У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2022 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000666, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_6 на вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 24 листопада 2021 року відносно
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Євпаторія, АР Крим мешкає в АДРЕСА_1 , раніше судимого,
обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7 ,
захисник ОСОБА_6 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 24 листопада 2021 року ОСОБА_5 визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України та призначено покарання у виді 1 місяця 2 днів арешту.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Захисник просить вирок в частині призначеного покарання змінити, призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді 2 днів арешту.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі захисник вважає, що вирок суду в частині призначеного обвинуваченому покарання є занадто суворим, оскільки обвинувачений ОСОБА_5 свою вину визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, висловив жаль з приводу скоєного та виявив бажання виправити ситуацію, що склалася.
Захисник звертає увагу на те, що ухилення від громадських робіт фактично було не навмисним, і відбулось, внаслідок невірного розрахунку ОСОБА_5 відпрацьованих годин. При цьому, за час розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції, ОСОБА_5 відпрацював невідпрацьовані раніше 16 годин громадських робіт, а тому така посткримінальна поведінка обвинуваченого свідчить про те, що він зробив для себе належні висновки.
Отже, на думку захисника, застосоване до ОСОБА_5 покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

Вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 17.12.2019 р. ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 80 годин громадських робіт.
30.03.2020 р. засудженого ОСОБА_5 поставлено на облік до Заводського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській області.
08.04.2020 р. ОСОБА_5 у письмовому вигляді ознайомлено з умовами відбування покарання у виді громадських робіт, та видано направлення до КЗК «Обласний палац культури» для відбування покарання, а також повідомлено про передбачену ч. 2 ст. 389 КК України кримінальну відповідальність за ухилення від відбування громадських робіт.
В період з 19.08.2020 р. до 16.09.2020 р. включно, засуджений ОСОБА_5 відпрацював 64 години громадських робіт у КЗК «Обласний палац культури».
В період з 19.09.2020 р. до 06.09.2021 р. ОСОБА_5 до КЗК «Обласний палац культури» не з`являвся, залишив м. Миколаїв, не повідомивши про це Заводський районний відділ філії ДУ «Центр пробації».
Отже, засуджений ОСОБА_5 ухилився від відбування покарання у виді громадських робіт у кількості 16 годин.
Дії ОСОБА_5 судом кваліфіковані за ч. 2 ст. 389 КК України, як ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт.
Обираючи ОСОБА_5 вид і міру покарання суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відноситься до кримінальних проступків, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, з 2019 року перебуває на обліку у лікаря нарколога з діагнозом РПП внаслідок вживання опіоїдів, синдром залежності, обставину, яка пом`якшує покарання щире каяття, відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, за обставин, встановлених судом, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи, підтверджені дослідженими в судовому засіданні доказами, аналіз яких наведений у вироку.
Фактичні обставини вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, за наведених у вироку обставин та кваліфікація його дій, як ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, апелянтом не оспорюються, а тому апеляційному перегляду не підлягають.

З приводу призначеного обвинуваченому ОСОБА_5 розміру покарання, апеляційний суд доходить наступного.
Санкцією ч. 2 ст. 389 КК України передбачено покарання у виді арешту на строк до шести місяців або обмеження волі на строк до трьох років.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 60 КК України, покарання у виді арешту полягає в триманні засудженого в умовах ізоляції і встановлюється на строк від одного до шести місяців.

Отже, в даному випадку, судом призначено ОСОБА_5 покарання у мінімальному розмірі, визначеного санкцією ч. 2 ст. 389 КК України, а саме у виді 1 місяця, а відтак зменшення покарання до 2 днів, про що просить захисник, незважаючи на те, що ОСОБА_5 лише помилився у розрахунках відпрацьованих ним годин та згодом відпрацював недопрацьовані 16 годин громадських робіт є неможливим.
Крім того, суд, цілком обґрунтовано на підставі ст. 71 КК України, якою регламентовано імперативну вимогу стосовно призначення покарання за сукупністю вироків, у випадку коли засуджений вчинив новий злочин після постановлення вироку, але до повного його відбуття, додав до призначеного ОСОБА_5 покарання у виді 1 місяця арешту 2 дні.

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд, не знаходить переконливих доводів, які б давали можливість призначення обвинуваченому ОСОБА_5 більш м`якого покарання, про що просить захисник, тому апеляційний суд не вбачає підстав для зміни вироку, і, апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 24 листопада 2021 року відносно ОСОБА_5 залишити без змін, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді
_____________________ _____________ _____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3