ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 953/4477/22 (1-кс/953/3131/22) Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/818/596/22 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: тримання під вартою
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 вересня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Валки в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваної ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 30 серпня 2022 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001675 від 04.06.2022 року за ч.2 ст.28, ч.2 ст.111КК України щодо ОСОБА_7 , -

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 30 серпня 2022 року у справі № 953/4477/22 було застосовано до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 27.10.2022р., без визначення застави.

В обґрунтування прийнятого рішення зазначено, що слідчим суддею встановлено існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також, слідчий суддя обґрунтовує прийняте рішення вагомістю наявних доказів про вчинення ОСОБА_7 особливо тяжкого кримінального правопорушення в сфері злочинів проти основ національної безпеки України, вчинене в умовах воєнного стану, тяжкість покарання, що загрожує їй в разі визнання винуватою у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого підозрюється остання та дійшов висновку, що, застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваної ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 30 серпня 2022 року та постановити нову, якою обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або особистого зобов`язання. Визначити суму застави яку необхідно внести на депозитний рахунок.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги щодо оскаржуваної ухвали адвокат ОСОБА_6 зазначає, що задовольняючи клопотання слідчого, суд формально підійшов до розгляду обставин справи, не з`ясував всіх обставин справи, не вмотивував своє рішення.

Вказує, що жодний ризик передбачений ст. 177 КПК України прокурором не доведений, як і те, що застосування до ОСОБА_7 більш м`яких запобіжних заходів буде недостатньо для запобігання вказаним в клопотанні ризикам.

Також, слідчим суддею не проведено аналіз всіх ризиків, визначених ч.1 ст. 177 КПК України з урахуванням особливостей даного кримінального провадження у відповідності з вимогами чинного законодавства та практики ЄСПЛ. Не розглянута можливість застосування альтернативних запобіжних заходів.

Крім цього, адвокат ОСОБА_6 зазначає, що оскаржувана ухвала не відповідає повноті судового розгляду , висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального правопорушення.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 також вказує про те, що слідчий суддя не оголосила дати проголошення повного тексту судового рішення, чим порушила право на захист підзахисного та позбавила його права на оскарження всупереч вимогам норм КПК України та Європейського права.

Заслухавши доповідь судді, думку захисника ОСОБА_8 , який просив задовольнити його апеляційну скаргу, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Так доводи апеляційної скарги про порушення права на захист ОСОБА_7 , яке виразилось у не оголошенні слідчим суддею дати проголошення повного тексту оскаржуваного судового рішення, що в свою чергу позбавило підозрюваного можливості його оскарження є безпідставним, оскільки предметом даного апеляційного розгляду і є саме ухвала слідчого судді про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу, подана в інтересах останньої її захисником.

Щодо доводів апеляційної скарги стосовно обґрунтованості оскаржуваної ухвали.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Мотиви прийнятого слідчим суддею рішення викладені в ухвалі, яка в цілому відповідає вимогам ст. 196 КПК України.

Так з матеріалів провадження вбачається, що Слідчим відділом УСБУ в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001675 від 04.06.2022.

29.08.2022 в порядку, визначеному п.6 ч.1 ст. 615 КПК України, ОСОБА_7 була затримана слідчим СВ УСБУ в Харківській області.

Цього ж дня, 29.08.2022 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 111 КК України.

В обґрунтування пред`явленої підозри стороною обвинувачення надані наступні докази: повідомлення про вчинення злочину, що надійшло із ГВ КР УСБУ в Харківській області, протоколи НСРД.

Слідчим суддею досліджено дані про особу ОСОБА_7 раніше судима, не працює. Доказів наявності захворювань у підозрюваної та міцних соціальних зв`язківки, слідчому судді не надано.

Також слідчим суддею при розгляді даного клопотання констатовано існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтованість висунутої ОСОБА_7 підозри у вчиненні нею особливо тяжкого кримінального правопорушення в сфері злочинів проти основ національної безпеки України, вчинене в умовах воєнного стану, передбаченого ч.2 ст. 111 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічним позбавленням волі, з конфіскацію майна.

Відтак, висновок слідчого судді про те, що тяжкість покарання, що загрожує їй в разі визнання винуватою у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого підозрюється остання є достатньою підставою вважати, що висновок про доведеність існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України є обґрунтованим, а застосування більш м`яких запобіжних заходів неможливим.

Крім того, відповідно до положень ч.4 ст.183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого ст.111 КК України, що і було зроблено слідчим суддею в межах його дискреційних повноважень.

Також колегія суддів звертає увагу на наступне.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини,тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути,не взявши особу під варту.

У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».

Правильними є і висновки суду про наявності обґрунтованої підозри, оскільки у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.2007 Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» № 42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Харті проти Сполученого Королівства» №№ 12244/86, 12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Матеріали кримінального провадження, на які посилалися прокурор, слідчий у клопотанні, дають підстави вважати підозру ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень обґрунтованою, а обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, як на те посилається сторона обвинувачення, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу. Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ. Так, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14.03.1984 Суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23.10.1994 «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

За таких обставин, ухвала слідчого судді винесена обґрунтовано, належним чином мотивована, відповідає вимогам КПК України, а тому підстав для її скасування або зміни з підстав зазначених в апеляцій колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 392, 404, 405, 407, 418, 419, 423 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника підозрюваної ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 30 серпня 2022 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001675 від 04.06.2022 року за ч.2 ст.28, ч.2 ст.111КК України щодо ОСОБА_7 , - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді