Справа №950/1528/22 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/434/22 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - тримання під вартою
УХВАЛА
Іменем України

29 вересня 2022 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Суми кримінальне провадження № 950/1528/22 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Лебединського районного суду Сумської області від 09.09.2022 про обрання підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою,

учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_9 ,

захисника адвоката ОСОБА_10 ,

установила:

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу про обрання ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, оскільки слідчим суддею не в повній мірі оцінені в сукупності вагомість доказів вчинення її підзахисним кримінального правопорушення, стан його здоров`я та міцність соціальних зв`язків, підозрюваний співпрацює з органами досудового розслідування, вину у вчиненому визнав, насильницьких злочинів не вчиняв, а тому вважає, що може бути застосований більш м`який запобіжний захід. Висновки слідчого судді про наявність ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК, не підтверджуються матеріалами клопотання.

До Лебединського районного суду Сумської області з клопотанням, погодженим із прокурором Сумської окружної прокуратури, звернувся слідчий СВ відділення поліції № 3 (м. Лебедин) Сумського РУП ГУНП в Сумській області, яке обґрунтував тим, що ОСОБА_9 12.07.2022 в умовах воєнного стану, повторно, вчинив крадіжку п`яти метало пластикових вікон з будинку господарства по АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_11 , чим завдав шкоди останній на суму 3140 грн.

13.07.2022 до ЄРДР внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК, а 10.08.2022 ОСОБА_9 повідомлений про підозру у вчинені цього правопорушення.

Зважаючи на те, що встановлені ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК, з метою запобігання спробам підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення слідчий просив застосувати до ОСОБА_9 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Лебединського районного суду Сумської області від 09.09.2022 клопотання слідчого задоволене та до підозрюваного ОСОБА_9 застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою до 07.10.2022 включно з визначенням розміру застави в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 49620 грн. Своє рішення слідчий суддя умотивував тим, що слідчим доведено обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_9 підозри, наявні ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК, і недостатністю застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу з метою забезпечення його належної процесуальної поведінки.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого рішення слідчого судді, доводи підозрюваного ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_10 , які підтримали апеляційну скаргу і просили скасувати ухвалу слідчого судді, доводи прокурора ОСОБА_8 про залишення ухвали слідчого судді без змін, а апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_10 задоволенню не підлягає з таких підстав.

Зокрема, здійснивши розгляд клопотання слідчого, слідчий суддя суду першої інстанції дійшов правильного висновку про застосування до ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а не застосування будь-якого іншого, більш м`якого запобіжного заходу, передбаченого у ч. 1 ст. 176 КПК, та дотримався вимог ст. 176, 177, 178, 183 і 194 КПК, з`ясував і дослідив всі ті обставини, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання особи під вартою, а саме наявність у органу досудового розслідування щодо ОСОБА_9 обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК, на які вказував слідчий у своєму клопотанні, та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання цим ризикам. При цьому ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за який законом передбачене покарання у виді позбавлення волі від п`яти до восьми, існують реальні ризики того, що останній може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілу, свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, а застосування до нього більш м`яких запобіжних заходів є недостатнім для запобігання визначеним в ухвалі слідчого судді ризиків.

При встановленні факту наявності обґрунтованої підозри колегія суддів також враховує і усталену судову практику з цього питання ЄСПЛ, який у своїх численних рішеннях (зокрема від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine, п. 175) і від 20.03.1997 у справі «Луканов проти Болгарії» (Lukanov v. Bulgaria) визначив, що слідчий суддя, оцінюючи докази на предмет доведеності обставин, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК, повинен виходити з того, що підозра визнається обґрунтованою лише у тому випадку, якщо «існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення». «Факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу» («Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» (John Murray v. the United Kingdom), рішення від 28.10.1994, заява № 14310/88). Питання про те, що «тримання під вартою до суду є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою» (п. 3 рішення від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії» (Ferrari-Bravo v. Italy), заява № 9627/81).

Таким чином, наявні докази для визнання підозри обґрунтованою є достатніми, а доведення факту вчинення кримінального правопорушення є завданням подальшого досудового розслідування.

Незважаючи на те, що на стадії застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний дослідити вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК, а також встановити, чи доводять надані стороною обвинувачення докази наявність обставин, зазначених в ч. 1 ст. 194 КПК, але в той же час цей же слідчий суддя позбавлений процесуальної можливості встановлювати будь-які фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення та давати безпосередньо оцінку доказам його вчинення.

Мають місце і заявлені у клопотанні слідчого ризики того, що ОСОБА_9 через тяжкість покарання, що йому загрожує в разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення. При цьому врахування тяжкості кримінального правопорушення у даному випадку має свій раціональний зміст, оскільки свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за вчинене кримінальне правопорушення підвищує ризик того, що ОСОБА_9 може іншим чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, так як небезпека ризику переховування від органів досудового розслідування і суду може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з інформацією про матеріальний, соціальний стан особи та інше.

Є обґрунтованим і ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК, оскільки підозрюваному відомо місце проживання потерпілої, в якому він перебував на законних підставах, з якого у подальшому і вчинив крадіжку, а тому може незаконно впливати на неї. При цьому доводи захисника ОСОБА_10 з приводу того, що підозрюваний співпрацює з органами досудового розслідування, вину у вчиненому визнав, будь-яких насильницьких дій не вчиняв, не спростовують висновків слідчого щодо існування цього ризику.

Враховуючи, що вироком Лебединського районного суду Сумської області від 01.08.2022 ОСОБА_9 притягнуто до кримінальної відповідальності за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК, обґрунтованим є і ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_9 колегія суддів враховує і наявність об`єктивної потреби у цьому, зважуючи на всі обставини, що свідчать «за» і «проти» наявності справжнього публічного інтересу, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи. При цьому згідно ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також судової практики ЄСПЛ, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою; суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Таким чином, колегія суддів не може прийняти до уваги доводи апеляційної скарги захисника про не доведення наявності заявлених у клопотанні слідчого ризиків, оскільки при розгляді клопотання заявленого відносно підозрюваного ОСОБА_9 , прокурором доведено об`єктивне існування обставин, які виправдовують його тримання під вартою, і встановлена наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК.

Наявність у підозрюваного міцних соціальних зв`язків не є тими безумовними обставинами, що унеможливлюють його тримання під вартою, і враховуються колегією суддів у сукупності з іншими наведеними вище обставинами кримінального провадження.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги про наявність у підозрюваного тяжкої хвороби, то будь-яких даних щодо неможливості його перебування в умовах слідчого ізолятора у зв`язку із вказаним захворюванням стороною захисту не надано, відсутні такі і в матеріалах доданих до клопотання, а тому на даний час стан здоров`я підозрюваного не є підставою для зміни йому запобіжного заходу на більш м`який, оскільки не зможе бути стримуючим фактором та не переважає можливих ризиків його неправомірної поведінки.

Твердження захисника про необхідність застосування до її підзахисного запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою є необґрунтованим і задоволенню не підлягає, оскільки рішення слідчого судді суду першої інстанції належним чином умотивоване, матеріали кримінального провадження об`єктивно свідчать про недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання наявним ризикам, які є реальними і продовжують існувати.

На підставі викладеного, ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою та належним чином вмотивованою, внаслідок чого вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга захисника без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України,

постановила:

Ухвалу слідчого судді Лебединського районного суду Сумської області від 09.09.2022 відносно ОСОБА_12 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4