УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10.06.2022 Справа №607/6955/22

Номер провадження: 1-кс/607/2207/2022

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_4 , на бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0000089 від 04 травня 2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 2 ст. 3692 Кримінального кодексу України,

В С Т А Н О В И В :
Адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із скаргою на бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0000089 від 04 травня 2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 2 ст. 3692 Кримінального кодексу України (далі КК України).

Подана скарга обґрунтована тим, що групою слідчих СУ ГУНП в Тернопільській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000089 від 04 травня 2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 2 ст. 3692 КК України. В рамках цього провадження 31 травня 2022 року на підставі ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі № 607/6303/22 у присутності законного володільця (користувача) ОСОБА_5 проведено обшук автомобіля марки та моделі FIAT DUCATO, р.н. НОМЕР_1 , в ході якого було вилученого даний транспортний засіб та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 . В подальшому ухвалою слідчого судді від 03 червня 2022 року частково задоволено клопотання прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю, Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000089 від 04 травня 2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 2 ст. 3692 КК України: накладено арешт на автомобіль марки та моделі FIAT DUCATO, р.н. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 шляхом заборони розпоряджання та відчуження.

На виконання ухвали суду від 03 червня 2022 року представником володільця майна, адвокатом ОСОБА_3 цього ж дня було подало клопотання заступнику начальника відділу СУ ГУНП в Тернопільській області майору поліції ОСОБА_7 про повернення майна, а саме автомобіля марки та моделі FIAT DUCATO, р.н. НОМЕР_1 та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 його законному володільцю (користувачу) ОСОБА_5 . У задоволенні вказаного клопотання заступником начальника відділу СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_7 було відмовлено.

Заявник просив звернути увагу, що ОСОБА_4 добровільно передав вказаний транспортний засіб разом із свідоцтвом у безоплатне користування ОСОБА_5 . Станом на сьогодні останній є законним володільцем (користувачем) автомобіля марки FIAT DUCATO, р.н. НОМЕР_1 та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 .

З огляду на вказане, покликаючись на ч. 3 ст. 173 та п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України заявник просив слідчого суддю зобов`язати заступника начальника відділу СУ ГУНП в Тернопільській області майора поліції ОСОБА_7 повернути автомобіль марки «FIAT DUCATO», д.н.з. НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 його законному володільцю (користувачу) ОСОБА_5 , у якого цей автомобіль було вилучено 31 травня 2022 року.

Представник заявника, адвокат ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, подав суду клопотання, у якому просив скаргу розглянути за його відсутності; скаргу підтримав та просив задоволити.

Заступник начальника відділу СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_7 у судове засідання не з`явився, подав суду заяву, у якій просив у задоволенні скарги відмовити.

Відповідно до ч. 3 ст. 306 Кримінальногопроцесуального кодексу України (далі КПК України), відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржуються, не є перешкодою для розгляду скарги, якщо вони належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання. З огляду на це, слідчий суддя вважає за можливе розглядати скаргу за відсутності слідчого, оскільки останній був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду скарги.

У відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснювалося.

Вивчивши зміст скарги, дослідивши долучені до неї документи та матеріали кримінального провадження № 0000089 від 04 травня 2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 2 ст. 3692 КК України, які було надано заступником начальника відділу СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_7 , слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Частиною 3 ст. 8 Конституції України гарантується звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України.

Відповідно до положень ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, до повноважень слідчого судді як судді суду першої інстанції належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Кримінальний процесуальний кодекс України передбачає можливість тимчасового вилучення майна у трьох випадках: 1) у затриманої особи; 2) при проведенні огляду; 3) при проведенні обшуку. Майно є тимчасово вилученим до його повернення або вирішення питання про його арешт.

Згідно ч. 1 ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту; 5) за вироком суду в кримінальному провадженні щодо кримінального проступку.

Слідчий, прокурор після отримання судового рішення про відмову в задоволенні або про часткове задоволення клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, судового рішення про повне або часткове скасування арешту тимчасово вилученого майна повинні негайно вжити заходів щодо виконання судового рішення та направити повідомлення про його виконання слідчому судді (ч. 3 ст. 169 КПК України).

Із змісту Узагальнень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» від 12 січня 2017 року № 949/0/417 слідує, що саме невиконання процесуального обов`язку щодо негайного повернення майна особі й зумовлює існування процесуального механізму щодо оскарження бездіяльності слідчого, прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, визначеного в п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК.

У контексті питання про суб`єкта, який наділений повноваженням оскаржити бездіяльність з неповернення майна, необхідно враховувати, що п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК передбачає процесуальну можливість оскарження трьох видів бездіяльності, а перелік суб`єктів оскарження єдиний для всіх видів. Водночас одним із таких суб`єктів є володілець тимчасово вилученого майна, який, зокрема, і наділений правом оскарження бездіяльності.

В ході судового розгляду слідчим суддею встановлено, що групою слідчих СУ ГУНП в Тернопільській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000089 від 04 травня 2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 2 ст. 3692 КК України.

Ухвалою слідчого судді у справі № 607/6805/22 від 03 червня 2022 року частково задоволено клопотання прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю, Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000089 від 04 травня 2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 2 ст. 3692 КК України. Накладено арешт зпоміж іншого на автомобіль марки та моделі FIAT DUCATO, р.н. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 шляхом заборони розпоряджання та відчуження.

06 червня 2022 року адвокат ОСОБА_3 в інтересах власника майна ОСОБА_4 звернувся до заступника начальника відділу СУ ГУНП в Тернопільській області майора поліції ОСОБА_7 із клопотанням, у якому просив повернути вищевказаний транспортний засіб.

Постановою заступника начальника відділу СУ ГУНП в Тернопільській області майора поліції ОСОБА_7 від 03 червня 2022 року у задоволенні такого клопотання відмовлено з посиланням на те, що підстави повернення тимчасово вилученого майна особі, в якої воно було вилучене, визначені ч. 1 ст. 169, ч. 5 ст. 171, ч. 6 ст. 173 КПК України. Також зазначено, що слідчий суддя в ухвалі про накладення арешту на майно у відповідності до п. 3 ч. 5 ст. 173 КПК України не зазначив про те, що автомобіль та свідоцтво про його реєстрацію необхідно повернути ОСОБА_5 , даною ухвалою ОСОБА_4 заборонено розпоряджатися вищевказаним транспортним засобом та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу.

Водночас, слідчий суддя звертає увагу на те, що слідчий зобов`язаний довести необхідність та наявність підстав для продовження утримання тимчасово вилученого майна, актуальність цього питання, оскільки кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

При вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між суспільним інтересом та правомірною метою, а також з вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина, якої у даному випадку немає.

Оскільки слідчий не спростував доводи заявника, при цьому на транспортний засіб та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу накладено арешт в частині розпоряджання та відчуження, слідчий суддя дійшов висновку, що існують підстави для задоволення скарги адвоката ОСОБА_3 шляхом повернення тимчасово вилученого майна власнику або повноважному представнику власника вказаного майна, оскільки в праві користування цим майном вони не обмежені.

При прийнятті такого рішення слідчий суддя виходить з позиції розумності та співмірності обмеження права власності, зокрема права користування, а також враховує те, що ОСОБА_4 не є учасником кримінального провадження № 0000089 від 04 травня 2022 року, правову кваліфікацію кримінального правопорушення та те, що на речі та майно, які вилучені в ході проведеного обшуку у автомобілі марки та моделі FIAT DUCATO, р.н. НОМЕР_1 , належні підозрюваному ОСОБА_5 , ухвалою слідчого судді накладено арешт шляхом заборони користування, розпоряджання, відчуження.
Згідно зі ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Положеннями ст. ст. 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

За змістом ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання сторонами їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених КПК України.

Разом з тим, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, що зазначено у ст. 26 КПК України.

За таких обставин, виходячи з встановлених обставин та вимог КПК України, слідчий суддя приходить до висновку, про обґрунтованість поданої скарги на бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0000089 від 04 травня 2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 2 ст. 3692 Кримінального кодексу України автомобіля марки «FIAT DUCATO», д.н.з. НОМЕР_1 та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , оскільки вбачається порушення права власника на користування своїм майном.

З огляду на вказане, слідчий суддя вважає за необхідне скаргу задоволити частково: зобов`язати заступника начальника відділу СУ ГУНП в Тернопільській області майора поліції ОСОБА_7 повернути автомобіль марки «FIAT DUCATO», д.н.з. НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 власнику ОСОБА_4 або повноважному представнику власника вказаного майна.

Слідчий суддя не вбачає підстав для повернення вищевказаного транспортного засобу підозрюваному ОСОБА_5 , оскільки документи, які б свідчили про те, що він є повноважним власником або володільцем цього майна при матеріалах клопотання відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 306, 307, 376 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В :
Скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_4 , на бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0000089 від 04 травня 2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 2 ст. 3692 Кримінального кодексу України, - задовольнити частково.

Зобов`язати заступника начальника відділу СУ ГУНП в Тернопільській області майора поліції ОСОБА_7 повернути автомобіль марки «FIAT DUCATO», д.н.з. НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 власнику ОСОБА_4 або повноважному представнику власника вказаного майна.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Повний текст ухвали складено та проголошено 14 червня 2022 року о 16 год. 45 хв.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду
Тернопільської області ОСОБА_1