КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участі секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
підозрюваного ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу з доповненнями прокурора Бориспільської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28 липня 2022 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28.07.2022 залишено без задоволення клопотання старшого слідчого СВ Бориспільського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_8 ,погоджене прокурором Бориспільської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_5 , та застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України: не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора та суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи. утримуватись від спілкування із потерпілими і свідками у кримінальному провадженні, прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора, суду на визначений ними час.

Термін дії ухвали визначеностроком на 2 місяці з моменту оголошення ухвали, а саме до 25.09.2022включно.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, прокурор Бориспільської

_______________________________________________________________________________________Справа № 359/4632/22 Слідчий суддя ОСОБА_9
Апеляційне провадження № 11-сс/824/3130/2022 Суддя-доповідач ОСОБА_1
окружної прокуратури Київської області ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу,в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді, та постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком на 60 діб, без визначення розміру застави.
Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, прокурор зазначав, що оскаржувана ухвала постановлена без мотивувальної частини, та підлягає скасуванню у зв`язку із невідповідністю висновків слідчого судді, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням кримінального процесуального закону.
18.08.2022 від прокурора Бориспільської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_5 надійшли доповнення до апеляційної скарги, в яких він зазначав, що в описовій частині судового рішення слідчий суддя безпідставно зазначив, що ОСОБА_6 вчинив крадіжку, та його дії кваліфіковані слідчим за ч. 4 ст. 185 КК України. Більш того, судом у своєму рішенні безпідставно встановлено, що ОСОБА_6 01.07.2022 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.
Такі висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду, оскільки судом безпосередньо досліджена письмова підозра ОСОБА_6 , відповідно якої останньому 26.07.2022 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, який вчинений 25.07.2022.
Слідчий суддя, застосовуючи щодо підозрюваного більш м`який запобіжний захід, урахував відношення ОСОБА_6 до вчиненого та сприяння слідству в розкритті злочину. Однак, на переконання апелянта, такий висновок суду не підтверджується жодними доказами, оскільки під час надання суду своїх пояснень ОСОБА_6 заперечив факт вчинення ним кримінального правопорушення.
Факт сприяння ОСОБА_6 слідству в розкритті злочину жодним чином не підтверджується, оскільки останній відмовився давати показання. Твердження суду з цього приводу є безпідставним.
Слідчий суддя зазначив, що стороною обвинувачення доведено лише один ризик, передбачений ст. 177 КПК України, а саме можливість вчинення іншого кримінального правопорушення. Однак, слідчим суддею залишено поза увагою наявність таких ризиків, як можливість ОСОБА_6 переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка.
Судом не враховано, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, покарання за яке передбачене виді позбавлення волі на строк від 8 до 15 років із конфіскацією майна, який є особливо тяжким злочином.
Також судом не враховано, що підозрюваний станом на 25.07.2022 (час інкримінованих кримінально протиправних дій щодо вчинення розбою) вироком Бориспільського міськрайонного суду від 15.06.2021 засуджений ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років обмеження волі, з встановленим відповідно до ст. 75 КК України іспитовим строком 2 роки, тобто підозрюється у вчиненні злочину під час дії іспитового строку.
Наведені обставини свідчать про очевидну наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки під тяжкістю покарання за вчинення особливо тяжкого злочину, зважаючи на факт вчинення інкримінованого правопорушення під час дії іспитового строку, ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового розслідування.
Зважаючи, що кримінальне правопорушення вчинене стосовно неповнолітнього потерпілого (вік 14 років), свідками якого були також неповнолітні, існує ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки, перебуваючи на волі, ОСОБА_6 , зважаючи на неповнолітній вік потерпілого і свідків, може впливати на останніх з метою зміни останніми показань на свою користь.
У судовому засіданні під час апеляційного розгляду 31.08.2022 від прокурора Бориспільської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_5 надійшли доповнення до апеляційної скарги, аналогічні доповненням, які були направлені прокурором на адресу суду 18.08.2022.
Крім того, прокурором під час апеляційного розгляду долучені листи начальника Бориспільського районного управління поліції в Київській області ОСОБА_10 від 11.08.2022 та 19.08.2022 з рапортами, про виявлення 08.08.2022 та 16.08.2022 обставин недотримання ОСОБА_6 покладених на нього ухвалою слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28.07.2022 обов`язків.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення прокурора ОСОБА_5 який підтримав апеляційну скаргу з доповненнями з наведених у ній підстав, думку підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга з доповненнями не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як убачається з матеріалів судового провадження, слідчим відділом Бориспільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000826 від 25.07.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.
Згідно даних клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, що 25.07.2022 близько 13 год. 30 хв., ОСОБА_6 , знаходячись неподалік буд. АДРЕСА_2 , побачив неповнолітнього ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та вирішив вчинити на нього розбійний напад з метою заволодіння мобільним телефоном останнього. При цьому, ОСОБА_6 вирішив заволодіти чужим майном ОСОБА_11 шляхом погрози застосування вогнепальної зброї, хоча зброю при собі не мав.
Реалізуючи свій кримінально протиправний намір, спрямований на заволодіння чужим майном, ОСОБА_6 , вчиняючи кримінально протиправні дії в умовах воєнного стану, вчинив напад на неповнолітнього ОСОБА_11 , погрожуючи застосуванням вогнепальної зброї, примусив потерпілого віддати свій мобільний телефон марки «Самсунг» моделі А60.
Реально сприймаючи погрозу застосування до себе вогнепальної зброї, перебуваючи під впливом психологічного насильства, зважаючи на свій неповнолітній вік (14 років), побоюючись за своє життя та здоров`я, ОСОБА_11 , як особа, яка зазнала нападу, передав ОСОБА_6 свій мобільний телефон марки «Самсунг» моделі А60.
Мобільним телефоном марки «Самсунг» моделі А60, здобутим внаслідок розбійного нападу, ОСОБА_6 розпорядився на сласний розсуд.
Як убачається із доданих до клопотання матеріалів, згідно даних протоколу затримання від 25.07.2022, цього ж дня ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України.
262.07.2022 ОСОБА_6 вручено повідомлення про підозру у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненому в умовах воєнного стану, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 4 ст. 187 КК України.
27.07.2022 старший слідчий СВ Бориспільського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області із клопотанням, погодженим прокурором Бориспільської окружної прокуратури ОСОБА_5 , в якому просив застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Ухвалою слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28.07.2022 залишено без задоволення клопотання слідчого, та застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, строком на 2 місяці з моменту оголошення ухвали, а саме до 25.09.2022 включно.
З таким висновком погоджується і колегія суддів.
Як убачається з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Згідно частин 1-4 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.
Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.
Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
У справі «Маккей проти Об`єднаного Королівства» Європейський суд з прав людини зазначив, що основна мета статті 5 Конвенції полягає у запобіганні свавільного або безпідставного позбавлення волі особи.
Європейський суд з прав людини під час вирішення справи «Медведев та інші проти Франції» зауважив, що право на свободу і особисту недоторканість має першочергове значення у «демократичному суспільстві» у значенні, передбаченому Конвенцією.
Відповідно до п. «с» ст. 5 Конвенції, законними є арешт або затримання, здійснені з метою допровадження особи до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
У той же час, Європейський суд зазначає, що національний суд, який вирішує питання про взяття особи під варту, повинен визначити, чи виправдовують інші підстави, наведені органом досудового розслідування, позбавлення особи свободи.
Суд у рішенні по справі «Белчев проти Болгарії» наголосив, що обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи повинно бути переконливо доведено державними органами.
Відповідно до п. 54 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Зенцов і інші проти Російської Федерації», до визнання винним обвинувачений повинен вважатися невинним, і мета даного положення, по суті, вимагає попереднього звільнення, якщо тривале утримання під вартою більш не являється обґрунтованим.
Особа, обвинувачувана у вчиненні злочину, має бути завжди звільнена до суду, за винятком випадків, коли Держава може довести, що існують «істотні і достатні» причини для обґрунтування безперервного утримання під вартою».
На переконання колегії суддів, вказані вимоги слідчим суддею належним чином дотримані.
Дійшовши висновку про недоведеність підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та можливість застосування щодо нього запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, слідчим суддею встановлено, що матеріали провадження містять достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, та обґрунтовано визнано доведеними вказані у клопотанні слідчого ризики, передбачені п.п. 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема ризики незаконного впливу на свідка чи потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні та вчинення іншого кримінальне правопорушення.
Слідчим суддею враховано під час розгляду клопотання дані про особу підозрюваного, який має постійне місце проживання та реєстрації, не одружений та не працює, згідно даних клопотання та долученого до клопотання не засвідченого у встановленому законом порядку витягу з Єдиного реєстру судових рішень - раніше судимий вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15.06.2021 за ч. 2 ст. 185 КК України. При цьому, колегія суддів звертає увагу, що слідчим до клопотання не долучено належні відомості щодо наявності судимості ОСОБА_6 , зокрема відповідну довідку органів внутрішніх справ.
Разом з тим, як вірно встановлено слідчим суддею, під час розгляду клопотання про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу, стороною обвинувачення не доведено обставин, які дають підстави для висновків, що з урахуванням даних про особу підозрюваного та конкретних обставин інкримінованого йому кримінального правопорушення, інші запобіжні заходи, окрім тримання під вартою, не зможуть запобігти ризикам, наведеним слідчим у клопотанні, не забезпечать виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, та які б виправдовували обмеження права підозрюваного на свободу.
З такими висновками погоджується колегія суддів, та звертає увагу на недоведеність слідчим у клопотанні та прокурором під час апеляційного розгляду тих обставин, що заявлені органом досудового розслідування ризики мають такий ступінь небезпеки, якому здатен запобігти лише винятковий запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Враховуючи конкретні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , тяжкість покарання, яке загрожує останньому у разі визнання його винуватим, дані про особу підозрюваного, та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого існують у кримінальному провадженні, а також тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, є запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, із покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дослідив всі обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та вмотивованого рішення, в повній мірі врахував вимоги статті 194 КПК України та за відсутністю на час постановлення ухвали доведених обставин, які б слугували підставою для застосування виняткового запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання слідчого, застосувавши до підозрюваного більш м`який запобіжний захід.

Доводи, на які посилається прокурор в апеляційній скарзі стосовно обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення та тяжкості покарання за вказаний злочин, враховані слідчим суддею при прийнятті рішення про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, який, на думку колегії суддів, співмірний з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю кримінального правопорушення, та підстав вважати його занадто м`яким колегія суддів не убачає.
Сама лише тяжкість інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для задоволення апеляційної скарги прокурора з наведених підстав.
Доводи прокурора про те, що слідчий суддя помилково визнав доведеним лише один ризик вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення, спростовується даними оскаржуваної ухвали, за змістом якої убачається посилання слідчого судді на те, що запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту здатен запобігти ризикам незаконного впливу на свідка та потерпілого та вчинення іншого кримінального правопорушення.
Разом з тим, колегія суддів вважає обгрунтованими доводи прокурора про існування у кримінальному провадженні ризику переховування підозрюваного ОСОБА_6 від органу досудового розслідування та суду. Проте, як убачається із матеріалів клопотання, при зверненні із клопотанням до слідчого судді, органом досудового розслідування не було доведено, що ризик переховування ОСОБА_6 від органів досудового розслідування та суду має

такий ступінь небезпеки та вірогідності, якому зможе запобігти лише винятковий запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Колегією суддів встановлено, що ухвала слідчого судді відповідає вимогам ст. 194 КПК України, та містить у собі всі необхідні відомості, у тому числі відомості про інкриміноване ОСОБА_6 кримінальне правопорушення, із зазначенням його суті та правової кваліфікації за ч. 4 ст. 187 КПК України, та викладом фактичних обставин, у яких підозрюється ОСОБА_6 .
Доводи прокурора про те, що в описовій частині судового рішення слідчий суддя помилково вказав, що ОСОБА_6 01.07.2022 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, може свідчити про допущену слідчим суддею описку, яка може бути виправлена слідчим суддею у порядку ст. 379 КПК України, та не є самостійною підставою для скасування ухвали слідчого судді.
Надані прокурором під час апеляційного розгляду відомості про неналежне виконання ОСОБА_6 покладених на нього оскаржуваною ухвалою обов`язків, зокрема відсутність за місцем проживання під час перевірок 08.08.2022 та 16.08.2022, не можуть бути підставою для скасування ухвали слідчого судді, оскільки предметом даного апеляційного оскарження є ухвала слідчого судді, яка переглядається виходячи з тих обставин кримінального провадження, які існували на день її постановлення.
Вказані відомості щодо процесуальної поведінки підозрюваного після постановлення ухвали про застосування щодо нього запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту підлягають врахуванню під час подальшого досудового розслідування та у випадку вирішення питання щодо продовження або зміни застосованого щодо нього запобіжного заходу.

Ураховуючи, що станом на день постановлення оскаржуваної ухвали 28.07.2022 органом досудового розслідування не було надано відомостей на підтвердження недостатності застосування щодо ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, слідчий суддя дійшов обгрунтованого висновку про можливість застосування щодо нього запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту.
Інші доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.
За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали слідчого судді.
Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 176-178, 181, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу з доповненнями прокурора Бориспільської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_5 залишити без задоволення, на ухвалу слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28.07.2022, без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3