Провадження № 1-в/127/621/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 травня 2022 року місто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про звільнення від подальшого відбування покарання за хворобою засудженого ОСОБА_3 за вироком Апеляційного суду Львівської області від 19.09.2008,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора: ОСОБА_4 ,
захисника: ОСОБА_5 ,
засудженого: ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_3 про звільнення від подальшого відбування покарання за хворобою засудженого ОСОБА_3 за вироком Апеляційного суду Львівської області від 19.09.2008.
Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_3 відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі в Державній Установі «Вінницька установа виконання покарань (№ 1)» з 17.05.2009. Засуджений ОСОБА_3 страждає на захворювання органів дихання, визнаний особою з інвалідністю ІІІ групи безтерміново, в установі виконання покарань взятий під нагляд лікаря з діагнозом: бронхіальна астма, персистуюча, середнього ступеня важкості, неодноразово лікувався в Стрижавській багатопрофільній лікарні № 81 стаціонарно, незважаючи на це стан його здоров`я продовжує погіршуватись.
На думку захисників, в умовах ув`язнення, у зв`язку з відсутністю необхідних ліків, обладнання, кваліфікованих спеціалістів, ОСОБА_3 не може бути забезпечено необхідне лікування, постійний моніторинг та контроль за станом його здоров`я, що може призвести до небезпечного для життя ускладнення зупинки дихання. Крім того, постійне перебування у закритому приміщенні також може негативно впливати на перебіг хвороби.
Зважаючи на виключно позитивні характеристики ОСОБА_3 , відсутність дисциплінарних стягнень за весь час відбування покарання, враховуючи висновок лікарсько-консультативної комісії, відповідно до якого наявне захворювання ОСОБА_3 входить до Переліку захворювань, затверджених Наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України № 1348/5/572 від 15.08.2014 «Про затвердження Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі» захисники вважають, що доцільність в подальшому утриманні засудженого з важким захворюванням органів дихання в умовах ув`язнення відсутня.
Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні клопотання підтримав, просив суд його задовольнити, оскільки наявні у ОСОБА_3 захворювання перешкоджають подальшому відбуттю ним покарання та становлять загрозу для його життя. Захисник вважає, що позитивна характеристика засудженого, похилий вік, неможливість самостійно себе обходити та загроза настання невідворотних наслідків дають підстави для звільнення ОСОБА_3 від подальшого відбування покарання у місцях позбавлення волі.
Захисник ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилась про час та місце розгляду справи повідомлялась завчасно та належним чином. До суду надійшла заява останньої про можливість розгляду вказаного клопотання без її участі.
Прокурор ОСОБА_4 заперечував щодо задоволення клопотання, надав ряд документів, що підтверджують належне лікування засудженого ОСОБА_3 , заначив, що злочин за який засуджений ОСОБА_3 , є особливо тяжким, медична частина установи забезпечена всіма лікарськими засобами, звернув увагу суду, що ОСОБА_3 отримує достатнє лікування та вважає, що підстав для задоволення клопотання не має.
Засуджений ОСОБА_3 клопотання підтримав, просив суд його задовольнити з мотивів викладених у клопотанні.
Допитаний в судовому засіданні начальник Стрижавської багатопрофільної лікарні № 81, голова лікарської-консультативної комісії ОСОБА_7 , суду повідомив, що відповідно до ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 07.10.2021 засуджений ОСОБА_3 був представлений на розгляд лікарської консультативної комісії, яка одноголосним рішенням визнала наявне захворювання ОСОБА_3 таким, що входить до Переліку захворювань, затверджених Наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України № 1348/5/572 від 15.08.2014 «Про затвердження Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі» та є підставою для подання матеріалів до суду про звільнення засудженого від подальшого відбування покарання.
Крім того, ОСОБА_7 зазначив, що лікування, яке отримує ОСОБА_3 в установі виконання покарань відповідає Клінічному Протоколу, однак в Установі відсутні дороговартісні ліки для тимчасового покращення стану засудженого, разом з тим, кожен засуджений має право відповідно до ст. 116 КВК України на вільний вибір лікаря, на отримання платних медичних послуг та на отримання передачі ліків за призначенням від рідних. ОСОБА_7 зазначив, що професійний рівень лікарів Стрижавської багатопрофільної лікарні № 81 відповідає займаним ними посадам, проте, для підготовки висновку стану здоров`я засудженого ОСОБА_3 , ОСОБА_7 за власною ініціативою звертався за консультацією до спеціаліста вузького профілю пульмонолога лікарні ім. М.І. Пирогова.
На запитання суду чи перешкоджає наявне в ОСОБА_3 захворювання подальшому відбуванню покарання ОСОБА_7 відповісти не зміг, оскільки це поняття є оціночним та включає в себе окрім наявності такого захворювання і інші фактори.
ОСОБА_7 показав, що умови ув`язнення можуть негативно впливати на стан ОСОБА_3 , однак будь-яка хронічна хвороба передбачає прогресування, незалежно від того, де знаходиться хворий. Позбавлення волі впливає морально негативно, загострення може бути як у тюрмі так на волі.
Допитана в ході судового провадження завідувач терапевтичного відділення Стрижавської багатопрофільної лікарні № 81, лікар ОСОБА_8 , суду повідомила, що засуджений ОСОБА_3 з 2019 року періодично поступає у відділення із загостренням наявного в нього захворювання бронхіальна астма. На час перебування в лікарні наявні всі необхідні ліки. Крім того, ОСОБА_3 був до обстежений лікарем-пульмонологом Вінницької обласної лікарні ім. М.І. Пирогова. Перед засіданням лікарсько-консультативної комісії, ОСОБА_3 15 днів знаходився на лікування в стані середньої важкості.
Коли лікувався держава його забезпечувала медичними препаратами. Має 3 групу інвалідності. Хронічні захворювання мають різний перебіг.
Допитаний в ході судового провадження начальник сектору максимального рівня безпеки Державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№1) ОСОБА_9 , суду повідомив, що засуджений ОСОБА_3 характеризується виключно з позитивної сторони. Відсутність асоціальних властивостей свідчить про його прагнення змінити життя в кращу сторону, виправлення і ресоціалізації даний засуджений не потребує, у зв`язку з чим наявна в нього хвороба не перешкоджає проведенню виховних заходів. Засуджений відбуває покарання в однакових умовах з іншими засудженими, режим утримання виконує. У зв`язку з частим погіршення самопочуття не завжди використовує право на прогулянку. Клопотання про звільнення ОСОБА_3 від подальшого відбування покарання у зв`язку із хворобою підтримує.
Допитаний в ході судового провадження свідок ОСОБА_10 , суду повідомив, що він працює лікарем-пульмонологом у Вінницькій обласній лікарні ім. М.І. Пирогова. Огляд засудженого ОСОБА_3 ОСОБА_10 проводив двічі, вперше в 2019 році та вдруге в 2021 році. Провівши інструментальні та лабораторні обстеження в 2019 році ОСОБА_3 було встановлено діагноз астма середньої важкості, некомпенсована, тоді як в 2021 році в ОСОБА_3 виявлена астма з важким перебігом, легенева недостатність. Оскільки умови, в яких відбуває покарання ОСОБА_3 негативно відображаються на перебіг його хвороби, відповідних ліків в установі немає, тому є ризик раптової смерті. Крім того, в місцях позбавлення волі немає можливості негайно надати першу допомогу. Лікування отримує по протоколу.
Допитаний в ході судового провадження свідок ОСОБА_11 , суду повідомив, що він відбуває покарання із ОСОБА_3 в одній камері протягом тривалого часу. Стан здоров`я ОСОБА_3 останні роки значно погіршився, він неодноразово проходив стаціонарне лікування. У зв`язку з хворобою ОСОБА_3 побутові обов`язки виконувати не може, за власним бажанням йому допомагають ОСОБА_11 та засуджений ОСОБА_12 . Навичками догляду за хворим ОСОБА_11 не володіє, під час нападу задухи він може тільки викликати фельдшера та подати ліки.
Допитаний в ході судового провадження свідок ОСОБА_12 , суду повідомив, що відбуває покарання в одній камері із ОСОБА_3 останні 10 років. За цей час стан здоров`я ОСОБА_3 значно погіршився, всі побутові обов`язки взяли на себе ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . Напади астми в ОСОБА_3 стаються щодня по декілька разів. На хімію у ОСОБА_3 алергія.
Допитаний в ході судового провадження експерт ОСОБА_13 суду надав наступні покази.
Так, на підставі ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 25.01.2022, ним у складі комісії була проведена експертиза № 24-к від 02.03.2022. Дана судово-медична експертиза базується на медичній документації засудженого та не передбачає обов`язкового огляду хворого, разом з тим ОСОБА_13 особисто відвідав установу виконання покарань 02.03.2022 та оглянув засудженого ОСОБА_3 , стан якого відповідав наявним в нього захворюванням та не потребував термінових медичних заходів. Дослідивши повністю медичні документи ОСОБА_3 , враховуючи динаміку хвороби, необхідність в невідкладній медичній допомозі та медичних препаратах, комісія встановила що стан здоров`я засудженого несумісний з подальшим перебуванням в умовах позбавлення волі. Огляд носив формальний характер.
Допитаний в ході судового провадження експерт ОСОБА_14 суду повідомив, що проведення судово-медичної експертизи № 24-к від 02.03.2022 відбувалось на підставі медичної картки амбулаторного хворого ОСОБА_3 та висновку № 15 Лікарської консультативної комісії про медичний огляд засудженого щодо наявності захворювання, визначеного переліком захворювань, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання від 16.11.2021. Будь-яких інших методик проведення експертизи даного виду не передбачено.
Крім того, на запитання чи перешкоджає наявне в ОСОБА_3 захворювання подальшому відбуванню покарання ОСОБА_14 повідомив, що даний термін не є медичним, та відповівши на вказане запитання комісія вийшла за межі своєї компетенції.
Допитана в ході судового провадження експерт ОСОБА_15 , суду повідомила, що висновок № 24-к від 02.03.2022 трактувався на діагнозах, наявних в медичній документації засудженого, а саме в амбулаторній карті засудженого, виписки з Вінницької обласної лікарні ім. М.І. Пирогова та висновку № 15 Лікарської консультативної комісії про медичний огляд засудженого щодо наявності захворювання, визначеного переліком захворювань, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання від 16.11.2021. На запитання чи перешкоджає наявне в ОСОБА_3 захворювання подальшому відбуванню покарання ОСОБА_15 повідомила, що дане питання носить оціночний характер, а тяжкі наслідки в вигляді астматичного статусу можуть настати як на волі так і в місцях відбування покарання. Крім того, зазначила, що ОСОБА_3 може лікуватись як в місцях позбавлення волі так і не в місцях позбавлення волі.
Допитаний в ході судового провадження свідок ОСОБА_16 , суду повідомив, що він працює лікарем терапевтом в Державній установі «Вінницька установа виконання покарань (№ 1)» з грудня 2021 року.
В обов`язки ОСОБА_16 входить нагляд за станом здоров`я засуджених до довічного позбавлення волі. Лікування, яке отримує засуджений ОСОБА_3 повністю відповідає клінічному Протоколу, медична частина установи в повному обсязі забезпечена необхідними препаратами для хворих на бронхіальну астму. Крім того, в разі настання загострення хвороби, засуджений буде госпіталізований для стаціонарного лікування до медичного закладу. За період, коли ОСОБА_16 наглядає за засудженим ОСОБА_3 , останній побажань щодо зміни призначеного лікування чи щодо виклику спеціалістів вузького профілю не виявляв, медичних препаратів від родичів не отримував, користується виключно тими препаратами, що надає медична частина установи виконання покарань.
ОСОБА_16 також повідомив, що в разі виникнення нападу невідкладна допомога в установі надається протягом декількох хвилин, а медична частина забезпечена приладом для кисневого дихання, що допоможе запобігти переходу хвороби в фазу загострення.
За час який він спостерігає за ОСОБА_3 нападів астми у засудженого не було. Від родичів засудженого медичних препаратів не надходило. Всі препарати наявні в установі, якими і лікується засуджений. Щодо загрози здоров`ю ОСОБА_3 сказати не можу. Те лікування яке отримує ОСОБА_3 є максимальним як у тюрмі так і на волі відповідно до протоколу. Захворювання є хронічним. У разі загострення профільна лікарня надає лікування.
Допитаний в ході судового провадження ОСОБА_17 , суду повідомив, що він працює завідувачем Вінницької міської медичної частини № 1 при Державній установі «Вінницька установа виконання покарань (№ 1)» з вересня 2021 року.
За період перебування ОСОБА_17 на займаній посаді ОСОБА_3 невідкладної допомоги не потребував, медичних препаратів від родичів не отримував. Засуджений ОСОБА_3 користується медичними препаратами установи виконання покарань, відомості про використанні інших дороговартісних чи ефективніших ліків відсутні. Крім того, ОСОБА_17 повідомив, що за необхідності засуджений може бути етапований до інших медичних закладів, які базуються саме на захворюванні, наявному в ОСОБА_3 .
Суд вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши клопотання та матеріали клопотання, особову справу засудженого ОСОБА_3 приходить до наступного висновку.
До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про звільнення засудженого ОСОБА_3 від відбування покарання на підставі ст. 84 КК України.
Відповідно до ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання.
На даний час засуджений ОСОБА_3 утримується та відбуває покарання в межах територіальної юрисдикції Вінницького міського суду Вінницької області у Державній установі «Вінницька установа виконання покарань (№ 1)».
Як вбачається із матеріалів особової справи, засудженого ОСОБА_3 останнього засуджено вироком Апеляційного суду Львівської області від 19.09.2008 за ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15, п. п. 5, 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 27, п. п. 5, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 194, ч. 3 ст. 27, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 27, ч.2 ст. 125 КК України до покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна. Ухвалою Верховного Суду України від 24.02.2009 вирок залишено без змін.
Відповідно до ч. 2 ст. 84 КК України, особа, яка після вчинення злочину або постановлення вироку захворіла на іншу тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнена від покарання або від подальшого його відбування. При вирішенні цього питання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, характер захворювання, особу засудженого та інші обставини справи.
Отже, особа звільняється від відбування покарання у разі: якщо така особа після вчинення злочину або постановлення вироку захворіла на іншу тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання.
Перелік захворювань, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання визначений Додатком № 12 до Наказу Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України за № 1348/5/572 від 15.08.2014 «Про затвердження Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі».
Як вбачається із висновку № 15 Лікарської консультативної комісії про медичний огляд засудженого щодо наявності захворювання, визначеного переліком захворювань, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання від 16.11.2021 у засудженого ОСОБА_3 наявний ряд захворювань: бронхіальна астма персистуюча, важкий перебіг, стадія загострення. Емфізема легень. Дифузний пневмосклероз. ВН ІІІ ЛН ІІІ ХЛСН ІІА. ЗЗТБ легень у вигляді кальцинату справа (Д3). ІХС. Атеросклеротичний кардіосклероз. Гіпертонічна хвороба ІІ ст., 2 ст. Гіпертензивне серце (гіпертрофія лівого шлуночку) ризик ССУ високий, СН ІІА. Сечокам`яна хвороба. Пресбіопія обох очей.
Одноголосним рішенням комісії визначено, що наявне захворювання входить до переліку захворювань, що є підставою для подання матеріалів до суду про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання затвердженого спільним наказом Міністерства охорони здоров`я та Міністерства юстиції України від 15.08.2014 № 1348/5/572.
З урахуванням того, що у суду виникли сумніви щодо правильності висновку лікарської комісії судом призначено судово-медичну експертизу засудженому ОСОБА_3 .
Відповідно до висновку експертів № 24-к від 02.03.2022 встановлено, що наявне у ОСОБА_3 захворювання органів дихання бронхіальна астма з легеневою недостатністю ІІІ стадії входить до Переліку захворювань, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, пункт ІХ.
Наявні медичні дані свідчать про ускладнення та тяжкі наслідки хвороб ОСОБА_3 за час відбування покарання. Характер наявних захворювань, перебіг вказаних патологічних змін свідчать про різке погіршення стану та розвитку ускладнень, що відбувалось в період 2019-2021 років в місцях позбавлення волі. Це свідчить про те, що подальше перебування в місцях позбавлення призведе до прогресування ускладнень і становить загрозу життю хворого. Прогноз при даному захворюванні органів дихання щодо вилікування несприятливий. Характер наявних у ОСОБА_3 захворювань у високій мірі обумовлює прогноз виникнення у будь-який момент небезпечних для життя ускладнень, зокрема ризик раптової смерті від нападу бронхіальної астми, смерті від серцево-судинних ускладнень гіпертонічної хвороби, тому подальше утримання особи в місцях позбавлення волі без надання спеціалізованої медичної допомоги загрожує його життю.
Лікування наявних у ОСОБА_3 захворювань потребує високоспеціалізованої третинної допомоги (стаціонарної та амбулаторної). Лікувальні заклади установ виконання покарань не відносяться до закладів високоспеціалізованої третинної медичної допомоги.
Характер на важкість наявних у ОСОБА_3 хронічних захворювань органів дихання та серцево-судинної системи виключають можливість забезпечення в умовах місць позбавлення волі під час відбуття покарання належних лікувальних заходів, спрямованих на збереження його життя. Комісія вважає, що стан здоров`я ОСОБА_3 несумісний (перешкоджає) подальшому відбуванню покарання в умовах місць позбавлення волі. Характер наявних у ОСОБА_3 захворювань обмежують життєдіяльність особи та свідчать про потребу сторонньої допомоги та догляду.
Захворювання органів дихання у ОСОБА_3 у вигляді бронхіальної астми, згідно медичної документації та амнестично, виникло більше 30 років до моменту проведення експертизи.
У ході судового провадження захисником ОСОБА_5 надано відповідь на адвокатський запит № 963 від 14.12.2021 установи, яка проводила останню експертизу відносно ОСОБА_3 № 24-к від 02.03.2022, відповідно до якого вбачається, що питання чи перешкоджають наявні у засудженого захворювання подальшому відбуттю покарання не входить до компетенції судово-медичної експертизи.
Разом з тим, у ході судового провадження експерт ОСОБА_13 , який проводив експертизу засудженого ОСОБА_3 та є виконавцем вищевказаного листа зазначив, що експерти при відповіді у експертизі на вказане питання вийшли за межі своєї компетенції. З урахуванням вказаного суд у цій частині висновок експертів № 24-к від 02.03.2022 до уваги не приймає.
Відповідно до у п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про звільнення від відбуття покарання засуджених, які захворіли на тяжку хворобу» № 8 від 28.09.1973 вирішуючи питання про звільнення від дальшого відбуття покарання осіб, які захворіли на тяжку хворобу, суд має виходити не тільки з висновку лікарської комісії, а й враховувати тяжкість вчиненого злочину, поведінку засудженого під час відбуття покарання, ставлення до праці, ступінь його виправлення, чи не ухилявся він від призначеного лікування, а також інші обставини.
Суд звертає увагу на те, що відповідно до п. 2 вищевказаної постанови Верховного Суду України факт захворювання засудженого на тяжку хворобу сам по собі не тягне обов`язкового звільнення від відбуття покарання.
При прийнятті відповідного рішення суд має ураховувати тяжкість вчиненого злочину, характер захворювання, особу засудженого та інші обставини справи, які б у сукупності давали можливість у кожному конкретному випадку встановити баланс між необхідністю гуманного ставлення до тяжко хворого і недопущенням з його боку подальшої злочинної поведінки після звільнення.
Для з`ясування того, чи вчинювати особа в разі її звільнення нові злочини, та для розв`язання інших суміжних питань має забезпечуватись індивідуальний підхід до кожної особи.
Зокрема, потребує уваги її поведінка під час відбування покарання, ставлення до праці, причини виникнення хвороби, ступінь впливу хвороби на процес реалізації мети покарання, причини, які призвели до виникнення та розвитку хвороби, ухилення від лікування, тривалість відбутого покарання, можливість здійснювати лікування засудженого за умови відбування покарання тощо.
Згідно роз`яснень, викладених у п. п. 1-3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про звільнення від відбуття покарання засуджених, які захворіли на тяжку хворобу» № 8 від 28.09.1973 вбачається, що при вирішенні питання про звільнення від відбуття покарання через хворобу суди мають забезпечити індивідуальний підхід до кожного засудженого.
Судом встановлено, що відповідно до характеристики від 09.02.2022 засуджений ОСОБА_3 з 01.12.2006 по 05.03.2009 утримувався в Державній установі «Львівська установа виконання покарань» № 19 де характеризувався посередньо, заходи заохочення та стягнення не застосовувались.
З 06.02.2009 утримувався в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» де характеризувався посередньо, заходи заохочення та стягнення не застосовувались.
У Державну установу «Вінницька установа виконання покарань» № 1 прибув 17.05.2009, дисциплінарні стягнення не застосовувались. ОСОБА_3 дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи, за що був дев`ять разів заохочений. Заохочення більша частина з яких додаткове або короткострокове побачення.
Засуджений ОСОБА_3 у взаємовідносинах не конфліктний. Дбайливо ставиться до майна установи, спальне місце утримує в чистоті, має охайний зовнішній вигляд. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи.
До праці не залучався.
Тобто, за час відбуття покарання починаючи з 01.12.2006 засуджений ОСОБА_3 характеризувався, як посередньо, так і позитивно.
Згідно постанови начальника установи від 18.12.2014 ОСОБА_3 був переведений з приміщень камерного типу, для тримання двох осіб, до багатомісних приміщень камерного типу, згідно ст. ст. 100, 151-1 КВК України.
Згідно оцінки ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення, з використанням підсистеми «Касандра», єдиного реєстру засуджених осіб взятих під варту, у засудженого ОСОБА_3 встановлено середній рівень ризику.
У ході судового провадження захисниками ОСОБА_5 та ОСОБА_6 зазначено, що однією з підстав для звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_3 є неналежне лікування хвороби, яка входить в перелік підстав для звільнення засуджених від відбування покарання. На підтвердження вказаного захисниками надано суду ряд документів, які доводять факт неналежного лікування ОСОБА_3 в установі.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 хворіє на бронхіальну астму з 1989 року, тобто до вчинення злочину та постановлення вироку. Вказане і підтверджено висновком експертів № 24-к від 02.03.2022 де зазначено, що захворювання органів дихання у ОСОБА_3 у вигляді бронхіальної астми виникли більше ніж 30 років до моменту проведення експертизи.
Згідно показів свідків-лікарів та свідків-експертів та доказів, які наявні у матеріалах справи лікування засудженого ОСОБА_3 є ідентичним та таким, яким би останнього лікували і не в місцях позбавлення волі. Відповідно до показань свідків, які допитувались у ході судового провадження хвороба ОСОБА_3 може прогресувати, як у місцях позбавленнях волі, так і не перебуваючи у місцях позбавлення волі. Також, з матеріалів справи та показань свідків вбачається, що в Державній установі «Вінницька установа виконання покарань» № 1 наявні всі лікуючи засоби та ліки для лікування засудженого ОСОБА_3 , вказане підтверджується переліком лікарських засобів відповідно до додатку 8 а, який наявний в матеріалах справи.
Відповідно до протоколів лікування бронхіальної астми ліки, що застосовуються для лікування астми, розділяють на два загальні класи: ліки швидкого полегшення, що застосовують для лікування гострих симптомів; та ліки тривалої дії, що застосовують для запобігання ускладнень. Серед ліків у лікуванні бронхіальної астми застосовується такий препарат як сальбутамол інгалятор (альбутерол USAN), який є терапією першої лінії для лікування астми.
У ході судового провадження встановлено, що саме цей медичний засіб інгалятор в установі отримує ОСОБА_3 для лікування бронхіальної астми.
Вказане підтверджується і тим, що за період відбування покарання, відповідно до Журналу передач та показів, як свідків, так і пояснень захисника ОСОБА_3 інших лікуючих засобів засудженому ОСОБА_3 від родичів не передавалось, тобто останній лікувався виключно медичними препаратами Державної установи «Вінницька установа виконання покарань» № 1.
Доводи захисників, що ОСОБА_3 обмежений в доступі до необхідних йому інших медичних препаратів, небулайзерної терапій та спеціалізованих закладів охорони здоров`я є необґрунтованими.
Так, відповідно до ч. 5 ст. 116 КВК України засуджений має право звертатися за консультацією і лікуванням до закладів охорони здоров`я, що мають ліцензію Міністерства охорони здоров`я України, які надають платні медичні послуги та не віднесені до відання центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань. Оплата таких послуг і придбання необхідних ліків здійснюється засудженим або його рідними та близькими за рахунок власних коштів. Консультування та амбулаторне лікування в таких випадках здійснюються в медичних частинах колоній за місцем відбування покарання під наглядом персоналу медичної частини. У разі необхідності лікування в умовах стаціонару засуджений має право отримувати медичну допомогу і лікування, в тому числі платні медичні послуги за рахунок особистих грошових коштів чи коштів рідних та близьких, у зазначених закладах охорони здоров`я. Підставою для надання такої медичної допомоги є медичний висновок. Режим перебування засуджених на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, не віднесених до відання центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, визначається законодавством.
Разом з тим, відповідно до довідки заступника начальника установи із соціально-виховної та психологічної роботи Державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№ 1)» засуджений ОСОБА_3 протягом 2019-2021 років з приводу порушення його права на медичну допомогу, забезпечення госпіталізації до вибраного ним лікарняного закладу не звертався, такі заяви і відсутні у медичних документах наданих прокурором за весь час відбуття покарання.
Вказане підтвердили, як допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_17 , ОСОБА_16 , так і не заперечується засудженим ОСОБА_3 .
Тобто, судом встановлено, що лікування наявного у ОСОБА_3 захворювання можливо в умовах установи, а також в інших закладах за рахунок особистих грошових коштів чи коштів рідних та близьких.

Крім того, судом враховано те, що ОСОБА_3 засуджений за особливо тяжкий злочин, має ІІІ групу інвалідності, строк відбутої частини покарання, а також суд приймає до уваги те, що ОСОБА_3 отримує належне лікування в умовах пенітенціарної системи, що встановлено та підтверджено у ході судового провадження, як показаннями свідків допитаних у ході судового розгляду, так і копіями медичних даних наявних у матеріалах справи.
Відповідно до Рішення ЄСПЛ від 09.07.2013 у справі «Бубнов проти Росії» суд визнав відсутність порушення ст. 3 Конвенції у зв`язку із якістю медичної допомоги наданою засудженому у місцях позбавлення волі (за аналогічних обставин).

Також, відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про звільнення від відбуття покарання засуджених, які захворіли на тяжку хворобу» № 8 від 28.09.1973 звільнення від відбуття покарання через хворобу з місць позбавлення волі може бути застосоване судом до тих засуджених, які захворіли під час відбуття покарання і ця хвороба перешкоджає відбувати покарання, тобто у випадках, коли дальше утримання в місцях позбавлення волі загрожує їх життю або може призвести до серйозного погіршення здоров`я чи інших тяжких наслідків. Це стосується й тих осіб, які захворіли до засудження, але під час відбуття покарання їхня хвороба внаслідок прогресування набула характеру, зазначеного в Переліку захворювань.
При цьому, законним приводом до розгляду питання про звільнення від відбуття покарання засудженого, який захворів на тяжку хронічну хворобу, є подання начальника виправно-трудової установи чи слідчого ізолятора, спецчастини яких обслуговують лікарні для засуджених. У поданні повинні бути наведені такі відомості про особу засудженого: яким судом, коли, за яким законом його було засуджено; міра покарання; відбутий строк останнього; дані про його поведінку за весь час відбування покарання; відомості про минулі судимості; ступінь відшкодування збитків, заподіяних злочином фізичним, юридичним особам і державі; хвороба, якою він страждає, - а також сформульовано прохання про звільнення засудженого від дальшого відбуття покарання у зв`язку з тим, що він захворів на тяжку хворобу. До подання додаються копія вироку, особова справа засудженого та висновок спеціальної лікарської комісії ( п. 5 вказаної вище постанови ВСУ № 8 від 28.09.1973р.).
Разом з тим, як вбачається з матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_3 , якому встановлений діагноз бронхіальна астма з моменту відбуття покарання, жодна установа виконання покарань, де ОСОБА_3 перебував не зверталась до суду з відповідним поданням.
З урахуванням викладеного, а саме те, що при вирішенні питання, щодо звільнення засудженого від відбуття покарання у зв`язку із хворобою не є вирішальним висновок комісії, а судом мають бути враховані всі обставини справи, а тому суд не вбачає підстав для задоволення клопотання захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_3 про звільнення від подальшого відбування покарання за хворобою засудженого ОСОБА_3 за вироком Апеляційного суду Львівської області від 19.09.2008.
Керуючись, ст. 537, 539, 370, 372 КПК України, ст. 84 КК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У клопотанні про звільнення від подальшого відбування покарання за хворобою засудженого ОСОБА_3 за вироком Апеляційного суду Львівської області від 19.09.2008 відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: