Київський апеляційний суд
Провадження № 11п/824/400/2022

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2022 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
за участі:
прокурора ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
В С Т А Н О В И Л А:
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення подання, думку обвинуваченого, який просив задовольнити подання голови Печерського районного суду м. Києва,обговоривши доводи подання, колегія суддів дійшла наступних висновків.
За положеннями ст. 34 КПК України, питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції вирішується колегією суддів відповідного апеляційного суду.
Питання ж про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів, а також про направлення провадження з одного суду апеляційної інстанції до іншого вирішується колегією суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду за поданням суду апеляційної інстанції.
У відповідності до ч. 1 ст. 32 КПК України кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, - суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.
Разом із цим, 24 лютого 2022 року Указом Президента України №64/2022 на території України введено воєнний стан, період якого в подальшому був продовжений згідно зі змістом відповідних нормативних актів, і цей стан тривав на час вирішення питання щодо надходження обвинувального акта у цьому провадженні до суду та триває на даний час.
У зв`язку із цим, згідно з ч. 9 ст. 615 КПК України (в редакції Закону України № 2201-ХІ від 14 квітня 2022 року) під час дії воєнного стану обвинувальні акти, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності скеровуються та розглядаються судами, в межах територіальної юрисдикції яких закінчено досудове розслідування, а в разі неможливості з об`єктивних причин здійснювати відповідним судом правосуддя - найбільш територіально наближеним до нього судом, що може здійснювати правосуддя, або іншим судом, визначеним у порядку, передбаченому законодавством.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 283 КПК України, якими визначаються загальні положення закінчення досудового розслідування, прокурор зобов`язаний у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру здійснити одну з таких дій: закрити кримінальне провадження; звернутися о суду з клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності; звернутися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.
Таким чином, зі змісту наведеної норми встановлено, що відповідну форму закінчення досудового розслідування законодавець пов`язує з конкретною дією, яку зобов`язаний вчинити саме прокурор, а тому, на думку колегії суддів, під час дії воєнного стану при вирішенні питання належного суду, який має розглядати кримінальне провадження, в аспекті суду, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування, потрібно виходити з приписів ч. 9 ст. 615 КПК України в зазначеній редакції у їх взаємозв`язку з положеннями ч. 2 ст. 283 КПК України щодо визначення форм закінчення досудового розслідування.
Така позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, які викладені в ухвалах Верховного Суду у справах № 296/2860/22 (провадження №51-1896впс22), № 490/1755/22 (провадження № 51-1903впс22).
А тому доводи про затвердження обвинувального акта прокурором в приміщенні службового кабінету № 307 будівлі Державного бюро розслідувань, розташованій за адресою: м. Київ, вул. Симона Петлюри, 15, що, як зазначено в поданні, є місцем закінчення досудового розслідування даного кримінального провадження і територіально відноситься до меж Шевченківського району м. Києва не ґрунтуються на вимогах п. 5 ч. 1 ст. 3 та не узгоджуються з положеннями ч. 2 ст. 283 КПК України.
Щодо обставин, за якими голова місцевого суду порушив питання про внесення подання Київським апеляційним судом в порядку ч. 3 с. 34 КПК України Верховному Суду для вирішення питання про направлення кримінального провадження відносно ОСОБА_6 до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська, то вони не заслуговують на увагу, оскільки були предметом судового розгляду Верховного Суду за аналогічним клопотанням обвинуваченого.
За доводами Верховного Суду, викладеними в ухвалі від 05 липня 2022 року, місце вчинення злочину, інкримінованого ОСОБА_6 , проживання самого обвинуваченого та перебування більшості свідків у м. Дніпро не є винятковим випадком для зміни підсудності.
Таким чином, на думку колегії суддів, відсутні правові підстави як для передачі кримінального провадження щодо ОСОБА_6 до Шевченківського районного суду м. Києва, так і для звернення з поданням до Верховного Суду для вирішення питання про направлення вказаного провадження до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 34, ч. 9 ст. 615 КПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А :
Ухвала оскарженню не підлягає.
С У Д Д І:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3