Київський апеляційний суд
Провадження: № 11-кп/824/2589/2022 Головуючий в першій інстанції: ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 753/4102/22 Суддя-доповідач: ОСОБА_2
Категорія справи: ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 вересня 2022 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки селища міського типу Кирнасівка Тульчинського району Вінницької області, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , має середню спеціальну освіту, раніше не судима,
по обвинуваченню у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України,
прокурора ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,
обвинуваченої ОСОБА_7 ,
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Дарницького районного суду м. Києва від 29 квітня 2022 року ОСОБА_7 визнана винуватою у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, та їй призначено покарання:
- за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 (вісімсот п`ятдесят) гривень;
- за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 200 (двісті) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400,00 (три тисячі чотириста) гривень.
На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_7 призначено остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 200 (двісті) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400,00 (три тисячі чотириста) гривень.

Судом вирішено питання щодо речового доказу у кримінальному провадженні.

Згідно з вироком, ОСОБА_7 , розуміючи та знаючи вимоги чинного законодавства, всупереч вимог наказу Міністерства охорони здоров`я України № 150 від 21 лютого 2013 року, яким затверджено «Правила проведення обов`язкових профілактичних медичних оглядів працівників окремих професій, виробництв та організацій, діяльність яких пов`язана з обслуговуванням населення і може призвести до поширення інфекційних хвороб», вирішила замовити виготовлення завідомо підробленої медичної книжки для подальшого використання у власних цілях.
04 січня 2022 року ОСОБА_7 , знаходячись за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з метою підробки медичної книжки, вступила у попередню змову з невстановленою досудовим розслідуванням особою, надавши їй свої дані та грошові кошти в сумі 300,00 гривень.
У подальшому, 05 січня 2022 року невстановленою досудовим розслідуванням особою за невстановленою адресою було виготовлено, тим самим підроблено медичну книжку 2 серії ААГ № 044639, що видається медичною установою, на ім`я ОСОБА_7 та їй передано з метою подальшого використання.
Крім того, усвідомлюючи, що отримана медична книжка є підробленою, у ОСОБА_7 виник умисел, спрямований на використання завідомо підробленого документа.
Так, 22 лютого 2022 року приблизно о 10 годині 30 хвилин за адресою: АДРЕСА_2 , в приміщенні магазину «Салтівський м`ясокомбінат», де ОСОБА_7 працювала продавцем, на вимогу працівників Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів надати для перевірки документ, який свідчить про те, що вона пройшла медичний огляд та може працювати в організації, діяльність якої пов`язана з обслуговуванням населення, ОСОБА_7 , достовірно знаючи, що медична книжка 2 серії НОМЕР_1 , видана 05 січня 2022 року на її ім`я, є підробленою, передала на перевірку Держспоживслужби, таким чином використала завідомо підроблений документ.
Згідно з відповіддю, наданою КНП «Консультативно-діагностичний центр» Шевченківського району міста Києва від 23 лютого 2022 року, особиста медична книжка 2 серії ААГ № 044639 ОСОБА_7 не видавалась та профілактичний медичний огляд остання не проходила.

В апеляційній скарзі зі змінами прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , не оспорюючи фактичні обставини справи, винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних проступків та правову кваліфікацію її дій, просить вирок скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким обвинуваченій призначити покарання за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400,00 гривень, за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 гривень. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400,00 гривень.
Обґрунтовуючи такі вимоги апеляційної скарги, прокурор зазначає про те, що, в порушення вимог п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України, суд призначив ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 358 КК України покарання у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, хоча санкція цього закону передбачає штраф до 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Крім того, за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України суд призначив занадто м`яке покарання у виді штрафу в розмірі, наближеному до мінімального, а саме 50 неоподатковуваних мінімумів громадян. При цьому суд не врахував, що кримінальний проступок, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 пов`язаний з підробленням документу, у даному випадку медичної книжки, що обвинувачена підробила медичну книжку з метою її використання для працевлаштування в магазині з продажу продуктів харчування, що могло потягнути за собою тяжкі наслідки для оточуючих. Вважає, що за цим законом призначено покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення.

Від інших учасників судового розгляду апеляційних скарг на вирок суду першої інстанції не надійшло.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора ОСОБА_8 в підтримку доводів і вимог апеляційної скарги, пояснення обвинуваченої ОСОБА_7 та її захисника ОСОБА_9 , які не заперечували проти задоволення апеляційної скарги, провівши судові дебати, вислухавши останнє слово ОСОБА_7 , перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 ухвалений за результатами розгляду обвинувального акта в порядку спрощеного провадження, передбаченого ст. ст. 381, 382 КПК України. У зв`язку із цим висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні пособництва в підробленні офіційного документа, який видається підприємством і який надає права, з метою його використання та використання завідомо підробленого документа за встановлених під час досудового розслідування обставин, які ніким з учасників судового розгляду не оспорювалися і докази стосовно яких в суді першої інстанції не досліджувалися, апеляційним судом не перевіряються згідно з вимогами ч. 1 ст. 394, ч. 1 ст. 404 КПК України.

За встановлених та викладених у вироку фактичних обставин кримінальних проступків, кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 та ч. 4 ст. 358 КК України є правильною.

Переглядаючи вирок суду першої інстанції в межах апеляційної скарги прокурора, в частині призначеного ОСОБА_7 покарання, колегією суддів враховує таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Згідно із загальними засадами призначення покарання, що регламентовані ст. 65 КК України, суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Як вбачається з вироку, при призначенні ОСОБА_7 покарання суд вказав про врахування ступеню тяжкості вчинених нею кримінальних проступків, даних про особу обвинуваченої, яка раніше не судима, характеризується посередньо, на обліку у лікарів психіатра і нарколога не перебуває, її щирого каяття, як обставини, що пом`якшує покарання, та відсутності обставин, які б його обтяжували.

Пославшись на такі обставини, суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_7 слід призначити покарання у виді штрафу в межах санкцій, передбачених ч. 1 ст. 358 та ч. 4 ст. 358 КК України, і за сукупністю кримінальних правопорушень на підставі ст. 70 КК України визначити остаточний захід примусу із застосуванням принципу поглинення покарань. При цьому за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України суд визначив штраф у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за ч. 4 ст. 358 КК України у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Приписами ч. 1 ст. 53 КК України передбачено, що штраф це грошове стягнення, що накладається судом у випадках і розмірі, встановлених в Особливій частині цього Кодексу, з урахуванням положень частини другої цієї статті.

У ч. 2 ст. 53 КК України визначено, що розмір штрафу визначається судом залежно від тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та з урахуванням майнового стану винного в межах від 30 (тридцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян до 50000 (п`ятдесяти тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, якщо статтями Особливої частини цього Кодексу не передбачено вищого розміру штрафу.

В порушення вимог п. 1 ч. 1 ст. 65, ч. 1 ст. 53 КК України, суд призначив ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 358 КК України покарання у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, хоча санкцією цього закону такий вид покарання передбачений в розмірі до 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Тобто, за ч. 4 ст. 358 КК України суд призначив ОСОБА_7 більш суворе покарання, ніж передбачено санкцією даної статті, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 413 КПК України свідчить про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Крім того, на переконання колегії суддів, призначене ОСОБА_7 за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України покарання не відповідає ступеню тяжкості, характеру та конкретним обставинам вчиненого нею кримінального правопорушення внаслідок м`якості. А саме, обравши для обвинуваченої найменш суворе покарання у виді штрафу, з тих, що передбачені санкцією ч. 1 ст. 358 КК України, суд визначив його у майже мінімальному розмірі, що встановлений ч. 2 ст. 53 КК України. При цьому, поза належною увагою суду залишилось те, що ОСОБА_7 , ігноруючи вимогу про обов`язковий профілактичний медичний огляд для працівників закладу, діяльність якого пов`язана з обслуговуванням населення і може призвести до поширення інфекційних хвороб, фактично не пройшовши такого огляду, умисно скоїла пособництво у підробленні медичної книжки з метою її використання в цілях отримання можливості працювати продавцем харчових продуктів в магазині, що могло призвести до суспільно-небезпечних наслідків та завдати шкоди здоров`ю оточуючим.

Приймаючи до уваги наведене, колегія суддів вважає, що призначення ОСОБА_7 за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України мінімального розміру покарання не відповідає принципам справедливості та співмірності вчиненому, а також не сприятиме запобіганню вчиненню нових аналогічних кримінальних правопорушень як обвинуваченою, так і іншими особами, через невиправдану м`якість.

За таких підстав, оскільки апеляційний суд дійшов висновку про необхідність застосування до ОСОБА_7 більш суворого покарання за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України, а також у зв`язку з неправильним призначенням обвинуваченій покарання за ч. 4 ст. 358 КК України, вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині призначеного покарання на підставі п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 409, п. 4 ч. 1 ст. 413, ст. 414 КПК України з ухваленням апеляційним судом в цій частині нового вироку за правилами ст. 420 КПК України.

Ухвалюючи вирок щодо ОСОБА_7 в частині покарання, колегія суддів відповідно до ст. 65 КК України враховує: ступінь тяжкості вчинених нею кримінальних правопорушень, які ст. 12 КК України віднесені до кримінальних проступків, характер та конкретні обставини їх скоєння; дані про її особу, що вона раніше не судима, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, її вік; щире каяття, як обставину, що пом`якшує її покарання, та відсутність обставин, які б його обтяжували.

Оцінюючи в сукупності всі встановлені обставини, що впливають на захід примусу, колегія суддів вважає за необхідне призначити ОСОБА_7 покарання в межах санкцій ч. 1 ст. 358 та ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу у тому розмірі, про який просить прокурор в апеляційній скарзі, та на підставі ч. 1 ст. 70 КК України при визначенні остаточного покарання за сукупністю кримінальних правопорушень застосувати найбільш сприятливий спосіб поглинення призначених покарань.

На переконання апеляційного суду, саме таке покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, є законним, справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Отже, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 418, 420 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора Дарницької окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_6 задовольнити.

Вирок Дарницького районного суду м. Києва від 29 квітня 2022 року щодо ОСОБА_7 скасувати в частині призначеного покарання.
Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання:
- за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 200 (двохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400,00 (три тисячі чотириста) гривень;
- за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 200 (двохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400,00 (три тисячі чотириста) гривень.

У решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня його проголошення.

С У Д Д І:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4