ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2828/22 Справа № 937/4787/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ :
Головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Дніпровського апеляційного суду в режимі відеоконференції апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 , обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , на ухвалу Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 07 вересня 2022 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,-
В С Т А Н О В И Л А :
В провадженні Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області знаходиться об`єднане кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 186, ч.3 ст. 186 КК України та ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.3 ст.186 КК України.

Відповідно до Pозпорядження Голови Верховного Суду №4/0/9-22 від 10.03.2021 року змінено територіальну підсудність судових справ Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області за Томаківським районним судом Дніпропетровської області.

Ухвалою Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 07.09.2022 року обвинуваченим ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 вчергове було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, з 07.09.2022 року по 05.11.2022 року, включно. Раніше встановлений обвинуваченому ОСОБА_9 ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 11.03.2020 року розмір застави у 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає - 84 080 грн. у національній грошовій валюті, залишено без змін.

В апеляційній скарзі захисник порушує питання про скасування ухвали місцевого суду у зв`язку з незаконністю та необґрунтованістю. В обґрунтування зазначає, що дана справа знаходилась в провадженні Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області та обвинувачений ОСОБА_9 знаходиться під вартою з 2018 року. З 24.02.2022 коли в Україні почалась війна м. Мелітополь вже півроку окуповане і кримінальна справа до іншого суду не передана, та жодного судового засідання з 24.02.2022 року по суті не проведено. Вважає, що на теперішній час відсутні ризики, передбачені ст.177 КПК України, оскільки вони викладені стороною обвинувачення формально і жодних доказів на підтвердження фактів викладених клопотанні не надано. Аргументує тим, що обвинувачений раніше не судимий, переховуватися від органів досудового розслідування не збирається, має стійкі соціальні зв`язки, та інший запобіжний захід, зокрема, у вигляді цілодобового домашнього арешту, забезпечить належне виконання ним кримінально-процесуальних обов`язків. Крім того зазначає, що доводи прокурора про відсутність у обвинуваченого постійного місця мешкання, спростовуються самим же прокурором у поданому клопотанні, оскільки місцем мешкання вказано м. Мелітополь.
Водночас зазначає, що визначений під час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою розмір застави у розмірі 84600 грн. є непомірним для родини обвинуваченого.
Враховуючи вищевикладене, захисник просить апеляційний суд скасувати ухвалу Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 07.09.2022 року та обрати обвинуваченому ОСОБА_9 інший запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі або зменшити розмір застави до мінімального.

В апеляційних скаргах обвинувачені ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 просять змінити їм запобіжні заходи на більш мякі. Аргументують наявністю у них міцних соціальних звязків, родин та малолітніх дітей на утриманні, а також вказують на тривалість судового розгляду та їх перебування під вартою у звязку із збройною агресією РФ проти України.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення захисника та обвинуваченого на підтримку доводів поданих апеляційних скарг, які наполягали на їх задоволенні у повному обсязі та просили обрати обвинуваченим більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту або зменшити обвинуваченому ОСОБА_9 визначений слідчим суддею розмір застави, вислухавши думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг та просив залишити їх без задоволення, а ухвалу суду без змін, перевіривши матеріали контрольного кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з положеннями ч.1 ст.404Кримінального процесуального кодексу України (далі- КПК) суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.
За приписами ч.3 ст.331 КПК незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно ч.2 ст.331 КПК вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Мотивуючи своє рішення щодо необхідності продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 на 60 днів, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості інкримінованих кожному із них кримінальних правопорушень за ч.ч.2,3 ст.186, ч.ч.2,3 ст.185 КК України, які, згідно ст.12 КК, є тяжкими злочинами, а також наявність передбачених п.п.1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК ризиків того, що обвинувачені можуть переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення. Про існування цих ризиків свідчить як тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим у разі визнання їх винуватими у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушеннях, так і дані про особу кожного з обвинувачених, який не працевлаштовані, не одружені, дітей на утриманні не мають, не мають зареєстрованого місця проживання, а ОСОБА_9 має не погашені судимості, що свідчить про відсутність у обвинувачених міцних соціальних зв`язків та вказує на можливість їх переховування від суду у разі не продовження запобіжного заходу, тим самим можуть перешкоджати кримінальному провадженню. Крім того, в ході судового розгляду судом безпосередньо не допитано всіх свідків та потерпілих, що надає можливість обвинуваченим, у разі не продовження їм запобіжного заходу, незаконно впливати на них з метою зміни наданих показів та уникнення кримінальної відповідальності.
Окрім того, місцевий суд прийняв до уваги, що судовий розгляд триває, відповідно допит потерпілих та свідків, зазначених у реєстрі матеріалів досудового розслідування не проведено, а вказані ризики не зменшилися та не втратили своєї актуальності до теперішнього часу.
Таким чином суд першої інстанції дійшов правильних висновків про те, що вказані обставини кримінального провадження свідчать про відсутність підстав для застосування до обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 більш м`якого запобіжного заходу, альтернативного триманню під вартою, оскільки інший запобіжний захід, не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинувачених під час судового розгляду кримінального провадження.
З такими висновками місцевого суду погоджується й суд апеляційної інстанції.
Враховуючи положення статті 28 КПК, а також те, що судовий розгляд даного кримінального провадження триває, по справі ще не допитано потерпілих та свідків згідно реєстру матеріалів досудового розслідування, не досліджено усіх доказів, тому суд апеляційної інстанції не вбачає надмірної тривалості тримання обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 під вартою на даному етапі кримінального провадження.
З огляду на викладене колегія суддів вважає правильними висновки суду першої інстанції, який з дотриманням вимог ст.ст.197,199 КПК, на підставі наданих сторонами кримінального провадження доказів, оцінив в сукупності всі обставини, що враховуються при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, та належним чином мотивував своє рішення щодо необхідності продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 на 60 днів, з 07.09.2022 року по 05.11.2022 року, включно, а щодо ОСОБА_9 із альтернативою внесення застави. На переконання апеляційного суду вищенаведені обставини виправдовують подальше тримання обвинувачених під вартою та відсутні підстави для застосування до них більш м`якого запобіжного заходу, зокрема цілодобового домашнього арешту, на чому наполягає сторона захисту, оскільки вони не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинувачених на даному етапі кримінального провадження. Тому подальше продовження тримання під вартою ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 не порушує їх права на свободу та особисту недоторканність, гарантованого статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Отже доводи сторони захисника про відсутність ризиків, передбачених статтею 177 КПК, та відсутність підстав для продовження обвинуваченим ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 строку тримання під вартою слід визнати необґрунтованими та такими, що суперечать матеріалам кримінального провадження.
Крім того, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зменшення обвинуваченому ОСОБА_9 розміру застави, на чому наполягає сторона захисту, оскільки визначений йому слідчим суддею під час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, розмір застави відповідно до приписів ч.4 ст.182 КПК, відповідає обставинам кримінального правопорушення, майновому та сімейному стану обвинуваченого, інших даних про його особу та встановлених судом ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, та є достатньою мірою для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.
Підсумовуючи вищенаведене колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 та обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, а ухвала Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 07 вересня 2022 року є законною, обґрунтованою, належним чином мотивованою та відповідає вимогам ст.370 КПК.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407 та 418, 419, 422-1 КПК, колегія суддів,-
У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 , обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 ,- залишити без задоволення, а ухвалу Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 07 вересня 2022 року, якою продовжено строк тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 на 60 днів, з 07.09.2022 року по 05.11.2022 року, включно, із альтернативою внесення застави залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною й касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4