ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/46/22 Справа № 191/387/17 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши у закритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000061 від 14 січня 2016 року за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_5 , прокурора Синельниківської місцевої прокуратури ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого на вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 грудня 2020 року, ухвалений щодо
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Нова Каховка Херсонської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого до затримання за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених п.п. 6, 13 ч. 2 ст. 115, ч. ч. 2, 4 ст. 187, ч. 2 ст. 152 КК України,
за участю:
секретаря ОСОБА_8 ,
прокурора ОСОБА_9 ,
обвинуваченого - ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),
захисника ОСОБА_10 ,
представника потерпілого адвоката ОСОБА_11 , -
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 грудня 2020 року ОСОБА_5 визнано винуватим та призначено покарання: за ч. 2 ст. 187 КК України у виді 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна; за ч. 2 ст. 152 КК України у виді 9 років позбавлення волі; за ч. 4 ст. 187 КК України у виді 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна; за п. п. 6, 13 ч. 2 ст. 115 КК України у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_5 остаточне покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна з відбуванням покарання в установі виконання покарань. Окрім того, судом вирішено питання судових витрат та долю речових доказів.
ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених п. 6, п. 13 ч. 2 ст. 115, ч. ч. 2, 4 ст. 187, ч. 2 ст. 152 КК України, за таких обставин.
Так, 14 січня 2016 року в період часу з 03.00 до 08.00 години, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_5 , слідуючи пішки по вул. 333 Стрілецької Дивізії в м. Синельникове Дніпропетровської області в напрямку від вул. Стадіонна до вул. П.Тичини, зустрів ОСОБА_12 , яка йшла в зустрічному йому напрямку. Побачивши в правій руці ОСОБА_12 мобільний телефон, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на вчинення нападу, поєднаного із застосуванням фізичного насильства, з метою заволодіння вказаним мобільним телефоном та іншим майном потерпілої ОСОБА_12 .
ОСОБА_5 , діючи умисно, переслідуючи корисливий мотив та мету особистого збагачення, маючи злочинний умисел, направлений на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, з метою незаконного збагачення за рахунок злочинної діяльності, розвернувся та пішов за ОСОБА_12 .. Наздогнавши ОСОБА_12 між перехрестями вул. 333 Стрілецької Дивізії з вул. Стадіонна та АДРЕСА_3 , ОСОБА_5 підійшов до потерпілої ззаду та накинув їй на шию мотузку, внаслідок чого потерпіла стала чинити йому опір, намагаючись звільнитися від його захвату. Тоді ОСОБА_5 зрозумів, що йому не вдасться без застосування фізичної сили заволодіти майном ОСОБА_12 , після чого у нього виник злочинний умисел, направлений на протиправне позбавлення життя потерпілої, з корисливих мотивів, а саме з метою заволодіння майном, яке знаходилося в ОСОБА_12 при собі.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заподіяння смерті ОСОБА_12 , діючи повторно та з корисливих мотивів, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій, розуміючи, що від його дій можуть настати особливо тяжкі наслідки у вигляді позбавлення життя потерпілої, та бажаючи настання зазначених наслідків, ОСОБА_5 став обома руками стягувати кінці мотузки за спиною потерпілої, утворивши в неї на шиї петлю, та здавлюючи таким чином шию потерпілої до тих пір, поки остання померла.
Продовжуючи діяти з метою заволодіння майном ОСОБА_12 , ОСОБА_5 підібрав мобільний телефон «НТС РК 76100», вартість якого визначити не надалося можливим, що випав у потерпілої з руки, та обшукавши кишені одягненої на потерпілій куртки, заволодів грошима в сумі приблизно 1 грн 50 коп., а також копією паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_12 , студентським квитком та перепусткою до студентського гуртожитку ДНУ «імені О. Гончара» на ім`я ОСОБА_12 .
Після цього, бажаючи сховати сліди вчиненого злочину, ОСОБА_5 , схопивши труп ОСОБА_12 за одягнену на неї куртку, відтягнув труп ОСОБА_12 до балки, розташованої між вул. Богми та вул. Жлоби в м. Синельникове Дніпропетровської області, де зіштовхнув труп з гірки вниз, залишивши труп ОСОБА_12 у вказаній балці. Смерть ОСОБА_12 настала від механічної асфіксії, що розвинулася внаслідок здавлення органокомплексу шиї зашморгом, що підтверджується наявністю прижиттєвої странгуляційної борозни на шиї трупу, комплексом загальноасфіктичних ознак, ознак швидкого настання смерті.
07 листопада 2016 року приблизно о 08.10 годині ОСОБА_5 , слідуючи пішки по ґрунтовій польовій автодорозі, розташованій між вул. Глинки м. Синельникове Дніпропетровської області та вул. Центральна с. Новогніде Синельниківського району Дніпропетровської області, в напрямку від м. Синельникове Дніпропетровської області в сторону с. Новогніде Синельниківського району Дніпропетровської області, зустрів ОСОБА_13 , яка йшла попереду нього в попутному йому напрямку, внаслідок чого в ОСОБА_5 раптово виник прямий злочинний умисел, направлений на вступ у статеві зносини із застосуванням фізичного насильства, вчиненого повторно, та на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із застосуванням насильства, небезпечного для життя і здоров`я потерпілої, вчинений особою, яка раніше вчиняла розбій.
ОСОБА_5 , усвідомлюючи значення і суспільно небезпечний характер власних дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки у вигляді спричинення фізичної, моральної та майнової шкоди потерпілій, керуючись прямим злочинним умислом, направленим на вступ в статеві зносини із застосуванням фізичного насильства, вчиненого повторно по відношенню до потерпілої ОСОБА_13 , та на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством небезпечним для життя і здоров`я потерпілої, ОСОБА_5 підійшов до потерпілої ззаду та, накинувши їй через голову на шию металевий ланцюг, став здавлювати ним потерпілій шию та, застосовуючи свою фізичну силу, змусив потерпілу стати колінними та ліктьовими суглобами на ґрунтову поверхню. Після цього, продовжуючи діяти з метою вступу в статеві зносини із застосуванням фізичного насильства та вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із застосуванням насильства, небезпечного для життя і здоров`я потерпілої, ОСОБА_5 , утримуючи металевий ланцюг на шиї потерпілої та здавлюючи ним її, став вимагати від потерпілої ОСОБА_13 віддати йому всі цінні речі, які малися в потерпілої при собі.
Побоюючись за своє життя, з метою припинення насильницьких дій з боку ОСОБА_5 , потерпіла відповіла, що у неї при собі із цінних речей є лише мобільний телефон «Samsung Duos 130E», вартість якого визначити не надалося можливим, та віддала його ОСОБА_5 .. Далі, продовжуючи діяти з метою вступу в статеві зносини із застосуванням фізичного насильства, продовжуючи утримувати у потерпілої на шиї металевий ланцюг, таким чином погрожуючи їй застосуванням фізичного насильства, вільною рукою стягнув з потерпілої до рівня її колінних суглобів одягнені на ній джинсові штани та труси, після чого вступив у статевий акт з потерпілою природнім шляхом проти її волі.
Після цього, ОСОБА_5 , продовжуючи діяти з метою заволодіння майном потерпілої ОСОБА_13 , поєднаного із застосуванням насильства, небезпечного для життя і здоров`я потерпілої, продовжуючи утримувати на шиї останньої металевий ланцюг та здавлюючи ним її шию, тим самим створюючи умови, за яких потерпіла мала реальні підстави побоюватися за своє життя та здоров`я, у зв`язку з чим не чинила опір, зняв з правої руки потерпілої золоту обручку з металу жовтого кольору, вартістю 2232, 67 грн. та з вух сережки з металу білого кольору, вартість яких визначити не надалося можливим. Після цього, усно погрожуючи ОСОБА_13 застосуванням фізичної сили, ОСОБА_5 наказав потерпілій одягнутися та, не обертаючись до нього, швидко йти, а сам залишив місце вчинення злочину. Своїми умисними діями ОСОБА_5 спричинив ОСОБА_13 тілесні ушкодження у виді: странгуляційної борозни на шкірі шиї, садна шкіри у підщелепній ділянці зліва та справа, розриви штучних проколів мочок обох вушних скойок, поверхневі розриви (тріщини) слизової оболонки у ділянці задньої спайки присінка вагіни, які за своїм характером, як кожне окремо, так і в своїй сукупності, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень; а також спричинивши матеріальний збиток на суму 2232, 67 грн.

Не погоджуючись з ухваленим вироком, ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу в якій просить, виходячи з її змісту, скасувати вирок та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
В обґрунтування доводів поданої апеляційної скарги та доповнень до неї ОСОБА_5 вказує на те, що в ході судового розгляду було допущено низку порушень, що могло вплинути на законність остаточного рішення у провадженні. На переконання обвинуваченого, судом не було враховано покази свідків та потерпілих у провадженні, які не узгоджуються між собою, та не проведені експертизи за його клопотаннями. Також, ОСОБА_5 зазначає, що у нього наявні свідки, які можуть надати покази щодо обставин інкримінованого йому вбивства. На думку обвинуваченого те, що у нього за місцем мешкання знайшли документи потерпілої ОСОБА_12 не доводить того, що він її умисно вбив, а сам обшук за його місцем мешкання було проведено з порушенням вимог КПК України, через його не фіксування за допомогою відеофіксації. Поряд з цим, в апеляційній скарзі обвинуваченим наголошується на покладенні у вирок доказів, які поверхово доводять його винуватість. Окрім того, апелянт указує, що при відкритті матеріалів на нього здійснювався психологічний тиск зі сторони оперуповноважених працівників Синельниківського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області, чим порушено право на захист.
Захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого подала апеляційну скаргу, в якій просить вирок щодо ОСОБА_5 скасувати.
В якості доводів поданої апеляційної скарги адвокат посилається на те, що вчинення злочину за епізодом з потерпілою ОСОБА_13 обвинувачений визнає в повному обсязі, в той час як епізод з потерпілою ОСОБА_12 категорично заперечує. При цьому, захисником зазначається, що судом безпідставно надано критичну оцінку показам свідка ОСОБА_14 , який показав, що обвинувачений перебував у нього в гостях, а відтак не міг вчинити злочин. Разом з тим, захисник вказує на те, що покладені в основу вироку докази є непрямими та не підтверджують причинно-наслідковий зв`язок між діями ОСОБА_5 та наслідками, якими є нанесення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_12 , враховуючи те, що потерпіла мала статевий зв`язок, та спричинення смерті потерпілій ОСОБА_12 . Водночас, на думку захисника, та обставина, що в помешканні обвинуваченого виявили студентський квиток не може бути прямим доказом у справі. Стосовно показів обвинуваченого на слідчому експерименті, то захисник вказує, що до обвинуваченого застосовувалися насильницькі дії, які призвели до того, що ОСОБА_5 обмовив себе.
В апеляційній скарзі прокурор Синельниківської місцевої прокуратури просить вирок суду, в частині призначення додаткового покарання конфіскації майна, змінити. Вважати ОСОБА_5 засудженим за вчинення злочинів, передбачених ч. ч. 2, 4 ст. 187, п. п. 6, 13 ч. 2 ст. 115, ст. 70 КК України до основного покарання у виді довічного позбавлення волі та додаткового покарання у виді конфіскації всього належного йому майна.
В обґрунтування доводів поданої апеляційної скарги прокурор, не оспорюючи винуватості ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих злочинів, за обставин викладених у вироку, зазначає, що вирок є незаконним через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме підлягає уточненню в частині призначення обвинуваченому додаткового покарання у виді конфіскації. Прокурор наголошує на тому, що призначаючи ОСОБА_5 додаткове покарання за ч. ч. 2, 4 ст. 187, п. п. 6, 13 ч. 2 ст. 115 КК України у виді конфіскації майна, суд першої інстанції безпідставно не зазначив, яка частина майна обвинуваченого підлягає конфіскації.
Заслухавши суддю-доповідача, думку учасників провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені в апеляційних скаргах доводи, колегія суддів дійшла такого висновку.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, в цьому кримінальному провадженні суд апеляційної інстанції переглядає вирок в межах поданих апеляційних скарг.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених п.п. 6, 13 ч. 2 ст. 115, ч.ч. 2, 4 ст. 187, ч. 2 ст. 152 КК України, за обставин, викладених у вироку, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та є обґрунтованими.
Разом з цим, сторона захисту, як в суді першої інстанції так і в апеляційних скаргах, не заперечувала винуватість ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 152, ч. 2 ст. 187 КК України за епізодом щодо ОСОБА_13 , тому апеляційним судом не здійснюється перегляд вироку у цій частині.
Перевіряючи доводи сторони захисту щодо непричетності ОСОБА_5 до вчинення злочинів щодо потерпілої ОСОБА_12 та невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження в цій частині, колегія суддів вважає їх такими, що не заслуговують на увагу й спростовуються наявними доказами у проваджені.
Так, обвинувачений ОСОБА_5 за злочинними епізодами щодо потерпілої ОСОБА_12 повністю заперечував свою причетність до вчинення протиправних діянь, та вказував, що 13.01.2016 він разом із знайомим ОСОБА_15 перебував у спільної знайомої ОСОБА_16 на святкуванні, де і залишився на ночівлю, а про те, що трапилося із ОСОБА_12 він дізнався від знайомих та сусідів. Щодо знайдених документів вбитої, обвинувачений наполягав на тому, що їх йому підкинули та він їх до цього не бачив.
Не зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні злочинів, передбачених п.п. 6, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України, не визнав, його винуватість повністю підтверджується дослідженими в ході судового розгляду показаннями потерпілої та свідка.
Так, з показів потерпілої ОСОБА_17 видно, що її дочка в січні 2016 року перебувала у бабусі в м. Синельникове, та приблизно о 22.00 - 23.00 годині 13.01.2016 пішла до знайомих на мікрорайон, та зникла. У дочки було два телефони, ланцюжок, обручка, після загибелі дівчини це майно зникло. Дочка проживала у гуртожитку від ДНУ.
Згідно з показами свідка ОСОБА_18 вона разом з ОСОБА_5 проживали у неї дома, де у листопаді 2016 року працівниками поліції було проведено обшук та в речах ОСОБА_5 знайдено каблучку, замотану в ганчірку, копії документів та студентський квиток. Також, свідок повідомила, що в січні 2016 року ОСОБА_5 їздив на тиждень в м. Синельникове та останнім часом поводив себе так, наче щось приховував, був агресивним, нападав на неї.
Окрім того, винуватість обвинуваченого у вчиненому підтверджується й дослідженими письмовими доказами у провадженні.
Так, з протоколів огляду трупа ОСОБА_12 від 14.01.2016 з фотоблицею до них на ділянці балки, розташованої навпроти будинку АДРЕСА_4 , видно, що у балці на відстані приблизно 15 метрів від краю ґрунтової пішохідної дороги на схилі балки виявлено труп жінки, віком на вигляд 20-30 років, труп у положенні лежачі спиною на схилі, правим боком вниз та лівим догори. Навпроти тіла, на схилі балки, визначаються чіткі ознаки ковзання по сніговій поверхні вниз, безпосередньо до тіла жінки, ноги трупа випрямлені вздовж осі тіла, звернені в бік дна балки і дещо зігнуті в колінних суглобах назад; ліва верхня кінцівка зігнута в ліктьовому суглобі та розташована поверх передньої поверхні грудей. Права верхня кінцівка випрямлена та відведена від тіла вниз по схилу під кутом приблизно 45 °. Голова трупа дещо схилена в сторону правого плеча.
Наданими ОСОБА_17 суду фотознімками потерпілої ОСОБА_12 та наявною в матеріалах провадження фотокарткою підтверджується приналежність потерпілій обручки та ланцюжка, викрадених ОСОБА_5 .
Разом з цим, з протоколу проведення слідчого експерименту від 11.11.2016 та диску з відеозаписом слідчого експерименту за участю ОСОБА_5 , видно, що ОСОБА_5 показав та розказав про обставини вчинення злочинів щодо ОСОБА_12 , зокрема, місце, час та за яких обставин він зустрів потерпілу, чому вирішив вчинити злочин, де наздогнав потерпілу та яким чином позбавив потерпілу життя, забрав її речі та куди та як відволік труп ОСОБА_12 в балку.
Відповідно до висновку судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи контактних біологічних слідів на пуховому комірці, зразка крові потерпілої ОСОБА_12 № 37 від 14.03.2016, препарати ДНК, виділені із контактних біологічних слідів на пуховому комірці, являють собою ДНК жіночої статевої належності з домішкою чоловічої ДНК. Суміш ДНК в цих слідах може походити від потерпілої та невстановленої особи. За отриманими результатами не можна вирішити питання про належність домішки ДНК певній особі.
Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 18 від 02.02.2016, смерть ОСОБА_12 настала від механічної асфіксії, що розвинулася внаслідок здавлення органокомплексу шиї зашморгом. Судово-медичні експертні дані щодо характеру та ступеню розвитку трупних явищ під час огляду трупа на місці виявлення, умов перебування тіла, дані щодо причини смерті (асфіксія), свідчать про те, що смерть її настала за 5-10 годин до моменту огляду трупа на місці виявлення, тобто у проміжок часу між 03.00 і 08.00 годинами 14.01.2016. Характер та особливості странгуляційної борозни на шкірі шиї трупа свідчать про те, що вона є прижиттєвою, утворилася незадовго до настання смерті, внаслідок стискання шиї м`яким зашморгом, та перебуває у причинному зв`язку з настанням смерті. Пошкодження у вигляді саден шкіри обличчя, синця ділянки перенісся, забитої рани нижньої губи, передніх поверхонь колінних суглобів та ділянки правої клубової кістки є прижиттєвими, спричинені незадовго до настання смерті, при контакті з тупими твердими травмуючими предметами стосовно до живих осіб, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень та у прямому причинному заявку з настанням смерті не перебувають. Судово-токсикологічним дослідженням крові від трупа ОСОБА_12 виявлений етиловий спирт у концентрації 1,84 ‰. Стосовно до живих осіб відповідає середньому ступеню алкогольного сп`яніння.
Разом з цим, згідно з висновком додаткової судово-медичної експертизи за фактом смерті ОСОБА_12 № 2 від 14.03.2016, характер та особливості странгуляційної борозни на шкірі шиї трупа, результати додаткових методів дослідження, наявність прижиттєвої реакції з боку м`яких тканин шиї (крововиливи) вказують нате, що вона прижиттєва, утворилася незадовго до настання смерті, внаслідок циркуларного щільного стискання шиї потерпілої травмуючим предметом з подовженою не жорсткою (м`якою) контактною структурою, шириною не менше 2 см. Пошкодження у вигляді саден шкіри обличчя, синця ділянки перенісся, забитої рани нижньої губи, передніх поверхонь колінних суглобів та ділянки правої клубової кістки є прижиттєвими, спричинені незадовго до настання смерті, при контакті з тупими твердими травмуючими предметами з обмеженою контактуючою поверхнею.
Судово-медичні експертні дані щодо характеру та особливостей странгуляційної борозни на шкірі шиї трупа, результати додаткових методів дослідження, наявність прижиттєвої реакції з боку м`яких тканин шиї (крововиливи) вказують на те, що вона спричинена внаслідок циркулярного щільного стискання шиї потерпілої зашморгом з подовженою не жорсткою (м`якою) контактною структурою, шириною не менше 2 см, вірогідно, в напрямку ззаду наперед, але при цьому мав місце упор в твердий предмет задньою поверхнею грудної клітини. Замкнутий характер странгуляційної борозни на шкірі шиї трупа ОСОБА_12 , нерівномірність її виразності на всьому протязі, вказують на те, що травмуючий предмет (зашморг) мав подовжену не жорстку (м`яку) контактну структуру шириною не менше 2 см, що підтверджується тим, що частково (на задній поверхні шиї) борозна має вигляд синців, а не чітко вираженого типового садження (садна) шкіри.
Висновком додаткової судово-медичної експертизи за фактом смерті ОСОБА_12 № 18 від 14.11.2016, встановлено, що судово-медичні експертні дані щодо переривчастого і замкнутого характеру, особливостей розташування странгуляційної борозни на шкірі шиї трупа, наявність та локалізація інших зовнішніх тілесних ушкоджень на трупі ОСОБА_12 не суперечать умовам та механізму їх спричинення, відображеним у показанням підозрюваного ОСОБА_5 під час проведення слідчого експерименту від 11.11.2016. Принципових протиріч у показаннях підозрюваного про механізм спричинення ушкоджень ОСОБА_12 з характером встановлених на трупі тілесних ушкоджень не визначається. Переривчастий характер та нерівномірність вираженості странгуляційної борозни на шиї трупа ОСОБА_12 , вірогідніше за все, обумовлено наявністю будь-якої перешкоди між зашморгом та шкірою шиї (наприклад, коміра куртки, частини верхнього одягу, тощо), а також видозміненням взаємного положення нападника та жертви, що в свою чергу, також відповідає показанням підозрюваного ОСОБА_5 під час проведення слідчого експерименту від 11.11.2016. В конкретному випадку у показаннях ОСОБА_5 відсутні конкретні дані щодо умов та механізму утворення таких ушкоджень, як садна шкіри обличчя, синця ділянки перенісся, забитої рани нижньої губи, розривів слизової оболонки анального отвору. Нерівномірна вираженість та переривчастий характер странгуляційної борозни на шкірі шиї трупа ОСОБА_12 (чому, вірогідно, сприяли елементи верхнього одягу потерпілої), також наявність крововиливу у м`яких тканинах міжлопаткової ділянки спини свідчать про те, що взаємне положення нападника та постраждалої в процесі задушення видозмінювалося, тобто затягування зашморгу на шиї відбувалося як по задній, так і по передній поверхням шиї померлої ОСОБА_12 .
Надаючи оцінку цим доказам у сукупності, колегія суддів вважає їх належними, допустимими і достовірними, й достатніми для доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому злочинів, зокрема щодо ОСОБА_12 , та не вбачає підстав визнати наведені у вироку висновки суду такими, що не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.
Доводи сторони захисту щодо непричетності обвинуваченого до вчинення злочинів щодо ОСОБА_12 , під час апеляційного перегляду свого підтвердження не знайшли, та їм була надана належна оцінка і судом першої інстанції.
Так, на спростування доводів обвинуваченого, щодо того, що на час скоєння вбивства ОСОБА_12 , а саме в ніч на 14.01.2016, той знаходився в іншому місці, судом першої інстанції було допитано, зокрема свідка ОСОБА_15 , який вказував, що приблизно з 15.00 до 21.00 години 13.01.2016 ОСОБА_5 приїхав та у нього ремонтував автомобіль, після чого вони пішли до знайомої ОСОБА_5 - ОСОБА_16 святкувати старий Новий Рік, де вживали алкогольні напої, й десь о 02.00 годині 14.01.2016 він пішов додому, а ОСОБА_5 залишився. Свідок зазначив, що наступного дня, приблизно о 10.00 - 11.00 годині, він приходив до ОСОБА_16 , яка сказала що ОСОБА_5 приблизно о 09.00 годині поїхав, однак його слів ОСОБА_19 підтвердити не може, через те, що на час розгляду провадження вона померла. Водночас, свідок вказував, що того дня він не був вдома, оскільки його дружина та донька в ту ніч працювали в магазині «АТБ».
На спростування показів цього свідка, суд врахував надані стороною обвинувачення повідомлення начальника відділу кадрів ТОВ «АТБ-Маркет» № М-2020-1480 від 20.03.2020 про те, що ОСОБА_20 та ОСОБА_14 дійсно працюють на підприємстві, однак ОСОБА_20 у 2016 році ще не працювала, а ОСОБА_14 працювала, зокрема 13.01.2016 з 09.00 до 21.00 години та 14.01.2016 з 09.00 до 21.00 години, а також повідомлення начальника відділу АНД у м. Дніпрі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного регіонального управління МЮ України № 991,20.15-14 від 19.05.2020, відповідно до якого не було виявлено актовий запис про смерть ОСОБА_21 , що ставить під сумнів покази свідка про те, що він не був того дня вдома, через зайнятість його членів сім`ї, й те, що його слова не можуть бути підтвердженні ОСОБА_21 , через її смерть.
З огляду на вищевказане, апеляційний суд вважає, що суд дійшов обгрунтованих висновків, що покази ОСОБА_15 , є неконкретними й направлені на допомогу ОСОБА_5 уникнути покарання за скоєні злочини.
До того ж, суд першої інстанції вірно зазначив, що обвинувачений протягом всього судового розгляду постійно змінював свою позицію та висував різні версії його непричетності до вчинення інкримінованих злочинів, що свідчить про його намагання заплутати суд, та уникнути відповідальності за вчинене.
Окрім того, колегія суддів звертає увагу, що під час проведення 11.11.2016 слідчого експерименту за участю ОСОБА_5 , він сам не лише повідомляв відомості про факти, які мають значення для кримінального провадження, а й детально та послідовно відтворював дії та обстановку вчинення ним злочинів, зокрема щодо ОСОБА_22 , про що було складено відповідний протокол, заперечень та зауважень до якого він не мав.
До того ж, з огляду на те, що під час проведення вказаної слідчої дії був присутній захисник, та ОСОБА_5 були роз`яснені його права та обов`язки, він усвідомлював право мовчати і не свідчити проти себе.
Водночас, доводи обвинуваченого про те, що він на слідчому експеременті дав такі пояснення через фізичний та психологічний тиск з боку працівників поліції Синельниківського ВП ГУНП в Дніпропетровській області під час проведення досудового розслідування, спростовуються постановою слідчого 3-го СВ (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління ДБР, розташованого у м. Полтаві від 24.05.2021, згідно з якою кримінальне провадження, відомості про яке 24.03.2020 уповноваженою особою було внесено до ЄРДР за №0000404, закрито, у зв`язку із відсутністю події злочину, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.
Аналізуючи цю постанову, апеляційний суд вважає, що її прийнято у відповідності до вимог чинного законодавства, розслідування було проведено ретельно та ефективно, і об`єктивно й обґрунтовано встановлено відсутність події кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України й закрито кримінальне провадження, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України.
До того ж, цю постанову оскаржено не було, а твердження захисту, що ними її копію отримано не було не заслуговують на увагу, з огляду на те, що постанову було прийнято 24.05.2021, та навіть не дивлячись на те, що постанова має вказівку на надсилання її копії заявнику та іншим учасникам провадження, після отримання її судом, цю постанову було оголошено в судовому засіданні 03.11.2021, внаслідок чого колегія суддів приходить до переконання про обізнанність сторони захисту про мотиви прийнятої постанови та наявність достатнього часу для її оскарження. Отже, колегія суддів вважає такі доводи обвинуваченого надуманими та спрямованими на уникнення відповідальності за вчиненні злочини.
З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих злочинів, зокрема й злочинів, передбачених п.п. 6, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України, на думку колегії суддів, прийнято згідно з критерієм доведеності «поза розумним сумнівом», який застосовується Європейським судом з прав людини (рішення «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978, «Коробов проти України» від 21.10.2011), та підстав для задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника, за обставин, викладених у них, не має.
Отже, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції були дослідженні всі обставини кримінального провадження, кожен перелічений доказ оцінено з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, що є підставою для ухвалення обвинувального вироку щодо ОСОБА_5 .
Разом з цим, колегія суддів погоджується з видом та розміром призначеного обвинуваченому покарання, яке визначено остаточно у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна, в межах санкцій інкримінованих йому злочинів, з урахуванням усіх обставин провадження, ступеню тяжкості вчинених злочинів і їх наслідків, обраної обвинувачним позиції та його особи, який раніше судимий, за місцем проживання характеризується незадовільно, за місцем відбування покарання характеризується посередньо, не одружений, неповнолітніх дітей та осіб похилого віку на утриманні не має, відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 9 від 12.01.2017 ОСОБА_5 хронічним психічним захворюванням, слабоумством, тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності, будь-яким іншим хворобливим станом психіки в період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння, не страждав і в даний час не страждає, а також наявності обставини, яка обтяжує покарання - рецидиву злочину, та відсутності обставин, що пом`якшують покарання, та вважає, що саме таке покарання є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення і попередження вчинення кримінальних правопорушень.
Що стосується доводів прокурора про неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, через незазначення, при призначенні обвинуваченому додаткового покарання у виді конфіскації майна, яка саме частина майна підлягає конфіскації, то, на переконання апеляційного суду, вони є необгрунтованими.
Так, статтею 59 КК України визначено, що покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Якщо конфіскується частина майна, суд повинен зазначити, яка саме частина майна конфіскується, або перелічити предмети, що конфіскуються. Перелік майна, що не підлягає конфіскації, визначається законом України.
Водночас у постанові від 12 квітня 2021 року (справа № 759/17882/19; провадження № 51-4554 км 20), Верховний суд, звернув увагу на те, що ч.3 ст.59 КК передбачено, що перелік майна, що не підлягає конфіскації, визначається законом України, а тому питання про виключення житла чи іншого майна з переліку майна, на яке звертається стягнення, повинно вирішуватися в порядку виконання судових рішень.
З огляду на викладене, враховуючи, що судом ОСОБА_5 було призначено додаткове покарання у виді конфіскації майна, без зазначення про необхідність конфіскації саме частини майна, а перелік майна, яке не підлягає конфіскації, визначається законом України, зазначені в апеляційній скарзі прокурора доводи, не можуть бути підставою для зміни рішення суду, та можуть бути вирішені в порядку виконання судових рішень.
Отже, колегія суддів приходить до висновку про законність, обґрунтованість і належну вмотивованість оскаржуваного вироку, який зміні чи скасуванню, з викладених в апеляційних скаргах сторони захисту та сторони обвинувачення мотивів, не підлягає.
Разом з цим, враховуючи, що ОСОБА_5 було вчинено інкриміновані злочини 14.01.2016 та 07.11.2016, тобто на час дії положень Закону України №838- VIII від 26 листопада 2015 року, колегія суддів вважає на необхідне зарахувати обвинуваченому до строку покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, за період з 07.11.2016 - з моменту затримання по день набрання вроком зконної сили.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 , його захисника - адвоката ОСОБА_7 та прокурора Синельниківської місцевої прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 грудня 2020 року, ухвалений щодо ОСОБА_5 , - залишити без змін
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати обвинуваченому ОСОБА_5 до покарання строк попереднього ув`язнення, з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі, за період з 07 листопада 2016 року року по 23 червня 2022 року, включно.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали. .
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3