Провадження №1-кс/760/3348/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2022 року м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_2., за участю секретаря ОСОБА_3., розглянувши клопотання прокурора Солом`янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4. про арешт майна у кримінальному провадженні №0000187 від 04.08.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.4 ст.190 КК України,-

в с т а н о в и в:

Прокурор Солом`янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4. звернулася з клопотанням про арешт майна, згідно якого, просила: задовольнити дане клопотання і винести ухвалу про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 для попередження можливої неправомірної реєстрації та відчуження.

В обґрунтування клопотання зазначила, що Солом`янською окружною прокуратурою м. Києва здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні №0000187 від 04.08.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.4 ст.190 КК України.

Солом`янською окружною прокуратурою м. Києва отримано інформацію щодо можливого замаху на шахрайське заволодіння в особливо великих розмірах невстановленими особами, спадковим майном померлого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в тому числі об`єктом нерухомості, а саме квартирою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , яка належала на праві власності померлому у якого на даний час не встановлені родичі.

Під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер приблизно 22.06.2021, актовий запис про смерть №16015 від 13.07.2021 зареєстрований Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління МЮ (м. Київ), свідоцтво не видано, паспорт не здано.

Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть за №010-3044 від 29.06.2021 причини смерті ОСОБА_1 не встановлені через гнильні зміни трупу, поховання здійснено за рахунок держави.

Згідно інформації КП КМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації» квартира, яка розташована, за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі договору купівлі-продажу квартири посвідченого за реєстровим №6270 від 11.10.2002 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 на праві власності належить ОСОБА_1 .

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, по вказаному об`єкту нерухомості відомості не внесені.

Разом з цим, за інформацією відділу з питань реєстрації місця проживання /перебування фізичних осіб Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації та інформації з Реєстру територіальної громади міста Києва у вказаній квартирі зареєстрований лише померлий.

Відповідно до інформації наданої Солом`янським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) актових записів про народження, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені відносно ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , не встановлено.

Таким чином, досудовим розслідуванням осіб з якими померлий ОСОБА_1 перебуває в родинному зв`язку на даний час, не встановлено.

Згідно інформації зі Спадкового реєстру заповіти від імені ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не зареєстровані, спадкова справа не заведена.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.1277 ЦК України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.

Проте, наявні особи, які стверджують що перебувають з померлим у родинних відносинах.

З огляду на викладене, внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.4 ст.190 КК України (попередня кваліфікація).

Враховуючи вищевикладене, постановою про визнання предметів в якості доказів процесуальним керівником у кримінальному провадженні вищезазначена квартира визнана речовим доказом.

З метою попередження можливого неправомірного заволодіння та подальшого відчуження об`єкту нерухомості, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , який належатиме територіальній громаді міста Києва в особі Київської міської ради, або законним спадкоємцям померлого ОСОБА_1 , виникла необхідність, у накладенні арешту на вище вказане майно.

Від прокурора Солом`янської окружної прокуратури м. Києва до канцелярії суду було подано клопотання про долучення копії документів у кримінальному провадженні.

В судове засідання сторони не з`явилися. Про дату, час і місце повідомлялися належним чином.

До канцелярії суду від прокурора надійшла заява про розгляд зазначеного клопотання без її участі на підставі матеріалів, які наявні у справі.

Від представника Київської міської ради надійшло клопотання в якому просить судове засідання провести без її участі та задовольнити клопотання прокурора у повному обсязі.

Перевіривши зміст клопотання, дослідивши матеріали додані до клопотання, проаналізувавши підстави, які мають значення для вирішення питання про арешт, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Положеннями ст.7 КПК України визначено, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, та диспозитивності.

Відповідно до ч.3 ст.26 КПК України слідчий суддя у кримінальному провадження вирішує лише ті питання, які винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

За положеннями ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна, слідчий суддя, суд, повинен врахувати, зокрема, правову підставу для арешту майна.

З матеріалів клопотання вбачається, що Солом`янською окружною прокуратурою м. Києва здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні №0000187 від 04.08.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.4 ст.190 КК України.

Солом`янською окружною прокуратурою м. Києва отримано інформацію щодо можливого замаху на шахрайське заволодіння в особливо великих розмірах невстановленими особами, спадковим майном померлого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в тому числі об`єктом нерухомості, а саме квартирою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , яка належала на праві власності померлому у якого на даний час не встановлені родичі.

Постановою про визнання предметів в якості доказів процесуальним керівником у кримінальному провадженні квартира за адресою: АДРЕСА_2 визнана речовим доказом.

Відповідно до ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

За викладених обставин, враховуючи правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням ст.ст.170-173 КПК України, приходжу до переконання, що клопотання про накладення арешту на майно підлягає задоволенню з метою збереження речових доказів, задля забезпечення дієвості та об`єктивності розслідування у вказаному кримінальному провадженні, оскільки незастосування арешту може призвести до настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Приходячи до такого висновку, слідчий суддя враховує й те, що в даному випадку обмеження права володільця майна є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту. При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

На підставі вищевикладеного, клопотання про накладення арешту на майно підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.98, 107, 131, 132, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-

у х в а л и в:

Клопотання прокурора Солом`янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4. про арешт майна у кримінальному провадженні №0000187 від 04.08.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.4 ст.190 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на майно, а саме на: квартиру АДРЕСА_1 для попередження можливої неправомірної реєстрації та відчуження у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000187 від 04.08.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.4 ст.190 КК України.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя - ОСОБА_2