справа № 362/4781/21
провадження № 1-кп/362/314/22
ВИРОК
Іменем України
08.09.2022

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Василькові кримінальне провадження за №0000400 від 09липня 2021 року щодо

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Васильків Київської області, громадянин України, з базовою загально середньою освітою, одружений, має на утриманні двох малолітніх та двох неповнолітніх дітей, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий (далі ОСОБА_3 )

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 289 Кримінального кодексу України.

У судове засідання прибули:

прокурор ОСОБА_4 ;

обвинувачений ОСОБА_3 ;

захисник ОСОБА_5 .

Суд установив:
08 липня 2021 року близько 21:00 години, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_3 перебував за адресою: Київська область, Обухівський район, місто Васильків, провулок Шевченка, навпроти будинку № 31, де поряд, на асфальтованому майданчику за вище вказаною адресою, помітив транспортний засіб автомобіль марки Volkswagen модель Transporter 4, білого кольору, номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі (кузова рами) НОМЕР_2 , з якого в подальшому вийшов ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У цей час у ОСОБА_3 виник прямий умисел на незаконне заволодіння автомобілем марки Volkswagen моделі Transporter 4, білого кольору, номерний знак НОМЕР_1 , який знаходився за вищевказаною адресою. Реалізуючи свій злочинний намір, маючи мету заволодіти транспортним засобом, пересвідчившись, що за його діями ніхто не спостерігає, останній підійшов до автомобіля марки Volkswagen модель Transporter 4, білого кольору, номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі (кузова рами) НОМЕР_2 , де через незачинені водійські двері сів за кермо вказаного автомобіля та за допомогою ключа, який знаходився в замку запалення, привів двигун в дію та розпочав рух. У подальшому ОСОБА_3 з місця вчинення події зник, розпорядився викраденим автомобілем на власний розсуд.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєнні кримінального правопорушення визнав, щиро розкаявся і пояснив, що влітку 2021 року до нього звернувся знайомий з метою заміни мастила в двигуні. Влітку 2021 року, ввечері, точної дати й часу він не пам`ятає, під час конфлікту власника автомобіля з іншою людиною, він сів за кермо автомобіля без дозволу власника та поїхав з місця конфлікту. Повернувшись на місце приблизно через одну годину, він побачив працівників поліції, яких викликав власник автомобіля. Зазначив, що вибачився із власником, запевнив, що ніколи не вчинить подібного, просив суворо не карати.

Від потерпілого надійшла заява про слухання справи в його відсутності, а також повідомлення про відсутність наміру подавати цивільний позов у даному кримінальному провадженні. Щодо міри покарання обвинуваченому потерпілий поклався на розсуд суду.

Враховуючи те, що обвинувачений й інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи, і суд установив, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення статті 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і провів судовий розгляд із застосуванням правил частини 3 зазначеної статті, обмеживши дослідження доказів допитом обвинуваченого та матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого.

Ухвалюючи вирок, суд вважає за необхідне відповідно до положень статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та відповідну практику Європейського суду з прав людини.

Так, у рішеннях у справі «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року Європейський суд з прав людини зазначив, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

За наведених вище підстав суд вважає доведеним поза розумним сумнівом пред`явлене ОСОБА_3 обвинувачення та кваліфікує його діяння за частиною 1 статті 289 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом.

Вирішуючи питання щодо призначення покарання, суд, беручи до уваги приписи статті 65 КК України, виходить із такого.

Кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 289 КК України, є нетяжким злочином.

Дослідивши матеріали, які характеризують особу обвинуваченого, суд установив, що він характеризується виключно позитивно, раніше не судимий, одружений, є багатодітний батьком, на утриманні якого знаходяться діти: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та дитина дружини ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на обліку в лікарів нарколога чи психіатра він не перебуває.

Обставиною, що пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання, суд не встановив.
Підстави для застосування статей 69, 69-1 КК України відсутні.
За наведених обставин суд уважає за можливе призначити ОСОБА_3 мінімальне покарання, передбачене санкцією частини 1 статті 289 КК України, у виді обмеження волі на строк три роки.

Суд вважає, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень і таким чином сприятиме досягненню визначеної у статті 50 КК України мети загальної і спеціальної превенції.

При цьому суд, враховуючи особу обвинуваченого й обставини справи, вважає за можливе, застосувавши статтю 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням із встановленням йому обов`язків, передбачених статтею 76 КК України.

Процесуальні витрати відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Речові докази відсутні.

Керуючись статтями 100, 124, 369-371, 373, 374 КПК України, суд

ухвалив:

1. Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 289 КК України.

2. Призначити ОСОБА_3 покарання у виді обмеження волі на строк три роки.

3. Звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк один рік.

4. Покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:

4.1. періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

4.2. повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили. Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1