Справа № 466/6462/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/991/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2022 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові кримінальне провадження № 466/6462/19 про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Львова, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

за апеляційними скаргами заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_9 на вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 07 вересня 2021 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 07 вересня 2021 року ОСОБА_5 визнана винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 - ч.3 ст.185 КК України і їй призначено покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового складання призначених покарань з врахуванням вироку Галицького районного суду м. Львова від 04.03.2019, ОСОБА_5 призначено остаточне покарання у виді 1 (одного) року 1 місяця позбавлення волі. Вирішено питання щодо речових доказів.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_10 визнана винною у тому, що вона, будучи раніше неодноразово судимою, зокрема, останній раз 04.03.2019 Галицьким районним судом м. Львова за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 1 /одного/ року та 3 /трьох/ місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік, на шлях виправлення не стала, належних висновків для себе не зробила та знову вчинила умисне кримінальне правопорушення проти власності.
Так, ОСОБА_5 30.07.2019 близько 15:20 год., перебуваючи у приміщенні торгового залу магазину «Єва» ТОВ «Руш», що за адресою: м. Львів, вул. Шолом-Алейхема, 17, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), діючи повторно, керуючись корисливим мотивом, з метою власного протиправного збагачення, переконавшись, що за її діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, шляхом вільного доступу, з прилавку вказаного магазину таємно викрала товари, а саме туалетну воду торгової марки «Версаче Крістал Брайт» 30 мл. в кількості 1 шт. вартістю 799 грн 20 коп. за одиницю без ПДВ, туалетну воду торгової марки «Лідер» 20 мл 1 шт. вартістю 39 грн 12 коп. за одиницю без ПДВ, туалетну воду торгової марки «Беррі Фокс» 20 мл 1 шт. вартістю 55 грн 92 коп. за одиницю без ПДВ, загальною вартістю 894 грн 24 коп. без ПДВ, які помістила у свою сумку, пройшла повз каси, не розрахувавшись за вказаний товар, однак свого злочинного умислу не довела до кінця з причин, що не залежали від її волі, оскільки була виявлена працівником магазину, у зв`язку з чим викраденим майном не розпорядилась.
На вирок суду заступник керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_8 та захисник ОСОБА_9 подали апеляційні скарги.

Прокурор у своїй апеляційній скарзі просить вирок суду скасувати та ухвалити новий, яким визнати ОСОБА_5 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання до покарання за цим вироком невідбутої частини покарання за вирком Галицького районного суду м. Львова від 04.03.2019 призначити ОСОБА_5 остаточне покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі на строк 1 рік 4 місяці.

Не оспорюючи доведеності вини обвинуваченої та правильності кваліфікації її дій, прокурор вважає, що зазначене рішення суду першої інстанції є незаконним і таким, що підлягає скасуванню з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність в частині призначення покарання.
Звертає увагу, що кримінальне правопорушення ОСОБА_5 вчинила під час іспитового строку, встановленого вироком Галицького районного суду м. Львова від 04.03.2019, яким їй призначено покарання у виді 1 року 3 місяців позбавлення волі.
Вважає, що при призначенні остаточного покарання ОСОБА_5 підлягають застосуванню положення ст. 71 КК України щодо призначення покарання за сукупністю вироків. При цьому, зазначає, що остаточне покарання за сукупністю вироків крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним в максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
Апелянт вказує, що суд першої інстанції не врахував, що невідбута частина за попереднім вироком, від якого ОСОБА_5 було звільнено з випробуванням, становить 1 рік 3 місяці, та призначив остаточне покарання за сукупністю вироків на підставі ч. 1 ст. 71 КК України у виді 1 року 1 місяця.
Окрім цього, прокурор звертає увагу, що суд призначаючи покарання за сукупністю вироків, застосував принцип часткового складання призначених покарань, тоді як положення ст. 71 КК України передбачають лише повне або часткове приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком до покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення.

Захисник ОСОБА_9 у своїй апеляційній скарзі просить вирок суду скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

В обґрунтування апеляційних вимог захисник зазначає, що вирок суду підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Вважає, що справу розглянуто несправедливим, упередженим судом, а обвинувачену ОСОБА_5 було позбавлено права на захист.

Звертає увагу, що ОСОБА_5 не заявляла клопотання про скорочений порядок дослідження доказів. Крім того суд не переконався у добровільності та істинності позиції обвинуваченої, а також інших учасників судового провадження, та не роз`яснив, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини в апеляційному порядку.
Обвинувачена ОСОБА_5 та захисник ОСОБА_9 , будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, судове засідання апеляційного суду не прибули та про поважні причини неявки суду не повідомили.
Відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.
Прокурор ОСОБА_7 підтримав доводи апеляційної скаргизаступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_8 , та заперечив проти задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_9 .
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 слід задовольнити, а апеляційну скаргу заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_8 - задовольнити частково з таких підстав.
Вирок суду слід скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції з таких підстав.
При прийнятті рішення суд першої інстанції допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, що відповідно до п.3 ч.1 ст. 409 КПК України є підставами для скасування судового рішення.
Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК України істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини.
Прийняття такого рішення свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку, а сторони позбавляються права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. При цьому, саме визнання обвинуваченим своєї вини ще не є безумовною підставою для прийняття рішення про скорочений судовий розгляд.
Відповідно до ч. 4 ст. 349 КПК України допит обвинуваченого здійснюється обов`язково.
При розгляді кримінального провадження у «спрощеному порядку» єдиним доказом на якому ґрунтується обвинувальний вирок є показання обвинуваченого.
Приймаючи рішення про розгляд кримінального провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, суд у вироку лише зазначив, що обвинувачена ОСОБА_5 свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України визнала повністю та підтвердила вказані в обвинувальному акті обставини.
Однак, показань обвинуваченої ОСОБА_5 щодо обставин вчинення нею кримінального правопорушення, що є обов`язковим, у вироку не наведено.
Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню, прокурора - частковому задоволенню, а вирок - скасуванню з призначенням нового судового розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_5 в суді першої інстанції, оскільки допущені судом першої інстанції порушення вимог кримінального процесуального закону є істотними та не можуть бути усунені судом апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 2 ст. 415 КПК України призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.
Скасовуючи вирок суду через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, колегія суддів не входить в обговорення всіх доводів апеляційних скарг заступника керівника Львівської обласної прокуратури та захисника.

Під час нового розгляду суду першої інстанції необхідно усунути вищевикладені істотні порушення кримінального процесуального закону, повно та всебічно дослідити обставини справи й прийняти законне, обґрунтоване та вмотивоване судове рішення.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 задовольнити, а апеляційну скаргу заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 07 вересня 2021 рокущодо ОСОБА_5 скасувати.

Призначити в Шевченківському районному суді м. Львова новий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України новим складом суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4