БОРЗНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №730/221/22
Провадження № 1-кп/730/33/2022
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" жовтня 2022 р. м. Борзна

Борзнянський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

прокурорів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

обвинуваченої - ОСОБА_5

потерпілої - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Борзни кримінальне провадження №0000242 від 10.06.2021р. по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки, зареєстрованої та проживаючої в АДРЕСА_1 , громадянки України, освіта базова вища, розлученої, непрацюючої, судимої вироком Борзнянського районного суду Чернігівської області від 13 жовтня 2021 року за ч.1 ст.366, ч.2 ст.191, ч.1 ст.358, ч.2 ст.190, ст.70 КК України до покарання у виді 2 років обмеження волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, строком на 2 роки, -

в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.366, ч.2 ст.191 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 , займаючи посаду державного службовця категорії «В» - головного державного виконавця Борзнянського районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) (далі -Борзнянський РВ ДВС), за виконавчим листом Борзнянського районного суду Чернігівської області №730/121/14-ц від 12.01.2015р. 03 квітня 2015 року відкрила виконавче провадження №47135636 про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором в сумі 23002,42 доларів США, що в еквіваленті становить 308808,04 грн, з них: заборгованість по тілу кредиту 18200,74 доларів США, що в еквіваленті становить 244345,37 грн, заборгованість за відсотками 1522,74 доларів США, що в еквіваленті становить 20442,37 грн, пеня за порушення строків виплати кредиту та відсотків 3278,95 доларів США, що в еквіваленті становить 44019,98 грн, а також судового на користь позивача 3088,08 грн та 315,00 грн за публікацію оголошення про виклик відповідачів в газеті «Деснянська правда» (далі - ВП №47135636). Надалі ОСОБА_5 в ході здійснення даного ВП № вересня 2016 року винесла постанову про повернення виконавчого документа стягувачу в зв`язку з тим, що майно, на яке можливо звернути стягнення, у боржника відсутнє і заходи щодо розшуку такого майна виявились безрезультатними.
В подальшому, 04 листопада 2019 року в денний час ОСОБА_5 , займаючи посаду головного державного виконавця Борзнянського РВ ДВС та будучи службою особою, яка згідно п.3.1, 3.4, 3.7, 3.8, 3.9 Посадової інструкції головного державного виконавця, затвердженої начальником Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), є представником влади та наділена обов`язками вжиття передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів примусового виконання рішень, неупередженого, своєчасного та повного здійснення виконавчих дій, роз`яснення сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхніх прав та обов`язків, неухильного дотримання правил роботи з документами в органах державної виконавчої служби та обов`язкового внесення відомостей про проведення всіх виконавчих дій та прийнятих рішень до Автоматизованої системи виконавчого провадження та своєчасної підготовки звітів та розпоряджень, якими визначається належність коштів, що надійшли на депозитний рахунок та на рахунок авансових внесків та спосіб їх перерахування отримувачу, тобто, будучи особою, наділеною організаційно-розпорядчими функціями, достовірно знаючи, що по ВП №47135636 нею 29.09.2016р. виконавчий документ повернуто стягувачу, перебуваючи у приміщенні службового кабінету Борзнянського РВ ДВС за адресою м. Борзна Чернігівської області, вул. Г. Барвінок, 7, всупереч вимогам ст.16, 18, 47 Закону України «Про виконавче провадження», реалізуючи свій злочинний намір, діючи умисно, переслідуючи намір особистого збагачення, з метою заволодіння чужим майном шляхом зловживання своїм службовим становищем, не будучи наділеною правом отримувати грошові кошти від громадян в якості сплати заборгованості, отримала від ОСОБА_6 гроші в сумі 5000 грн на сплату заборгованості по ВП №47135636. Після цього, з метою надання правомірності отримання грошових коштів власноручно заповнила попередньо виготовлений бланк квитанції №б/н від 04.11.2019р. про одержання 5000 грн від ОСОБА_6 , виготовлення та використання якого законодавством на час вчинення кримінального правопорушення не передбачено, який засвідчила своїм підписом та печаткою Борзнянського РВ ДВС, таким чином склавши завідомо неправдивий офіційний документ, та видала вказаний неправдивий офіційний документ ОСОБА_6 . Однак, отримані від ОСОБА_6 гроші в сумі 5000 грн на депозитний рахунок Борзнянського РВ ДВС не зарахувала, а незаконно заволоділа ними, розпорядившись на власний розсуд.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, 13 листопада 2019 року в денний час ОСОБА_5 , займаючи посаду головного державного виконавця Борзнянського РВ ДВС та будучи службою особою, яка згідно п.3.1, 3.4, 3.7, 3.8, 3.9 Посадової інструкції головного державного виконавця, затвердженої начальником Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), є представником влади та наділена обов`язками вжиття передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів примусового виконання рішень, неупередженого, своєчасного та повного здійснення виконавчих дій, роз`яснення сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхніх прав та обов`язків, неухильного дотримання правил роботи з документами в органах державної виконавчої служби та обов`язкового внесення відомостей про проведення всіх виконавчих дій та прийнятих рішень до Автоматизованої системи виконавчого провадження та своєчасної підготовки звітів та розпоряджень, якими визначається належність коштів, що надійшли на депозитний рахунок та на рахунок авансових внесків та спосіб їх перерахування отримувачу, тобто, будучи особою, наділеною організаційно-розпорядчими функціями, достовірно знаючи, що по ВП №47135636 нею 29.09.2016р. виконавчий документ повернуто стягувачу, перебуваючи у приміщенні службового кабінету Борзнянського РВ ДВС за адресою м. Борзна Чернігівської області, вул. Г. Барвінок, 7, всупереч вимогам ст.16, 18, 47 Закону України «Про виконавче провадження», реалізуючи свій злочинний намір, діючи умисно, переслідуючи намір особистого збагачення, з метою заволодіння чужим майном шляхом зловживання своїм службовим становищем, не будучи наділеною правом отримувати грошові кошти від громадян в якості сплати заборгованості, отримала від ОСОБА_6 гроші в сумі 8000 грн на сплату заборгованості по ВП №47135636. Після цього, з метою надання правомірності отримання грошових коштів власноручно заповнила попередньо виготовлений бланк квитанції №б/н від 13.11.2019р. про одержання 8000 грн від ОСОБА_6 , виготовлення та використання якого законодавством на час вчинення кримінального правопорушення не передбачено, який засвідчила своїм підписом та печаткою Борзнянського РВ ДВС, таким чином склавши завідомо неправдивий офіційний документ, та видала вказаний неправдивий офіційний документ ОСОБА_6 . Однак, отримані від ОСОБА_6 гроші в сумі 8000 грн на депозитний рахунок Борзнянського РВ ДВС не зарахувала, а незаконно заволоділа ними, розпорядившись на власний розсуд.
Також, 04грудня 2019 року в денний час ОСОБА_5 , займаючи посаду головного державного виконавця Борзнянського РВ ДВС та будучи службою особою, яка згідно п.3.1, 3.4, 3.7, 3.8, 3.9 Посадової інструкції головного державного виконавця, затвердженої начальником Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), є представником влади та наділена обов`язками вжиття передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів примусового виконання рішень, неупередженого, своєчасного та повного здійснення виконавчих дій, роз`яснення сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхніх прав та обов`язків, неухильного дотримання правил роботи з документами в органах державної виконавчої служби та обов`язкового внесення відомостей про проведення всіх виконавчих дій та прийнятих рішень до Автоматизованої системи виконавчого провадження та своєчасної підготовки звітів та розпоряджень, якими визначається належність коштів, що надійшли на депозитний рахунок та на рахунок авансових внесків та спосіб їх перерахування отримувачу, тобто, будучи особою, наділеною організаційно-розпорядчими функціями, достовірно знаючи, що по ВП №47135636 нею 29.09.2016р. виконавчий документ повернуто стягувачу, перебуваючи у приміщенні службового кабінету Борзнянського РВ ДВС за адресою м. Борзна Чернігівської області, вул. Г. Барвінок, 7, всупереч вимогам ст.16, 18, 47 Закону України «Про виконавче провадження», реалізуючи свій злочинний намір, діючи умисно, переслідуючи намір особистого збагачення, з метою заволодіння чужим майном шляхом зловживання своїм службовим становищем, не будучи наділеною правом отримувати грошові кошти від громадян в якості сплати заборгованості, отримала від ОСОБА_6 гроші в сумі 6000 грн на сплату заборгованості по ВП №47135636. Після цього, з метою надання правомірності отримання грошових коштів власноручно заповнила попередньо виготовлений бланк квитанції №б/н від 04.12.2019р. про одержання 6000 грн від ОСОБА_6 , виготовлення та використання якого законодавством на час вчинення кримінального правопорушення не передбачено, який засвідчила своїм підписом та печаткою Борзнянського РВ ДВС, таким чином склавши завідомо неправдивий офіційний документ, та видала вказаний неправдивий офіційний документ ОСОБА_6 . Однак, отримані від ОСОБА_6 гроші в сумі 6000 грн на депозитний рахунок Борзнянського РВ ДВС не зарахувала, а незаконно заволоділа ними, розпорядившись на власний розсуд.
Також, 28січня 2020 року в денний час ОСОБА_5 , займаючи посаду головного державного виконавця Борзнянського РВ ДВС та будучи службою особою, яка згідно п.3.1, 3.4, 3.7, 3.8, 3.9 Посадової інструкції головного державного виконавця, затвердженої начальником Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), є представником влади та наділена обов`язками вжиття передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів примусового виконання рішень, неупередженого, своєчасного та повного здійснення виконавчих дій, роз`яснення сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхніх прав та обов`язків, неухильного дотримання правил роботи з документами в органах державної виконавчої служби та обов`язкового внесення відомостей про проведення всіх виконавчих дій та прийнятих рішень до Автоматизованої системи виконавчого провадження та своєчасної підготовки звітів та розпоряджень, якими визначається належність коштів, що надійшли на депозитний рахунок та на рахунок авансових внесків та спосіб їх перерахування отримувачу, тобто, будучи особою, наділеною організаційно-розпорядчими функціями, достовірно знаючи, що по ВП №47135636 нею 29.09.2016р. виконавчий документ повернуто стягувачу, перебуваючи у приміщенні службового кабінету Борзнянського РВ ДВС за адресою м. Борзна Чернігівської області, вул. Г. Барвінок, 7, всупереч вимогам ст.16, 18, 47 Закону України «Про виконавче провадження», реалізуючи свій злочинний намір, діючи умисно, переслідуючи намір особистого збагачення, з метою заволодіння чужим майном шляхом зловживання своїм службовим становищем, не будучи наділеною правом отримувати грошові кошти від громадян в якості сплати заборгованості, отримала від ОСОБА_6 гроші в сумі 6000 грн на сплату заборгованості по ВП №47135636. Після цього, з метою надання правомірності отримання грошових коштів власноручно заповнила попередньо виготовлений бланк квитанції №б/н від 28.01.2020р. про одержання 6000 грн від ОСОБА_6 , виготовлення та використання якого законодавством на час вчинення кримінального правопорушення не передбачено, який засвідчила своїм підписом та печаткою Борзнянського РВ ДВС, таким чином склавши завідомо неправдивий офіційний документ, та видала вказаний неправдивий офіційний документ ОСОБА_6 . Однак, отримані від ОСОБА_6 гроші в сумі 6000 грн на депозитний рахунок Борзнянського РВ ДВС не зарахувала, а незаконно заволоділа ними, розпорядившись на власний розсуд.
ОСОБА_5 в судовому засіданні винною себе в пред`явленому обвинуваченні визнала повністю і пояснила, що за час роботи на посаді головного державного виконавця Борзнянського РВ ДВС у неї на примусовому виконанні перебувало виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором, в якому вона 29.09.2016р. винесла постанову про повернення виконавчого документа стягувачу із-за відсутності в боржників майна, на яке можливо було б звернути стягнення. В 2019 році до неї на роботу прийшла ОСОБА_6 з приводу залишку боргу по кредиту й вона вирішила скористатись необізнаністю ОСОБА_6 щодо відсутності відповідного виконавчого провадження та запропонувала їй надавати готівкові кошти для зарахування ніби-то в рахунок погашення кредитної заборгованості, маючи на меті привласнити вказані гроші. Протягом листопада 2019 січня 2020 років ОСОБА_6 приносила їй гроші в рахунок погашення кредитної заборгованості, а вона видавала їй підтверджуючі квитанції старого зразка з проставленням всіх необхідних реквізитів, але фактично кошти на депозитний рахунок органу ДВС не вносила, а забирала собі. Всього вона заволоділа грошовими коштами ОСОБА_6 у сумі 25000 грн за обставин, які зазначені в обвинувальному акті й з якими повністю погоджується. Вона усвідомлювала, що вчиняє протиправні дії, але до цього її спонукало скрутне матеріальне становище в сім`ї - тяжка хвороба матері. Завдані ОСОБА_6 збитки вона не відшкодувала, так як зароблені кошти спрямовує на лікування матері. Розкаюється в скоєному й просить суворо не карати.
Потерпіла ОСОБА_6 суду засіданні пояснила, що в Борзнянському РВ ДВС перебувало виконавче провадження про стягнення з неї та інших осіб на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором, примусовим виконанням якого займалась державний виконавець ОСОБА_5 . За порадою останньої вона віддавала їй готівку, а ОСОБА_5 в обмін надавала їй квитанції про сплату коштів, але фактично гроші на погашення заборгованості по кредиту не зараховувались, а привласнювались обвинуваченою. Про те, що у 2016 році виконавчий лист ОСОБА_5 було повернуто банку й виконавчого провадження в Борзнянському РВ ДВС вже не перебувало, а також про недійсність бланків старих квитанцій, вона не знала, довірившись ОСОБА_5 . Всього у неї збереглося чотири квитанції на загальну суму 25000 грн, що були виданій їй ОСОБА_5 , хоча фактична сума переданих нею обвинуваченій коштів є більшою. На даний час збитки в сумі 25000 грн їй ОСОБА_5 не відшкодовані й вона має до неї відповідні матеріальні претензії, хоча цивільного позову в рамках кримінального провадження не заявляла; при призначенні обвинуваченні покарання покладається на розсуд суду.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про обсяг та порядок дослідження доказів по справі, враховуючи, що ОСОБА_5 повністю визнала свою вину в інкримінованих їй діяннях, ніхто з учасників не піддає сумніву й не оспорює фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, вірно розуміють зміст цих обставин, в суду немає сумнівів у добровільності та істинності позиції учасників процесу, а тому відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд вважає за недоцільне проводити дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, обмежившись лише показаннями обвинуваченої, потерпілої та матеріалами кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченої, стосуються процесуальних витрат та речових доказів.

Заслухавши обвинувачену, допитавши потерпілу, дослідивши письмові матеріали кримінального провадження, суд находить, що винуватість ОСОБА_5 в пред`явленому їй обвинуваченні, крім власного визнання нею своєї вини в судовому засіданні, підтверджується сукупністю зібраних по справі доказів, які є належними, допустимими, достовірними, достатніми та взаємопов`язаними для прийняття відповідного процесуального рішення.

Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що обвинувачена ОСОБА_5 своїми умисними діями, які виразилися в складанні та видачі службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.366 КК України. Своїми умисними діями, які виразилися у заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, ОСОБА_5 скоїла кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.191 КК України. За сукупністю ОСОБА_5 вчинила кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст.366, ч.2 ст.191 КК України, і її дії органом досудового розслідування кваліфіковані вірно.

Вирішуючи питання за вид та міру покарання обвинуваченій, суд приймає до уваги ступінь тяжкості скоєних нею кримінальних правопорушень, які згідно зі ст.12 КК України відносяться до категорії нетяжких злочинів (ч.1 ст.366, ч.2 ст.191 КК України), пом`якшуючі та обтяжуючі обставини, особу винної, позицію потерпілої, матеріали досудової доповіді уповноваженого органу з питань пробації.

ОСОБА_5 за місцем проживання характеризується позитивно, розлучена, неповнолітніх дітей не має, є особою працездатного віку, але працює неофіційно, на обліку в лікарів психіатра та нарколога не перебуває, на час вчинення даних злочинів є особою, яка не має судимості.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченої, є активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.

Водночас суд не може визнати за пом`якшуючу покарання обвинуваченої обставину щире каяття, яка зазначена в обвинувальному акті, оскільки такої обставини не було встановлено під час судового розгляду.

Так, розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення кримінального правопорушення, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному кримінальному правопорушенні, висловлення щирого жалю з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажання виправити ситуацію, що склалась, та готовність нести кримінальну відповідальність. Факт щирого каяття особи у вчиненні кримінального правопорушення повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження. Визнання особи своєї вини автоматично не свідчить про щире каяття.

Разом з тим, ОСОБА_5 у судовому засіданні лише формально заявила про щире каяття, тоді як не вжила і не намагалася вжити жодних заходів до добровільного відшкодування потерпілій хоч якоїсь суми збитків, хоча з часу вчинення інкримінованих їй діянь пройшло понад два роки.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченої, відсутні.

Потерпіла в судовому засіданні повідомила про невжиття ОСОБА_5 ніяких заходів до відшкодування завданих їй збитків та існування до обвинуваченої відповідних матеріальних претензій; клопоче про призначення ОСОБА_5 передбаченого законом покарання.

Згідно досудової доповіді Ніжинського районного сектору №4 філії Державної установи «Центр пробації» у Чернігівській областіризики вчинення ОСОБА_5 повторного кримінального правопорушення та її небезпеки для суспілства, у тому числі для окремих осіб, оцінюються як середні, в зв`язку з чим виправлення обвинуваченої можливе без позбавлення або обмеження волі та не становить високої небезпеки для суспільства; виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів.

Водночас, оцінюючи висновки досудової доповіді уповноваженого органу з питань пробації, суд зважує на те, що один із злочинів, за які обвинувачується ОСОБА_5 , - ч.2 ст.191 КК України, згідно примітки до ст.45 КК України відноситься до корупційних кримінальних правопорушень, вчинений шляхом зловживання службовим становищем, що у відповідності до приписів ст.69, 75 КК України унеможливлює призначення покарання більш м`якого, ніж передбачено законом, чи звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Таким чином, виходячи з кількості та тяжкості скоєних обвинуваченою кримінальних правопорушень, наявності пом`якшуючої та відсутності обтяжуючих покарання обставин, особи винної та її ставлення до вчинених нею діянь, майнового стану, суми незаконно привласнених коштів та їх неповернення потерпілій, внаслідок чого та має претензії, висновку уповноваженого органу з питань пробації, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання у виді обмеження волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих функцій.

Водночас, оскільки вищевказані кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст.366, ч.2 ст.191 КК України, ОСОБА_5 вчинила до постановлення попереднього вироку Борзнянського районного суду Чернігівської області від 13 жовтня 2021 року, що набрав законної сили, за яким їй також призначено реальне покарання у виді 2 років обмеження волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, строком на 2 роки, і до виконання якого вона ще не приступила, то остаточне покарання обвинуваченій ОСОБА_5 слід визначити за правилами ч.4 ст.70 КК України.

Саме таке покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження скоєння нею нових кримінальних правопорушень, відповідатиме визначеній у ст.50 КК України меті покарання.

Відповідно до ст.122, 124 КПК України з обвинуваченої на користь держави слід стягнути 2745,92 грн в рахунок відшкодування процесуальних витрат, пов`язаних з проведенням судово-почеркознавчої експертизи.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.369-376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винуватою в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, і призначити їй покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, строком на 1 (один) рік.

ОСОБА_5 визнати винуватою в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.191 КК України, і призначити їй покарання у виді 2 (двох) років 6 (шести) місяців обмеження волі, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, строком на 2 (два) роки.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_5 покарання у виді 2 (двох) років 6 (шести) місяців обмеження волі, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, строком на 2 (два) роки.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання покарань за даним вироком та за попереднім вироком Борзнянського районного суду Чернігівської області від 13 жовтня 2021 року призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді 3 (трьох) років обмеження волі, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, строком на 3 (три) роки.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати: щодо покарання у виді обмеження волі - з дня її прибуття і постановки на облік у виправному центрі; щодо покарання у виді позбавлення права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, - відповідно до ч.3 ст.55 КПК України.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_5 - не обирати.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 2745,92 грн в рахунок відшкодування процесуальних витрат, пов`язаних з проведенням судової експертизи.

Речові докази по справі: оригінали квитанцій №б/н від 04.11.2019р., 13.11.2019р., 04.12.2019р., 28.01.2020р. про отримання грошових коштів ОСОБА_5 від ОСОБА_6 , копії посадової інструкції головного державного виконавця, особової справи державного службовця №300 на ОСОБА_5 , експериментальні зразки підпису ОСОБА_5 , які знаходяться в матеріалах кримінального провадження, - залишити зберігати в матеріалах справи; оригінали матеріалів виконавчих проваджень №52324727 від 22.09.2016р., №62318009 від 29.07.2020р., які передано на відповідальне зберігання до Борзнянського ВДВС, - залишити в даному органі ДВС.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Чернігівського апеляційного суду через Борзнянський районний суд на протязі тридцяти днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення їй копії вироку.

Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя Борзнянського районного суду ОСОБА_1