Провадження № 1-кс/344/4332/22
У Х В А Л А
29 вересня 2022 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого,-

В С Т А Н О В И В:

в скарзі вказано, що 09.07.2022р. ввечері йдучи додому по АДРЕСА_1 на скаржника напав сусідський собака (почав голосно гавкати та скалити зуби), злякавшись скаржник кинув у нього свій ціпок (не попав в нього, але він ніби заспокоївся). В цей момент до нього підбіг сусід ОСОБА_4 (який у компанії трьох жінок весело щось святкували у дворі нашого будинку) та вдарив рукою в обличчя, від удару скаржник впав на землю. Після цього ОСОБА_4 почав кричати на скаржника та обзивати нецензурними словами, а ще що вб`є і йому нічого за це не буде, бо він має гроші та відкупиться. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки щодо здоров`я ОСОБА_3 , та бажаючи їх настання, ОСОБА_4 підбіг до ОСОБА_3 та наносив удари руками в область голови, тулуба та нижніх кінцівок, внаслідок ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження. Наступного дня, скаржник звернувся до КНП «Міська клінічна лікарня №1» де йому надано першу медичну допомого та встановлено діагноз: забій нижньої щелепи зліва, забій 1/3 лівої гомілки, довідка № 4690. 10.07.2022 скаржник подав до Івано-Франківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області заяву (повідомлення) про вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України. В своєму повідомленні ОСОБА_3 реалізовуючи свої права як заявника, просив прийняти та невідкладно зареєструвати подану заяву про вчинення злочину до Єдиного реєстру досудових розслідувань та видати пам`ятку про процесуальні права та обов`язки, розпочати за цією заявою про вчинення злочину досудове розслідування у формі досудового слідства щодо ОСОБА_4 за вчинення дій, які мають ознаки складу злочину передбаченого ч.1 ст.125 КК України, повідомити письмово у встановленому законом порядку та строк про початок кримінального провадження та закінчення досудового розслідування вказаного злочину за ч.1 ст.125 КК України. До заяви (повідомлення) про вчинення злочину від 10.07.2022 р. було долучено ряд доказів, які свідчать про вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України. Всупереч положенням ст.214 КПК України, даних про те, що зазначена заява внесена до ЄРДР, не отримано. 15.09.2022 року скаржник вирішив піти до Івано-Франківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, де черговий поліції виніс письмову відповідь № 9651 від 01.08.2022, з якої стало відомо, що по його заяві не почато досудове розслідування не внесено відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим порушені процесуальні права як заявника, передбачені КПК України, що підтверджується зазначеною відповіддю. Вважає, що така бездіяльність слідчого Івано-Франківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, суперечить вимогам ст.214 КПК та призвела до того, що по заяві скаржника не почато досудове розслідування, чим порушені процесуальні права скаржника як заявника, передбачені КПК України, у зв`язку із чим вимушений звернутись із скаргою до суду, відповідно до ст.303 ч.1 КПК України. Вважає, що відомості, викладені в заяві від 10.07.2022 р. повинні були негайно, але не пізніше 24 годин після подання заяви вноситись до ЄРДР. Скаржник просив зобов`язати уповноважену особу Івано-Франківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області внести відповідні відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви від 10.07.2022 про кримінальне правопорушення за ч.1 ст.125 КК України.

Скаржник, згідно вимог скарги, просив про розгляд скарги за його відсутності.

Представник органу досудового розслідування в судове засідання не з`явився.

Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України відсутність представника органу досудового розслідування не є перешкодою для розгляду скарги.

Згідно відповіді Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області датованої 01.08.2022, розглянуто звернення ОСОБА_5 з приводу неправомірних дій щодо нього. Зазначено, що даний факт був зареєстрований в інформаційно-телекомунікаційній системі ,,Інформаційний портал Національної поліції України Івано-Франківського РУП ГУНП під №21441 від 13.07.2022.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: 1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Згідно ч.1 ст.304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Згідно ч.1 ст.214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування.

Згідно ч.2 ст.214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення затверджуються Офісом Генерального прокурора за погодженням з Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, Національним антикорупційним бюро України, Державним бюро розслідувань, органом Бюро економічної безпеки України.

Відповідно до ч.4 ст.214 КПК України слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Норми ч.1 ст.214 КПК України не передбачають обов`язку слідчого чи прокурора вносити до ЄРДР всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема, ті, що не містять у собі відомостей про склад кримінального правопорушення, передбаченого чинним КК України.

Це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Підставами вважати, що в заяві чи повідомленні містяться відомості саме про злочин є об`єктивні дані, які дійсно свідчать про наявність ознак злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину) та у разі відсутності у заявах чи повідомленнях таких даних, вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Аналіз змісту положень ст.214 КПК України свідчить про обов`язковість вчинення дій лише щодо прийняття та реєстрації заяви, як це передбачено у частині четвертій вказаній статті, і відмова у вчиненні таких дій не допускається.

Відомості, які підлягають внесенню до ЄРДР та їх перелік визначені ч.5 ст.214 КПК України, відповідно до положень якої до ЄРДР підлягають внесенню, серед інших відомостей, короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлені з іншого джерела.

Аналіз зазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь - які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення.

При цьому зміст частини першої зазначеної статті не передбачає імперативного обов`язку слідчого чи прокурора вносити до ЄРДР всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема ті, що не містять у собі відомостей про склад кримінального правопорушення, передбаченого КК України.

Після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, слідчий, прокурор має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР.

Тобто, виходячи зі змісту ст.214 КПК України, повноваженнями щодо оцінки відомостей, наведених у заяві чи повідомлених потерпілим, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, прокурор.

За змістом ст.214 КПК України, підставою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та початку досудового розслідування є подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або самостійне виявлення слідчим, прокурором з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

Така позиція узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 30.09.2021 у справі №556/450/18, в якій суд зазначив, що слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого, ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР.

Таким чином, підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, заява скаржника про кримінальне правопорушення підлягає прийняттю та реєстрації.

Відповідно до ст.17 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод людини жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

У свою чергу у справі Європейського суду з прав людини "PredaandDardari v. Italy" (1999) Суд вказав, що метою конвенції також є запобігання використанню принципів, на яких ґрунтується Конвенція, щоб здійснювати будь-яку діяльність, спрямовану на скасування прав і свобод, визнаних цією Конвенцією.

Так в ст.3 КПК України вказано, що державне обвинувачення - процесуальна діяльність прокурора, що полягає у доведенні перед судом обвинувачення з метою забезпечення кримінальної відповідальності особи, яка вчинила кримінальне правопорушення.

Кримінально-правова кваліфікація обставин вчинення злочину особою є підставою для оголошення про підозру і здійснюється виключно в порядку ст.22 КПК України органом досудового розслідування.

Відповідно до ст.214 КПК України відомості про особу та попередню кваліфікацію її дій вносяться до ЄРДР слідчим або прокурором.

Отже у скаржника відсутнє право на реєстрацію повідомлення про вчинення кримінального правопорушення за бажаною кваліфікацією дій особи за відповідною диспозицією КК України.

Також право на кримінально-правове переслідування конкретної третьої особи із обраною самостійно кваліфікацією скаржнику не гарантується положеннями Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод людини.

Тому попередня кваліфікація дій осіб, на час внесення відомостей в ЄРДР, здійснюється відповідним органом досудового розслідування.

Вирішення питання про попередню правову кваліфікацію обставин, які вносяться до ЄРДР, вирішується саме слідчим або прокурором, які вносять відповідні дані до реєстру. Попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення зроблена заявником у заяві, не має обов`язкового характеру для слідчого або прокурора.

Згідно з ч.3 ст.26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст.307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Таким чином, наявні правові підстави для часткового задоволення скарги та зобов`язання Івано-Франківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області прийняти та зареєструвати заяву ОСОБА_3 .

Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Відповідно до зазначеного, -

П О С Т А Н О В И В :
скаргу задовольнити частково.

Зобов`язати Івано-Франківське районне управління поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області прийняти та зареєструвати заяву ОСОБА_3 від 10.07.2022.

В іншій частині скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1