Справа № 753/2066/22 Головуючий у І інстанції
Провадження № 11-кп/824/2400/2022 Суддя-доповідач ОСОБА_1
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2022року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі - ОСОБА_4 ,
за участю:
обвинуваченої - ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою обвинуваченої на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 12 травня 2022 року, якою продовжено строк тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_5 до 08 липня 2022 року включно, з визначенням застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів доходів громадян, -
В С Т А Н О В И Л А:
В провадженні Дарницького районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 12 травня 2022 року продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_5 на 60 днів, з визначенням застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів доходів громадян.
Не погоджуючись з ухвалою суду обвинувачена подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу, якою запобіжний захід у вигляді тримання під вартою змінити на домашній арешт, або зменшити суму застави з 80 до 17 прожиткових мінімумів.
Мотивуючи свої апеляційні вимоги зазначає, що ризики, на які посилається в ухвалі суддя жодним чином не обгрунтовані, а при продовженні строку тримання під вартою суд залишив поза увагою, те що обвинувачена має постійне місце проживання у м. Києві, на її утриманні перебуває малолітня дитина, а визначений розмір застави є непомірним для неї.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченої, на підтримку вимог та доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

При цьому, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 р., рішення «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 р.).
Як вважає колегія суддів, судом першої інстанції були дотримані зазначені вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_5 , повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження такого запобіжного заходу, при цьому в ухвалі докладно наведені мотиви, з яких було прийнято відповідне рішення.
Під час розгляду суд встановив, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, ОСОБА_5 , згідно обвинувального акту, обвинувачується у вчиненні умисного корисливого тяжкого злочину, який має високий ступінь суспільної небезпеки та за який, в разі визнання її винуватою, може бути засудженою до покарання у виді позбавлення волі.
Колегія суддів вважає, що судом ретельно перевірено наявність обставин, які виправдовують подальше тримання під вартою обвинуваченої, обгрунтованість висунутого щодо неї обвинувачення, встановлена наявність ризиків, визначених ст. 177 КПК України, належним чином враховано дані про особу ОСОБА_5 , зокрема і ті, на які в поданій апеляційній скарзі вказує обвинувачена, та зроблено вмотивований висновок про відсутність підстав для зміни запобіжного заходу на з тримання під вартою на більш м`який.
Доводи апеляційної скарги обвинуваченої про необхідність зменшення їй розміру застави, колегія суддів вважає неспроможними, з огляду на обставини кримінального провадження а також вимоги ст. 182 КПК України.
Посилання обвинуваченої на наявність у неї постійного місця проживання, а також перебування на її утриманні малолітньої доньки, колегія суддів вважає непереконливими, оскільки ці дані про особу обвинуваченої ОСОБА_5 не є такими, що можуть на даному етапі кримінального провадження забезпечити її належну процесуальну поведінку.
Враховуючи вищевикладене, на думку колегії суддів, до обвинуваченої не може бути застосований більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.
Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано продовжив раніше обраний ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст.176 КПК України, можуть на даному етапі забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченої.
За таких обставин, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, за наслідками її розгляду, вважає необхідним вказану скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст.ст. 177-178, 199, 331,376, 404, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченої залишити без задоволення, а ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 12 травня 2022 року, якою продовжено строк тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_5 до 08 липня 2022 року включно, з визначенням застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів доходів громадян - без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Судді: