокрема відеофайлу «», з якого однозначно вбачається як ОСОБА_9 у квартирі своєї цивільної дружини піддається побиттю працівниками поліції і людини чоловічої статі у цивільному, при цьому будь-яких агресивних фізичних дій з боку ОСОБА_9 на відео не зафіксовано. Цей доказ, за позицією захисника, доводить відсутність в діях ОСОБА_9 складу кримінального правопорушення, оскільки згідно з правовою позицією Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, зокрема в постановах від 14 квітня 2021 року у справі №199/251/18 та від 20 жовтня 2020 року у справі №444/2115/17, «дії особи, спрямовані на протидію невиправданому і надмірному насильству з боку поліцейського не можуть кваліфікуватися як опір за статтею 345 КК України».

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні прокурор Подільської окружної прокуратури ОСОБА_10 , не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження та правову кваліфікацію діяння, посилаючись на невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, просить скасувати вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_9 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Обґрунтовуючи свої вимоги, прокурор посилається на те, що суд належним чином не оцінив особу обвинуваченого, який раніше судимий вироком Оріховського районного суду Запорізької області від 18 травня 2016 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та, маючи не зняту та непогашену судимість, знову вчинив злочин, що утворює рецидив злочинів і повинно враховуватися як обставина, яка обтяжує покарання. Залишилася поза увагою суду і поведінка обвинуваченого як до вчинення злочину, так і після, зокрема те, що за місцем мешкання ОСОБА_9 постійно викликається поліція з приводу сімейних сварок на ґрунті вживання спиртних напоїв. Заслуговує на увагу також той факт, що обвинувачений вчинив злочин щодо працівника поліції, який характеризується суспільною небезпекою.

Такі обставини, як вважає прокурор, свідчать про схильність ОСОБА_9 до вчинення злочинів та небажання стати на шлях виправлення, тому призначене покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки не зможе досягти мети, передбаченої ст. 65 КК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та обвинуваченого, які підтримали подану захисником апеляційну скаргу та заперечували щодо апеляційних вимог прокурора, заперечення прокурора щодо апеляційного прохання захисника та пояснення на підтримку апеляційної скарги прокурора, провівши судові дебати та надавши обвинуваченому останнє слово, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги захисника та прокурора не підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто таким, що ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду і оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
За правилами ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Розглядаючи кримінальне провадження щодо ОСОБА_9 , суд першої інстанції, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для здійснення сторонами наданих їм прав та свобод у наданні доказів, їх дослідженні та доведеності їх переконливості перед судом, в межах пред`явленого обвинувачення, дотримуючись вимог ст. 337 КПК України, безпосередньо дослідив докази у провадженні та, на переконання колегії суддів, з`ясував усі обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, ґрунтуються на доказах, які досліджено та оцінено за критеріями, визначеними у ч. 1 ст. 94 КПК України.

Як убачається з матеріалів провадження, під час судового розгляду ОСОБА_9 вину в інкримінованому йому злочині не визнав, показав, що 31 грудня 2020 року перебував за місцем проживання разом із співмашканкою, її донькою та матір`ю. Ввечері посварився із співмешканкою через навчання її доньки, вони голосно кричали один на одного, дитина пішла і викликала поліцію. Коли він перебував на кухні, почув шум, обернувся і побачив двох чоловіків, які не представившись та нічого не пояснюючи, накинулися на нього. Потерпілий вдарив його по вуху, до нього приєднався другий чоловік, у якого він побачив на рукаві нашивку працівника поліції. Потім його повалили на підлогу, били по ниркам, тягали за руки, а згодом надягнули кайданки. Протиправних дій щодо потерпілого він не вчиняв, в обличчя не бив, пальця не ламав, намагався захищатися від протиправних дій поліцейських.

Спростовуючи таку позицію обвинуваченого, суд в основу своїх висновків обґрунтовано поклав показання допитаних під час судового розгляду потерпілого ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_12 щодо обставин отримання ними виклику, прибуття на виклик, поведінку ОСОБА_9 по відношенню до них, вчинення активного опору працівникам поліції та обставини спричинення працівнику поліції ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, а також безпосередньо досліджені документи та висновки експерта.

Зокрема, допитаний в суді потерпілий ОСОБА_7 показав, що працює на посаді заступника командира роти №4 батальйону №2 полку №1 Управління патрульної поліції у м. Києві. 31 грудня 2020 року близько 20 години виїхав з напарником на патрулювання міста, вони були у форменому одязі працівника поліції, мали нагрудні жетони. Отримавши виклик про домашнє насильство, приїхали на місце події за адресою: АДРЕСА_2 . Сусід їм повідомив, що сьогодні вже приїжджали працівники поліції за цією адресою, сусіди шумлять цілий день. Двері квартири їм відчинила дівчинка, яка плакала та повідомила, що ОСОБА_9 чіпляється до неї та ображає. Зайшовши до квартири, справа вони побачили кухню, де біля столу сиділи ОСОБА_9 та ОСОБА_14 , які розпивали спиртні напої та палити. Дитина розповіла чому викликали поліцію, скаржилася, що ОСОБА_9 , який не являється її батьком, але останнім часом проживає з її матір`ю, постійно вчиняє домашнє насильство, б`є та ображає її та бабусю, яка не може самостійно пересуватися. Вдальній кімнаті квартири знаходилась літня жінка, яка повідомила, що ОСОБА_9 в цій квартирі мешкає близько року, нічого не робить, лише з її донькою розпиває спиртні напої, постійно ображає онуку. Напарник ОСОБА_12 зайшов у кухню та спілкувався з ОСОБА_9 та ОСОБА_14 . Пізніше він (потерпілий) також зайшов у кухню, ОСОБА_9 поводив себе зухвало, на їх роз`яснення та зауваження щодо поведінки, яка свідчить про вчинення домашнього насильства, не реагував, тому його запросили до відділення поліції, щоб припинити правопорушення. При цьому ОСОБА_14 сперечалася з ними, казала, що ОСОБА_9 нікуди не піде. ОСОБА_9 спочатку став збирати речі, а потім почав виражатися нецензурною лайкою до них і сказав, що нікуди не піде. ОСОБА_9 неодноразово був попереджений про примусове затримання, однак продовжував вести себе зухвало, намагався чинити опір. Затримання відбувалося в коридорі, ОСОБА_9 зачепив перед собою руки «в замок» і «заблокувався», всіляко перешкоджаючи вдяганню кайданок, тому було прийнято рішення повалити його на підлогу і натягнути кайданки. Коли ОСОБА_9 повалили на підлогу, він завдав йому (потерпілому) удар долонею правої руки в середній палець, а потім перевернувся і наніс ще удар в обличчя лівою рукою. Сусід, який зайшов до квартири, допоміг затримати ОСОБА_9 . ОСОБА_14 заважала цьому, а дитина плакала, бо була злякана. Далі був викликаний ще наряд поліції, оскільки ОСОБА_9 продовжував чинити опір. Він (потерпілий) відчув біль в обличчі та руці, побачив садна на лобі та пошкодження ока, тому звернувся до травмпункту, де лікар встановив перелом пальця руки.

Аналогічного змісту показання щодо обставин, які передували затриманню ОСОБА_9 та за яких останній спричинив тілесні ушкодження працівнику поліції ОСОБА_7 надав у суді свідок ОСОБА_12 .

Вказані показання є логічними, послідовними та узгоджуються з іншими доказами. Зокрема, даними:
- протоколу огляду місця події від 01 січня 2021 року з додатком, де зафіксована обстановка в квартирі АДРЕСА_3 (т. 1 а.с.66-73);

- висновку експерта № 042-156-2021 від 17 лютого 2021 року Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи, відповідно до яких при проведенні судово-медичного обстеження ОСОБА_7 та вивченні медичної документації на його ім`я виявлені ушкодження: а) закрита травма лівої кисті: підголовчастий перелом 3-ї п`ясної кістки зі зміщенням уламків; б) синці - на нижній повіці правого ока з переходом в підочну ділянку, в ділянці 1-го пальця лівої кисті; садна - в лобній ділянці справа, в підочній ділянці по центру, на лівому скаті носа.

Характер, морфологія виявлених ушкоджень свідчать про те, що вони утворилися від дій тупого (тупих) предмету (предметів), характерні властивості якого (яких) в ушкодженнях не відобразились. Морфологія виявлених тілесних ушкоджень, а також дані медичної документації дозволяють вважати спроможними термін їх утворення у строк, вказаний в описовій частині постанови, тобто 31 грудня 2020 року.

Рентгенологічні дані вказують на наявність перелому дуги 3-ої п`ясної кітки лівої кисті, що дозволяє стверджувати, що як відновлення анатомічної цілісності вказаної кістки та і власно функції анатомічної ділянки, буде перевищувати 21 добу (звичайні строки консолідації такого перелому та відновлення функції травмованої ділянки перевищують 21 добу),а саме цей строк враховувати при визначенні тривалості розладу здоров`я, як судово-медичного критерію визначення ступеню тяжкості. Вивчена медична документація свідчить про відсутність явищ, небезпечних для життя, після спричинення вказаного тілесного ушкодження. Тому є підстави стверджувати, що тілесне ушкодження, вказане у п.а) даних Підсумків, відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 добу, відповідно до п.п. 4.6 та 2.2.1/в «Правил».

Відновлення анатомічної цілісності травмованих ділянок та початок відновлення порушення функції по місцю утворенню синців, саден у звичайному клінічному перебігу спостерігається у строк до 6 діб. Вказані строки відображають тривалість розладу здоров`я як загальноприйнятого судово-медичного критерію визначення ступеню тяжкості. Саме тому кожне з тілесних ушкоджень, вказаних в п.2) даних Підсумків відноситься до легкого тілесного ушкодження ( за критерієм тривалості розладу здоров`я), відноситься до легкого тілесного ушкодження (за критерієм тривалості розладу здоров`я), відповідно до п.п.1.5.2, 2.3.5 та 4.6 «Правил».

Характер та локалізація виявлених ушкоджень не суперечить обставинам їх отримання, які викладені в протоколі допиту потерпілого ОСОБА_7 від 21 лютого 2021 року (т. 1 а.с.91-97);

- роздруківки принтера спеціального технічного приладу Drager Alcotest 6820 № ARHK-0524 про результати вимірювання вмісту алкоголю в повітрі, яке видихнув ОСОБА_9 01 січня 2021 року о 01 год 30 хв, які становлять - 2,72‰, що свідчить про перебування обвинуваченого в стані алкогольного сп`яніння (т. 1 а.с.99);

- відеозаписів від 31 грудня 2020 року та 01 січня 2021 року з нагрудної камери поліцейського щодо подій, які передували затриманню ОСОБА_9 та відбувалися безпосередньо під час його затримання та після цього (т. 1 а.с. 79, 130);

та інших доказах у провадженні.

Такі докази, які суд поклав в основу своїх висновків, повністю узгоджуються між собою, доповнюють один одного та спростовують показання допитаної в суді свідка ОСОБА_14 про те, що ОСОБА_9 31 грудня 2020 року не вчиняв щодо неї, доньки або матері ніякого насильства, поліцію вона викликала від злості, працівники поліції безпідставно затримали ОСОБА_9 , під час чого повалили його на підлогу та побили. Отже суд обґрунтовано відкинув ці показання, а позицію обвинуваченого в суді розцінив як обраний ним спосіб захисту з метою уникнути покарання за вчинене.

При цьому суд першої інстанції досить ретельно перевірив версію обвинуваченого щодо захисту від неправомірних дій працівників поліції і безпідставного затримання із застуванням фізичної сили, та його висновки в цій частині ґрунтуються на оцінці досліджених під час судового розгляду доказів.

Так, частиною 2 статті 345 КК України передбачена відповідальність особи за умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу чи його близьким родичам побоїв, легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Об`єктивна сторона злочину може бути виражена у заподіянні побоїв, а також тілесних ушкоджень - легких, середньої тяжкості або тяжких, суб`єктивна сторона злочину характеризується прямим умислом та мотивом - у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.
Вчинення злочину під час виконання особою службових обов`язків означає, що посягання має місце під час реалізації цією особою наданих їй прав на виконання обов`язків, які встановлені відповідними нормативно-правовими актами, що регулюють діяльність представника влади або органу, в якому працює особа, яка відповідає ознакам потерпілого від цього злочину.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження та встановлено судом на підставі вищевикладених доказів, злочин ОСОБА_9 був вчинений відносно інспектора Управління патрульної поліції у м. Києві ОСОБА_7 , який разом з інспектором ОСОБА_12 , виконуючи свої службові обов`язки, прибули за викликом в квартиру АДРЕСА_3 з метою перевірки інформації щодо вчинення ОСОБА_9 домашнього насильства, будучи при цьому у форменому одязі, маючи нагрудні значки працівників поліції та представившись. Визнавши недостатніми заходи з припинення вчинення правопорушення шляхом профілактичної бесіди як з ОСОБА_9 , так із свідком ОСОБА_14 , з огляду на поведінку ОСОБА_9 , вони обґрунтовано прийняли рішення про затримання ОСОБА_9 з метою доставлення до відділення поліції для з`ясування обставин порушення. Оскільки ОСОБА_9 добровільно відмовився виконати законні вимоги інспекторів патрульної поліції, останні почали застосовувати до нього заходи фізичного впливу та спецзасіб кайданки. Однак він з метою уникнення затримання та відповідальності, усвідомлюючи, що зазначені особи являються працівниками правоохоронного органу та перебувають під час виконання службових обов`язків, почав чинити їм активний опір, під час якого намагався викрутити середній палець лівої руки інспектора патрульної поліції ОСОБА_7 та завдав останньому удар в область обличчя, чим спричинив йому фізичного болю та тілесні ушкодження.
При цьому дії обвинуваченого мали активний характер, у зв`язку із намаганням уникнути адміністративного затримання та протидіяти одяганню на нього кайданок, що підтверджується, окрім показань потерпілого та свідка ОСОБА_12 , даними відеозаписів від 31 грудня 2020 року з нагрудної камери поліцейського.

Відеофайл «», на який посилається в апеляційній скарзі захисник на обґрунтування своєї позиції, є фрагментом відеозапису від 31 грудня 2020 року з нагрудної камери поліцейського. У цьому фрагменті дійсно спочатку відсутнє відео, чути крики, нецензурні слова, шум, потім видно ОСОБА_9 та ОСОБА_14 , які сваряться із сусідом та розпочинається бійка, після чого втручаються працівники поліції, ракурсом камери видно підлогу, а далі ОСОБА_9 вже лежить на підлозі в кайданках.

Між тим, дані цього відеофайлу суд проаналізував у сукупності та взаємозв`язку з іншими відеофайлами, в яких зафіксовані відомості як до, так і після цієї події та які переконливо свідчать про те, що застосовані до ОСОБА_9 заходи з боку поліції були необхідними та пропорційними ситуації, що склалася, і були застосовані відповідно до процедури, установленої законом. Водночас дії ОСОБА_9 носили умисний характер, спрямований саме на заподіяння тілесних ушкоджень працівникові правоохоронного органу у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Враховуючи наведене, колегія суддів визнає обґрунтованим та вмотивованим висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, та вважає, що його дії кваліфіковано правильно.

Отже усі твердження сторони захисту щодо невідповідності висновків суду фактичним обставинам провадження та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність є безпідставними, а прохання захисника про виправдання ОСОБА_9 за відсутністю в його діях складу інкримінованого кримінального правопорушення задоволенню не підлягає.

Стосовно доводів прокурора про невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі засудженого через м`якість, то вони, на думку колегії суддів, також є непереконливими.
Згідно з положеннями статтей 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

При цьому суд наділений дискреційними повноваженнями обрати винній особі вид і розмір заходу примусу у межах санкції статті (частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення.

Вирішення судом питання про призначення ОСОБА_9 покарання ґрунтується на наведених вимогах закону.

Призначаючи ОСОБА_9 покарання, суд належним чином врахував суспільну небезпечність та тяжкість вчиненого злочину, яке відноситься до нетяжких, а також дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, у лікаря-психіатра на обліку не перебуває, з січня 2014 року знаходиться на диспансерному обліку у лікаря-нарколога з діагнозом: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності, не працює, розлучений, має трьох неповнолітніх дітей від попереднього шлюбу.

За відсутності обставин, що пом`якшують покарання, суд визнав обставиною, що його обтяжує, вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про необхідність призначення ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 345 КК України на строк 3 роки, з чим погоджується і колегія суддів.

Доводи прокурора про те, що обставиною, яка обтяжує покарання, є рецидив злочинів, хоча і заслуговують на увагу, але в даному випадку суд першої інстанції при призначення ОСОБА_9 покарання врахував його непогашену судимість за попереднім вироком, як і всі інші обставини, з якими прокурор обґрунтовує свої апеляційні вимоги.

Призначене ОСОБА_9 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення нових злочинів. Підстав вважати, що судом неправильно було застосовано положення статей 50, 65 КК України, що призвело до призначення явно несправедливого покарання через м`якість, колегія суддів не убачає.

Враховуючи, що вирок суду першої інстанції відповідає вимогам ст. ст. 370, 373- 374 КПК України, є законним, обґрунтованим і вмотивованим, колегія суддів, не встановивши істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, невідповідності висновків суду фактичним обставинам провадження та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, відмовляє в задоволенні апеляційних скарг захисника та прокурора.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 та прокурора у кримінальному провадженні прокурора Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_10 залишити без задоволення, а вирок Подільського районного суду м. Києва від 16 вересня 2021 року щодо ОСОБА_9 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:

____________________ ________________________ _______________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4