УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 липня 2022 року

м. Київ
справа №638/11755/19
провадження № 51-1135ск22
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі Суд, колегія суддів) у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 10 грудня 2020 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 18 листопада 2021 року щодо
ОСОБА_4 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Іванівка Лозівського району Харківської області, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
засудженого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК, і

ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст оскаржуваних судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 10 грудня 2020 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК зараховано засудженому ОСОБА_4 строк його попереднього ув`язнення в період з 06 травня 2019 року по дату винесення вироку з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Стягнуто з ОСОБА_4 на користь потерпілої ОСОБА_5 260214,19 грн матеріальної шкоди та 300000 грн моральної шкоди.
Стягнуто з ОСОБА_4 25402,32 грн. на користь місцевого бюджету в рахунок відшкодування вартості стаціонарного лікування ОСОБА_6 .
Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів.
Ухвалою Харківського апеляційного суду від 18 листопада 2021 року вищевказаний вирок місцевого суду залишено без змін.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК зараховано ОСОБА_4 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 11 грудня 2020 року по 17 серпня 2021 року, включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Судовими рішеннями встановлено, що 06 травня 2019 року приблизно о 08:00 ОСОБА_4 на автомобілі «Ford Focus» під`їхав до будинку АДРЕСА_2 . В цей час до нього підійшов ОСОБА_6 та зробив зауваження щодо неналежного паркування автомобіля. Між ними виникнув словесний конфлікт, під час якого ОСОБА_6 пошкодив ліве бокове дзеркало заднього виду автомобіля, після чого ОСОБА_4 , дістав з кишені револьвер «SAFARI Magnum РФ 440», калібру 4 мм, номер НОМЕР_1 та здійснив близько 5 пострілів у грудну клітку, в праву частину попереку та в область правого плеча ОСОБА_6 . Останній, з метою уникнення подальших пострілів оббіг автомобіль та сів на водійське сидіння, зачинивши двері автомобіля, а ОСОБА_4 через незачинене вікно, здійснив близько 3 пострілів в ліву скроневу і тім`яну області голови ОСОБА_6 . Потім ОСОБА_4 відчинив водійські двері та витяг потерпілого з автомобіля, сів за кермо і покинув місце скоєння злочину. В результаті злочинних дій ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_7 було спричинено тяжкі тілесні ушкодження.
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 , посилаючись на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого через суворість, просить змінити оскаржувані вирок та ухвалу й пом`якшити йому покарання за ч. 1 ст. 121 КК до 5 років позбавлення волі.
В обґрунтування касаційних вимог засуджений стверджує, що судами під час призначення йому покарання не дотримано вимог ст. ст. 50, 65 КК та не визнано такими, що пом`якшують покарання, і інші обставини, не зазначені в ч. 1 ст. 66 КК, а саме те, що він раніше не судимий, визнав вину, щиро розкаявся, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, має постійне місце проживання та реєстрації, відсутність, обставин, які обтяжують покарання.
Мотиви Суду
Колегія суддів перевірила доводи касаційної скарги, додані до неї судові рішення та дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на таке.
Згідно зі ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. При цьому, він перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правову оцінку обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
При перевірці доводів, наведених у касаційній скарзі, колегія суддів виходить із фактичних обставин, установлених місцевим та апеляційним судами.
Висновок суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення та правильність кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 121 КК в касаційній скарзі не оспорюються.
Посилання в касаційній скарзі засудженого на невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та особі засудженого через суворість є безпідставними з огляду на таке.
Відповідно до статей 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.
Питання призначення покарання визначають форму реалізації кримінальної відповідальності в кожному конкретному випадку з огляду на суспільну небезпечність і характер кримінального правопорушення, обставини справи, особу винного, а також обставини, що пом`якшують або обтяжують покарання тощо.

Вирішення цих питань належить до дискреційних повноважень суду, що розглядає кримінальне провадження по суті, який і повинен з урахуванням всіх перелічених вище обставин визначити вид і розмір покарання та ухвалити рішення.
Так, призначаючи покарання ОСОБА_4 , суд першої інстанції з достатньою повнотою врахував характер, ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, тяжкість скоєного засудженим правопорушення, тяжкі наслідки, які настали від умисних дій останнього, особу винного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, в Україні не працює, за місцем мешкання характеризується задовільно, наявність матеріальних та моральних претензій до засудженого за скоєння кримінального правопорушення з боку потерпілої, відсутність обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.
Зокрема судами взято до уваги конкретні обставини вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, зокрема той факт, що засудженим було здійснено вісім пострілів в напрямку потерпілого з револьверу «SAFARI Magnum РФ 440», калібру 4 мм; локалізацію пострілів (п`ять - у грудну клітку, в праву частину попереку та в область правого плеча, інші три в ліву скроневу і тім`яну області голови).
З урахуванням вказаних обставин кримінального провадження, даних про особу засудженого суд дійшов обґрунтованого висновку й правильно призначив ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 121 КК у виді позбавлення волі на строк 7 років.

Крім того, під час розгляду апеляційних скарг засудженого та захисника суд апеляційної інстанції перевірив доводи скарг, належним чином вмотивував своє рішення з наведенням докладних мотивів, з яких апеляційні скарги сторони захисту залишив без задоволення, а вирок суду першої інстанції - без змін.
Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. ст. 370, 419 КПК, є законною, вмотивованою та обґрунтованою.
Покарання, призначене ОСОБА_4 , є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень. Воно відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним ст. ст. 50, 65 КК, а тому, підстави для його пом`якшення за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК, відсутні.
Аргументи касаційної скарги засудженого про невизнання судами такими, що пом`якшують покарання, і інших обставин, не зазначених в ч. 1 ст. 66 КК, а саме те, що він раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, має постійне місце проживання та реєстрації, відсутність, обставин, які обтяжують покарання, колегія суддів відхиляє, оскільки їх визнання чи невизнання є правом суду, а не обов`язком. Тим паче, що вказані обставини, на які покликається засуджений були враховані судами під час постановлення судових рішень як дані, які характеризують особу винного і враховувалися у ході вибору засудженому виду та розміру покарання.
Необґрунтованими Суд вважає також доводи касаційної скарги засудженого про те, що він визнав вину і щиро розкаявся, тому що зі змісту судових рішень видно, що ОСОБА_4 своєї вини під час розгляду кримінального провадження повністю не визнав.
З огляду на викладене, обґрунтування касаційної скарги не містить переконливих доводів, які викликають необхідність перевірки їх за матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та доданих до неї копій судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає, а тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК.
На підставі викладеного, керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 Кримінального процесуального кодексу України, Суд
ПОСТАНОВИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 10 грудня 2020 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 18 листопада 2021 року.
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3