Справа № 487/8546/21
Провадження № 1-кп/487/417/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2022 року місто Миколаїв

Заводський районний суд міста Миколаєва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченої ОСОБА_4 ,
обвинуваченої ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду міста Миколаєва обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001113 від 17.08.2021 року відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Очакова Миколаївської області, українки, громадянки України, має середню освіту, незаміжня, неповнолітніх дітей не має, офіційно не працевлаштована, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судима;
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки міста Баштанка Миколаївської області, українки, громадянки України, має професійно-технічну освіту, незаміжня, неповнолітніх дітей не має, офіційно не працевлаштована, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_4 , раніше судима;
обвинувачених у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 301 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
Формулювання обвинувачення, яке визнане судом доведеним.
У квітні 2021 року, більш точного часу не встановлено, але не пізніше 25.04.2021 року, ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_5 з метою систематичного отримання протиправної наживи, всупереч моральним засадам суспільства, збули ОСОБА_6 відеопродукції порнографічного характеру в мережі Інтернет.
Так, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у невстановлений проміжок часу, але не пізніше 25.04.2021 року, шляхом авторизації через створений адміністративний аккаунт здійснювали виходи до глобальної мережі Інтернет на сайт з доменним іменем « ОСОБА_7 », де відвідувачам вказаного Інтернет-сайту збували відеопродукцію порнографічного характеру, яку розповсюджували шляхом її демонстрації.
Згідно висновку судово-мистецтвознавчої експертизи від 27.07.2021 №СЕ 19/115-21/9770-МЗ на наданому на дослідження флеш-носії наявна інформація, яка відноситься до продукції порнографічного характеру.
Окрім того, в квітні 2021 року, більш точного часу не встановлено, але не пізніше 27.04.2021 року, ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_5 з метою систематичного отримання протиправної наживи, всупереч моральним засадам суспільства, збули ОСОБА_6 відеопродукції порнографічного характеру в мережі Інтернет.
Так, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у невстановлений проміжок часу, але не пізніше 27.04.2021 року, шляхом авторизації через створений адміністративний аккаунт здійснювали виходи до глобальної мережі Інтернет на сайт з доменним іменем « ІНФОРМАЦІЯ_3 », де відвідувачам вказаного Інтернет-сайту збували відеопродукцію порнографічного характеру, яку розповсюджували шляхом її демонстрації.
Згідно висновку судово-мистецтвознавчої експертизи від 27.07.2021 №СЕ 19/115-21/9769-МЗ на наданому на дослідження флеш-носії наявна інформація, яка відноситься до продукції порнографічного характеру.
Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнала, з кваліфікацією погодилась та пояснила, що вона дійсно у квітні 2021 року разом з ОСОБА_5 шляхом авторизації через створений адміністративний аккаунт здійснювали виходи до глобальної мережі Інтернет на сайт з доменним іменем « ОСОБА_7 », де відвідувачам вказаного Інтернет-сайту збували відеопродукцію порнографічного характеру, яку розповсюджували шляхом її демонстрації. У вчиненому щиро розкаялася.
Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнала, з кваліфікацією погодилась та пояснила, що дійсно у квітні 2021 року разом з ОСОБА_4 шляхом авторизації через створений адміністративний аккаунт здійснювали виходи до глобальної мережі Інтернет на сайт з доменним іменем « ОСОБА_7 », де відвідувачам вказаного Інтернет-сайту збували відеопродукцію порнографічного характеру, яку розповсюджували шляхом її демонстрації. У вчиненому щиро розкаялася.
Оскільки в судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 повністю визнали свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, погодилися з кваліфікацією вчиненого ними діяння, а також визнали всі фактичні обставини його вчинення, учасники процесу не висловили жодних заперечень щодо встановлених обставин, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, за відсутності їх заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, переконавшись у тому, що всі зазначені особи правильно розуміють зміст встановлених обставин, в порядку ст. 349 ч. 3 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені можливості оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Згідно ч. 1 ст. 11 КК України, кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.
Згідно ст. 23 КК України, виною є психічне ставлення особи до вчинюваної дії чи бездіяльності, передбаченої цим Кодексом, та її наслідків, виражене у формі умислу або необережності.
Частиною 2 ст. 24 КК України передбачено, що прямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.
Статтею 50 КК України передбачено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до ст. 63 КК України, покарання у виді покарання у виді позбавлення волі полягає в ізоляції засудженого та поміщенні його на певний строк до кримінально-виконавчої установи закритого типу.
За змістом ст. 65 КК України, суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 КК України; відповідно до положень Загальної частини КК України; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень. Більш суворе покарання, ніж передбачене відповідними статтями Особливої частини КК України за вчинене кримінальне правопорушення, може бути призначене за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків згідно зі статтями 70 та 71 КК України.
Таким чином, оцінивши та проаналізувавши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд встановив, що своїми умисними діями, які виразилися у збуті відеопродукції порнографічного характеру в мережі Інтернет, за попередньою змовою групою осіб, при обставинах, викладених у вироку, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 скоїли кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 301 КК України.
Обираючи покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд враховує вимоги ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі санкції ч. 3 ст. 301 КК України, ступінь тяжкості вказаного діяння, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, дані щодо особи обвинуваченої, яка раніше не судима, незаміжня, дітей не має, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.
Обираючи покарання обвинуваченій ОСОБА_5 суд враховує вимоги ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі санкції ч. 3 ст. 301 КК України, ступінь тяжкості вказаного діяння, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, дані щодо особи обвинуваченої, яка раніше не судима, незаміжня, дітей не має, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченої ОСОБА_5 , відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_5 , відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.
Досягнення мети виправлення означає, що в особистості засудженого відбулись такі зміни, які фактично унеможливлюють вчинення ним нового кримінального правопорушення з огляду на зміни його ціннісних орієнтирів. Виправлення засудженого, яке виявляється у внесенні коректив у соціально-психологічні характеристики засудженого, нейтралізації негативних криміногенних настанов, вихованні законослухняності і поваги до положень закону, в тому числі і кримінального, досягається таким впливом на свідомість особи, за допомогою якого усуваються ті її негативні риси, які призвели до вчинення кримінального правопорушення
З огляду на вказані обставини, враховуючи ступень тяжкості скоєного ОСОБА_4 та ОСОБА_5 діяння, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, сукупність усіх обставин, що характеризують вказаний злочин, зокрема, форму вини, мотив, спосіб, характер вчиненого діяння та тяжкість наслідків, беручи до уваги дані, що характеризують обвинувачених, а також обставини, що пом`якшують покарання, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд вважає що виправлення обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та попередження вчинення ним нових злочинів можливе без ізоляції їх від суспільства із призначенням покарання у вигляді позбавлення волі, без призначення додаткового покарання у вигляді позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю, оскільки вчинення злочину не було пов`язано зі службовим становищем обвинувачених або зайняттям ними певною діяльністю, згідно роз`яснень п.17 постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», та із застосуванням норм ст. 75 КК України, яке, відповідно до ст. 65 КК України, є необхідним та достатнім заходом примусу, що застосовується від імені держави згідно ст. 50 КК України.
Цивільний позов у справі не заявлено.
Процесуальні витрати за проведення мистецтвознавчої експертизи №19/115-21/9770-МЗ від 27.07.2021 року у розмірі 1372 (одна тисяча триста сімдесят дві) гривні 96 копійок та процесуальні витрати за проведення мистецтвознавчої експертизи №19/115-21/9769-МЗ від 27.07.2021 року у розмірі 1372 (одна тисяча триста сімдесят дві) гривні 96 копійок підлягають стягненню з обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у рівних частках по 1372 (одна тисяча триста сімдесят дві) гривні 96 копійок з кожної.
Речовий докази відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 370-371, 373, 374 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 301 КК України, і призначити їй покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити засуджену ОСОБА_4 від призначеного покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік, зобов`язавши її на підставі п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення мистецтвознавчої експертизи №19/115-21/9770-МЗ від 27.07.2021 року та мистецтвознавчої експертизи №19/115-21/9769-МЗ від 27.07.2021 року у розмірі 1372 (одна тисяча триста сімдесят дві) гривні 96 копійок.
ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 301 КК України, і призначити їй покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити засуджену ОСОБА_5 від призначеного покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік, зобов`язавши її на підставі п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати за проведення мистецтвознавчої експертизи №19/115-21/9770-МЗ від 27.07.2021 року та мистецтвознавчої експертизи №19/115-21/9769-МЗ від 27.07.2021 року у розмірі 1372 (одна тисяча триста сімдесят дві) гривні 96 копійок.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Вирок може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд міста Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1