ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 675/2130/19

Провадження № 11-кп/4820/62/22

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді - доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7

розглянувши в режимі відеоконферензв`язку, у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому кримінальне провадження, за апеляційними скаргами засудженого ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Ізяславського районного суду Хмельницької області від 31 травня 2021 року,

в с т а н о в и л а:
Ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 31 травня 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, визначення терміну можливого перегляду покарання шляхом застосування умовно-дострокового звільнення або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, встановленням проміжків часу для його повторення зі встановленням чітких критеріїв на підставі яких воно має відбуватись.
Залишаючи без задоволення клопотання ОСОБА_7 суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що можливість умовно-дострокового звільнення та заміни невідбутої частини покарання більш м`яким для осіб, які відбувають покарання у виді довічного позбавлення волі, ст. ст. 81, 82 КК України не передбачена.
При цьому зазначив, що в національному законодавстві України відсутній механізм перегляду вироків по яким призначено довічне позбавлення волі, на даний час в України існує тільки інститут Президентського помилування, передбачений ст. 87 КК України, згідно якого актом про помилування може бути здійснена заміна засудженому призначеного покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі строком не менше 25 років.

В поданій апеляційній скарзі захисник - адвокат ОСОБА_6 просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою визнати порушення прав засудженого ОСОБА_8 та звільнити останнього від відбування покарання у виді довічного позбавлення волі або замінити довічне позбавлення волі на позбавлення волі на певний строк.
Стверджує, що строк покарання ОСОБА_7 має бути переглянутий на підставі ст. 28 Конституції України та ст. З Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод. Зазначає, що практика Європейського Суду з прав людини та Європейська конвенція з прав людини та основоположних свобод є джерелом міжнародного права, і, відповідно до Конституції України, являється частиною національного законодавства, а отже наявні усі законні підстави для вирішення питання, яке ОСОБА_7 ставив перед судом.
Звертає увагу суду, що в Україні відсутня перспектива перегляду довічного ув`язнення, а існуюча у ч. 2 ст. 87 КК України норма про можливість застосування помилування, на його думку, не задовольняє вимогам ст. З Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод. Такі обставини вважає такими, що прямо суперечать вимогам ст. 28 Конституції України, і відповідно до практики Європейського суду з прав людини є підставою для заміни у невідбутої частини покарання більш м`яким або звільнення ОСОБА_7 від покарання.
Наголошує на тому, що відсутність процесуальних норм не є перешкодою для задоволення клопотання засудженого ОСОБА_7 .
Також вказує, що засуджений має право знати, коли та на підставі яких критеріїв може бути розглянуте питання про його дострокове звільнення. Як на підставу для задоволення клопотання засудженого посилається на прийняті Європейським судом з прав людини рішення у численних справах, в яких Європейський суд зазначив, що довічно ув`язнені мають право знати, за яких умов та коли можливий перегляд строку їх покарання, чіткі критерії для такого перегляду, мати реальні перспективи звільнення за умови дотримання певних вимог.
На аналогічні доводи в своїй апеляційній скарзі посилається засуджений ОСОБА_7 та просить ухвалу суду першої інстанції скасувати. Винести нову ухвалу, якою задоволити його клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, визначення терміну можливого перегляду покарання, встановленням проміжків часу для його повторення зі встановленням чітких критеріїв на підставі яких воно має відбуватись.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого та його захисника на підтримання доводів апеляційних скарг, думку прокурора про законність та обґрунтованість ухвали суду, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню.

Згідно з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно дост. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Перевіркою наявних матеріалів встановлено, що суд першої інстанції вказаних вимог дотримався в повному обсязі.
Встановлено, що ОСОБА_7 засуджений вироком Колегії суддів судової палати з кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду Хмельницької області від 09 жовтня 2003 року за ст. ст. 115 ч. 2 п. п. 4, 6, 187 ч. 4, 186 ч. 2, 42 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна, крім житла.
Ухвалою Колегії суддів Судової палати з кримінальних справ Верховного Суду України від 17 лютого 2004 року касаційна скарга ОСОБА_7 задоволена частково, він вважається засудженим за ст. ст. 115 ч. 2 п. 6, 187 ч. 4, 186 ч. 2, 70 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна, крім житла.

Відповідно до ст. 64 КК України, довічне позбавлення волі це один із видів покарання, який застосовується за вчинення особливо тяжких злочинів та у випадках, спеціально передбачених законом. Застосування зазначеного покарання не суперечить а ні Конституції України, а ні міжнародним нормам, застосування яких передбачено також і в багатьох інших Договірних країнах Європейського союзу.

Метою і виправданням вироку із застосуванням такого покарання, як було зазначено в параграфі 58 Мінімальних стандартних правил ООН, є захист суспільства і попередження скоєння в майбутньому жорстоких злочинів. Цієї мети можливо досягти у випадку, коли правопорушник готовий і здатен підкорятись законодавству. Тому відбування зазначеного виду покарання направлено на реабілітацію засудженого, та ніяк не може розцінюватись як катування чи нелюдське ставлення до нього.

Відповідно до ч.1 ст.82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком. Згідно ч.3 ст.82КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

У відповідності до п.п. 3, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відповідно до ч. 1 ст.81КК України та заміна невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ч. 1 ст.82 КК України можуть застосуватись до осіб, які відбувають покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі на певний строк.

Таким чином, законодавством передбачена можливість заміни покарання у виді позбавлення волі на певний строк більш м`яким покаранням, при цьому заміна більш м`яким покаранням такого покарання, як довічне позбавлення волі, не передбачена.

Разом з тим, законодавство України про кримінальну відповідальність передбачає механізм захисту прав осіб, які засуджені до покарання у виді довічного позбавлення волі, шляхом помилування. Частиною першою статті 87 Кримінального кодексуУкраїни встановлено право здійснення Президентом України помилування стосовно індивідуально визначеної особи. Згідно з частиною другою статті 87 Кримінального кодексуУкраїни актом про помилування може бути здійснена заміна засудженому призначеного судом покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на строк не менше двадцяти п`яти років.

Відповідно до пунктів 2-5, 9 Положення «Про порядок здійснення помилування», затвердженого Указом Президента України від 21 квітня 2015 року № 223/2015, помилування засуджених здійснюється у виді: заміни довічного позбавлення волі на позбавлення волі на строк не менше двадцяти п`яти років; повного або часткового звільнення від основного і додаткового покарань.

Крім того, відповідно до висновків, які викладені в рішення Європейського суду з прав людини (далі-ЄСПЛ) від 12 березня 2019 року у справі «Пєтухов проти України» («Petukhov v. Ukraine», заява № 41216/13) про те, що існуючий в Україні режим для довічно ув`язнених не відповідає меті їх реабілітації, ЄСПЛ дійшов висновку, що оскільки ця справа стосується питання того, що покарання у виді довічного позбавлення волі є таким, яке неможливо скоротити, вона свідчить про наявність системної проблеми, для вирішення якої вимагається вжиття заходів загального характеру.

З наведеного вбачається, що на виконання рішень Європейського суду держава повинна внести відповідні зміни до законодавства. При цьому, виключно до повноважень Верховної Ради України згідно із п. 3 ст.85Конституції України належить прийняття законів.

Відповідно до ч. 1 ст.74 КК України звільнення засудженого від покарання або подальшого його відбування, заміна більш м`яким, а також пом`якшення призначеного покарання, крім звільнення від покарання або пом`якшення покарання на підставі закону України про амністію чи акта про помилування, може застосовуватися тільки судом у випадках, передбачених цим Кодексом. Оскільки законодавство України не передбачає можливість заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням засудженому до довічного позбавлення волі чи його умовно-дострокове звільнення, а отже, на даний час відсутні передбачені законодавством України підстави для заміни засудженій покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на певний строк.

Суд першої інстанції проаналізувавши норми національного законодавства, практику Європейського суду з прав людини прийшов до обґрунтованого висновку, з яким погоджується колегія суддів, що чинне законодавство України передбачає можливість заміни невідбутої частини покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким, лише шляхом помилування засудженого, а заміна невідбутої частини покарання більш м`яким поширюється лише на покарання у виді позбавлення волі на певний строк і до покарання у виді довічного позбавлення волі не може бути застосована.

Відтак, доводи в апеляційних скаргах засудженого та його захисника, що продовження відбування ним довічного позбавлення волі суперечить нормам Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, не можуть бути враховані.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає ухвалу суду першої інстанції законною, обґрунтованою та вмотивованою, а тому підстав для зміни чи скасування судового рішення немає.

У випадку законодавчого запровадження належної правової процедури, засуджений не позбавлений права звернення з відповідною заявою у визначені кримінально-процесуальній формі.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу Ізяславського районного суду Хмельницької області від 31 травня 2021 року про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 залишити без зміни, а апеляційні скарги засудженого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді