Справа № 606/2819/21
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2022 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області у складі:
судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
номер кримінального провадження 0000225, внесеного 03.12.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань,
про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньою освітою, непрацюючого, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
за участю:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Теребовля зазначене кримінальне провадження,

ВСТАНОВИВ:
В перших числах листопада 2021 року у ОСОБА_3 , який знаходився поряд із домогосподарством ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 виник злочинний умисел на незаконне заволодіння чужим для нього майном із приміщення сараю, розміщеного на території даного господарства, яке належить ОСОБА_6 .
Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого для нього майна в зазначений період часу ОСОБА_3 , з метою особистого збагачення, переконавшись, що його дії не будуть поміченими сторонніми особами, зайшов на подвір`я вище зазначеного господарства та підійшов до приміщення сараю. В подальшому ОСОБА_3 , шляхом вільного доступу знявши металеву защіпку з дверей, проник всередину даного приміщення із якого викрав чавунні плити (бляти) в кількості чотири штуки, які знаходилися в поліетиленовому мішку білого кольору, вартістю 288 грн, спричинивши потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 288 грн.
Таким чином ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням в інше приміщення.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні описаного в обвинувальному акті кримінального правопорушення визнав повністю, пояснив, що він проник в приміщення сараю ОСОБА_6 та викрав чотири чавунні плити (бляти). У вчиненому щиро розкаявся, просив суворо не карати.
Обвинувачений ОСОБА_3 , визнавши свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, за обставин, викладених у обвинувальному акті, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду.
Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, однак подав суду заяву, у якій просив кримінальне провадження розглядати у його відсутності, претензій до обвинуваченого немає, просить його суворо не карати.
Суд, у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України, з`ясувавши правильність розуміння учасниками судового провадження зміст обставин, викладених в обвинувальному акті, які ніким не оспорюються, не маючи сумніву у добровільності їх позицій, а також роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 винен в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднаному з проникненням в інше приміщення, тобто в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, у відповідності до вимог статті 65 КК України, враховує обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно статті 12 КК України відноситься до тяжких злочинів.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до статті 67 КК України судом не встановлено.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого згідно статті 66 КК України є щире каяття.
Відповідно до вимог, визначених у статтях 50, 65 КК України метою покарання є як кара, так і виправлення засуджених та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом враховується, особа винного, який вину визнав повністю, щиро розповідав про скоєне та каявся, його вік, стан здоров`я, а також те, що такий раніше не судимий, добре характеризується за місцем свого проживання, на обліку в лікаря психіатра не перебуває, перебуває на обліку в лікаря нарколога з 07.07.2015 з діагнозом: розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю, відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №563 від 09.12.2021 не потребує застосування примусових заходів медичного характеру, його поведінку до, під час та після вчиненого злочину.
Враховуючи наведене, керуючись принципами індивідуалізації покарання, необхідності і достатності покарання для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та запобігання новим кримінальним правопорушенням, з врахуванням позиції прокурора, потерпілого, суд вважає за можливе призначити обвинуваченому покарання в межах санкції статті обвинувачення у виді позбавлення волі.
Разом з тим, на підставі ст. 75 КК України, суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого від відбування призначеного покарання із випробуванням, встановивши при цьому іспитовий строк, із покладенням на нього обов`язків, згідно ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
При призначення покарання обвинуваченому, суд не вбачає підстав для застосування ст.69 КК України.
Суд вважає, що дане покарання буде необхідним і достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами.
Долю речових доказів суд вирішує згідно з вимогами ст.100 КПК України.
Керуючись статтями 370,371,373,374,376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.185 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.
Згідно ч.1ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Речові докази у справі, а саме: чотири чавунні плити печі, вагою 30,35 кг, які поміщено в поліетиленовий мішок білого кольору, обв`язаний білою ниткою та скріплений биркою, які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів ВП №3 (м.Теребовля) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області, після набрання вироком законної сили, повернути потерпілому.
На вирок може бути подано апеляцію до Тернопільського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, а іншим учасникам судового провадження роз`яснити, що вони мають право отримати його копію в суді.

Суддя ОСОБА_1