Справа № 462/4341/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/383/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, відбуває покарання в Державній установі «Личаківська ВК-30» за адресою: м. Львів, вул. Шевченка, 156, на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 5 травня 2022 року про обрання останньому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави, про обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 255-1

з участю прокурора ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а :

вищевказаною ухвалою застосовано щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 255-1 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення застави на строк 60 днів до 03 липня 2022 року включно.

Не погоджуючись із ухвалою суду, адвокат ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 5 травня 2022 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора та застосувати щодо обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави.
В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що суд першої інстанції не взяв до уваги стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_7 при обранні йому запобіжного заходу, зокрема, те, що останньому необхідна операція на серці, що підтверджується необхідною медичною документацією. При цьому за весь час відбування ОСОБА_7 покарання у виді 4 років позбавлення волі, останньому не було забезпечено належного лікування.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_6 подану апеляційну скаргу підтримали з мотивів, викладених у ній.
Прокурор ОСОБА_8 проти задоволення апеляційних вимог заперечив, зазначивши, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону.
Заслухавши доповідача, позицію учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали контрольного кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, з огляду на таке.
Частиною 1 ст. 404 КПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Як слідує з апеляційної скарги сторони захисту, у такій не оспорюється підставність застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Поряд з тим, захисник не згоден з рішенням місцевого суду про неможливість застосування щодо обвинуваченого альтернативного запобіжного заходу у виді застави.
З огляду на викладене, а також те, що підставність застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою ніким не оспорюється, рішення суду у цій частині не перевіряється.
Що стосується заявлених вимог стосовно визначення обвинуваченому альтернативного запобіжного заходу у виді застави, колегія суддів зазначає таке.
Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відмовляючи у застосуванні ОСОБА_7 альтернативного запобіжного заходу у виді застави, місцевий суд виходив з того, що ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів; у випадку визнання обвинуваченого винним за ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 255-1 КК України йому загрожує покарання лише у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, без альтернативи призначення іншого покарання; вік та стан здоров`я обвинуваченого дозволяють застосування до нього запобіжного заходу з позбавленням волі; відсутність міцних соціальних зв`язків, постійного місця роботи або навчання.
Водночас, доводи сторони захисту щодо стану здоров`я обвинуваченого ОСОБА_7 були досліджені не у повній мірі.
Так, за результатами медичного обстеження «ехокардіографія серця» №7/49 від 10 квітня 2018 року, виданого ТОВ «Медаком», у ОСОБА_7 виявлено показники серцевої недостатності, гіпотонії, синусової тахікардії, що потребує оперативного лікування у стаціонарному режимі з подальшою реабілітацією задля усунення летальних наслідків, що стверджується представленою суду медичною документацією.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення» медичне обслуговування, а також лікувально-профілактична і протиепідемічна робота в місцях попереднього ув`язнення організуються і проводяться відповідно до законодавства про охорону здоров`я. Порядок надання ув`язненим медичної допомоги, використання з цією метою не підпорядкованих органам, що здійснюють попереднє ув`язнення, державних та комунальних закладів охорони здоров`я, залучення їх медичного персоналу та проведення медичних експертиз визначається Кабінетом Міністрів України.
Тобто, особам які утримуються у слідчому ізоляторі забезпечується надання первинної лікувально-профілактичної допомоги, яка включає консультацію лікаря, діагностику і лікування основних найпоширеніших захворювань, травм та отруєнь, профілактичні заходи, направлення хворого ув`язненого чи засудженого для надання спеціалізованої та високоспеціалізованої допомоги.
Поряд з тим, як зазначено захисником в апеляційній скарзі, та підтверджено обвинуваченим в суді апеляційної інстанції, з 15 травня 2018 року до 7 травня 2022 року ОСОБА_7 відбував покарання у виді позбавлення волі строком чотири роки, призначеного вироком Сихівського районного суду м. Львова від 12 квітня 2019 року. За весь час відбування покарання установа виконання покарань, не зважаючи на численні скарги ОСОБА_7 , не забезпечила останньому належного лікування, операція на серці йому проведена не була.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 178 КПК України, однією з обставин, яка враховується під час вирішення питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, є стан здоров`я обвинуваченого.
Враховуючи те, що у суду відсутні дані про задовільність стану здоров`я ОСОБА_7 , згідно з представленою медичною документацією, такий потребує оперативного втручання, що не може бути належним чином забезпечене у умовах тримання в установі виконання покарань, колегія суддів вважає за можливе застосувати щодо обвинуваченого ОСОБА_7 альтернативний запобіжний захід у виді застави в розмірі, яка буде співрозмірною та такою, що за умови внесення останньої забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.
Відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.
У рішенні «Мангурас проти Іспанії» від 20 листопада 2010 року Європейський суд з прав людини зазначив, що гарантії, передбачені п. 3 статті 5 Конвенції, покликані забезпечити не компенсацію втрат, а, зокрема, явку обвинуваченого на судове засідання. Таким чином, сума (застави) повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечить його безпеку, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості) при якому перспектива втрати застави, у випадку відсутності на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб унеможливити перешкоджання особою встановленню істини у кримінальному провадженні. При цьому має бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого.
Водночас, ЄСПЛ визнано законними та обґрунтованими дії національних судів, щодо обрання обвинуваченому розміру застави, який перевищував його наявні активи та поточні доходи, тощо, беручи до уваги особливий характер справи заявника, шкоду, завдану кримінальним правопорушенням та зазначено, що навіть якщо сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується.
Визначаючи розмір застави обвинуваченому ОСОБА_7 , колегія суддів враховує його репутацію, зокрема те, що він є раніше судимим, його сімейний та майновий стан, а також суспільну небезпечність кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він обвинувачується, які є тяжкими. А тому, з урахуванням викладеного, вважає, що застава ОСОБА_7 має бути призначена відповідно до абз. 2 ч. 5 ст. 182 КК України у розмірі 150 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 372 150 гривень. На думку колегії суддів, саме такий розмір застави є обґрунтованим та здатним забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.
З огляду на наведене, а також те, що за наслідком перегляду ухвали про застосування запобіжного заходу, відповідно до вимог ч. 3 ст. 407 КПК України, апеляційний суд може прийняти одне з таких рішень: залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу захисника слід задовольнити частково, а ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 5 травня 2022 року - скасувати, постановивши нову ухвалу.
Керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 419, 422 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 5 травня 2022 року, якою застосовано до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою, скасувати.

Застосувати щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, терміном на 60 діб, тобто до 03 липня 2022 року.

Визначити ОСОБА_7 заставу 150 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 372 150 гривень та у разі внесення застави на розрахунковий рахунок Львівського апеляційного суду (ЄРДПОУ 42262398, ДКС України, м. Київ, МФО 820172, рахунок UA0085066) покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою; не відлучатися із Львівської області без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування з іншими обвинуваченими у кримінальному провадженні ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 ; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4