В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2022 року

м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
з участю прокурора - ОСОБА_3
обвинуваченого - ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Рівне кримінальне провадження №001526 від 28.07.2021 року з обвинувальним актом відносно обвинуваченого:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Борщівка, Лановецького району, Тернопільської області, громадянина України, українця, не одруженого, не працюючого, раніше судимого, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 ,
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, суд -
встановив:
28 липня 2021 року близько 23 год. 30 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи поблизу будинку АДРЕСА_2 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, з метою власного матеріального збагачення, діючи повторно, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілого, із застосуванням сили, що виразилось у нанесенні потерпілому ОСОБА_5 одного удару рукою в область обличчя, відкрито викрав належний останньому мобільний телефон марки «TECNO РОР4», моделі «ВС2 2/32Гб», вартістю 434,40 гривень, чим завдав потерпілому майнової шкоди у вказаному розмірі.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні повністю визнав свою вину, підтвердив обставни, які зазначені у вироці. Зазначив, що 28 липня 2021 року перебуваючи поблизу будинку АДРЕСА_2 , із застосуванням сили, що виразилось у нанесенні потерпілому ОСОБА_5 одного удару рукою в область обличчя, викрав мобільний телефон. Просив суд суворо не карати.
Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, однак подав до суду заяву в якій зазначив, що претензій до обвинуваченого не має, щодо міри покарання покладається на розсуд суду.
Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд, враховуючи повне визнання обвинуваченою своєї винуватості у вчиненому злочині, за згодою всіх учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого, дослідженням даних, що характеризують особу винного. При цьому судом з"ясовано, що обвинувачений та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, вони не викликають сумнівів у добровільності їх позицій. Судом роз"яснено, що у такому випадку учасники судового провадження будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Враховуючи викладене, суд допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті та вироку суду, доведена повністю.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 , органом досудового розслідування кваліфіковано вірно, а саме за ч.2 ст.186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане із насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. Згідно п.43 рішення ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (п.282 рішення «Авшар проти Туреччини»), яке має випливати із співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або не спростованих презумпцій щодо фактів.
Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 "Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд в кожному випадку і щодо кожного засудженого, який визнається винним у вчиненні злочину, повинен дотримуватися вимог ст. 65 КК України, а саме: враховувати характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу засудженого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначене судом покарання повинно бути достатнім, для виправлення засуджених і попередження здійснення ними нових злочинів".
У відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, передбаченого за ч.2 ст.186 КК України, який, відповідно до вимог ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжкого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.
При вивченні особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, відділом превенції Рівненського ВП ГУНП характерезується посередньо, раніше судимий, востаннє 03.07.2019 Рівненським міським судом за ч.3 ст.185 КК України до покарання 3 років позбавлення волі та будучи 16.02.2021 на підставі ч.4 ст.70 КК України умовно достроково звільненим від відбування покарання, строком на 10 місяців 3 дні, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, належних висновків для себе не зробив та на шлях виправлення та перевиховання не став, а знову вчинив умисний корисливий злочини проти власності.
Обставиною, що пом`якшує покарання в силу ст. 66 КК України для ОСОБА_4 суд визнає його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставиною, що обтяжує покарання, в силу ст. 67 КК України для ОСОБА_4 , судом не встановлено.
Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (ЄСПЛ) вказано, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.
Так, у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) Європейський суд з прав людини зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Таким чином, враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання в межах санкції ч.2 ст.186 КК України, з урахуванням вимоги ст.71 КК України.

З метою досягнення дієвості цього кримінального провадження, застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід - тримання під вартою до набрання вироком законної сили, взявши його під варту в залі суду.
Строк покарання обвинуваченому ОСОБА_4 рахувати з дня винесення вироку.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Відповідно до ст.ст. 122, 124 КПК України,- кошти в сумі 686,48 гривень, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 в користь держави.
Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374, 376, 377 КПК України, суд -

у х в а л и в :
ОСОБА_4 , визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити покарання у виді 4 (чотири) роки позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Рівненського міського суду від 03.07.2019 року та за сукупністю вироків визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 1 місяць.
Обрати ОСОБА_4 запобіжний захід - тримання під вартою до набрання вироком законної сили, взявши його під варту в залі суду.
Строк покарання засудженому ОСОБА_4 рахувати з дня винесення вироку, а саме з 05.05.2022 року.
Відповідно ч.2 ст.124 КПК України, стягнути із засудженого ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати в сумі 686,48 гривень.
Речові докази: мобільний телефон марки «TECNO РОР4», моделі «ВС2 2/32Гб», повернути потерпілому ОСОБА_5 .
оптичний диск DVD R залишити в матеріалах справи.
На вирок суду може бути подана апеляція до Рівненського апеляційного суду протягом 30 днів моменту проголошення вироку через Рівненський міський суд.
Згідно ст. 376 ч 6 КПК України копія вироку вручається негайно після його проголошення засудженому та прокурору.

Суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1