Справа № 132/3403/21
Провадження №11-кп/801/359/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 березня 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
з секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження, внесене до ЄРДР за № 0000270 від 30.08.2021, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 на вирок Калинівського районного суду Вінницької області від 19.01.2022, яким
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Рахів, Рахівського району Закарпатської області, жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого;
визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 289 КК України, і призначено покарання:
-за ч. 2 ст. 146 КК України 4 роки позбавлення волі;
-за ч. 2 ст. 289 КК України 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.
Відповідно ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_8 призначено остаточну міру покарання у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.
Відповідно ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням із іспитовим строком 3 роки. Згідно ч. 1 п. 1, 2 ст. 76 КК України покладено обов`язки на ОСОБА_8 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_8 тримання під вартою скасовано та звільнено його з-під варти в залі суду.
Початок строку відбування покарання засудженому ОСОБА_8 з іспитовим строком постановлено обчислювати з моменту проголошення вироку суду.
Зараховано засудженому ОСОБА_8 в строк відбуття покарання термін його перебування під вартою, а саме з 30.08.2021 по 19.01.2022.

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українця, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 289 КК України, та призначено йому покарання:
-за ч. 2 ст. 146 КК України 4 роки позбавлення волі;
-за ч. 2 ст. 289 КК України 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.
Відповідно ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_9 призначено остаточну міру покарання у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.
Відповідно ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання з випробуванням із іспитовим строком 3 роки. Згідно ч. 1 п. 1, 2 ст. 76 КК України покладено обов`язки на ОСОБА_9 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Початок строку відбування покарання засудженому ОСОБА_9 з іспитовим строком постановлено обчислювати з моменту проголошення вироку суду.
Стягнуто солідарно із засуджених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 на користь держави 2913,61 грн на відшкодування витрат за проведення експертиз.
Вирішено питання з речовими доказами.

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_8 , перебував в приятельських стосунках з ОСОБА_10 , оскільки винаймали разом житло у АДРЕСА_2 .
29.08.2021 власник квартири повідомив про те, що він не бажає аби в подальшому ОСОБА_11 винаймав в нього житло.
Враховуючи те, що ОСОБА_11 іншого житла у м. Вінниці не мав, тому запропонував ОСОБА_10 відвезти його за місцем проживання батьків у с. Глинськ Хмільницького (бувшого Калинівського) району Вінницької області, так як ОСОБА_12 було відомо, що ОСОБА_10 має в користуванні транспортний засіб ВАЗ 21063 днз НОМЕР_1 .
Тому, близько 18 год ОСОБА_11 та ОСОБА_10 виїхали з м. Вінниці.
Приїхавши близько 20 год в с. Глинськ Хмільницького (бувшого Калинівського) району Вінницької області ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , за проханням самого ж ОСОБА_13 поїхали до його товариша - ОСОБА_9 , який проживає за адресою АДРЕСА_3 .
Через годину ОСОБА_11 повідомив, що йому необхідно їхати до батька тому він разом із ОСОБА_9 та ОСОБА_10 поїхали до будинку ОСОБА_14 , який проживає за адресою АДРЕСА_1 . Приїхавши до будинку батька ОСОБА_13 , ОСОБА_9 та ОСОБА_14 сіли до столу вживати алкогольні напої.
Близько 22 год 29.08.2021 ОСОБА_11 повідомив ОСОБА_10 , що необхідно ОСОБА_9 відвезти додому. Приїхавши до будинку ОСОБА_9 , що за адресою АДРЕСА_3 , ОСОБА_10 автомобіль залишив не замкненим, а ключі в замку запалення.
В подальшому, 29.08.2021 близько 23 год 30 хв, перебуваючи в будинку ОСОБА_15 за адресою АДРЕСА_3 між ОСОБА_11 та ОСОБА_10 виник конфлікт з приводу винаймання житла у м. Вінниці, під час якого ОСОБА_11 , наніс 1 удар кулаком ОСОБА_10 в область обличчя. ОСОБА_9 приєднався до нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , завдавши 4-5 ударів кулаком в область грудної клітини та 3-4 удари кулаком в область потилиці. Після чого, ОСОБА_11 знову наніс ОСОБА_10 2-3 удари кулаком в область обличчя та 2-3 удари кулаком в область грудної клітини.
Не зупиняючись на цьому, ОСОБА_9 , за вказівкою ОСОБА_16 , взяв належний йому ремінь, який висів на вішалці та зв`язав руки ОСОБА_10 .
Продовжуючи свої злочинні дії, близько 01 год 00 хв 30.08.2021 у ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_9 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , виник умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, з корисливою метою, а саме автомобілем ВАЗ 21063 днз НОМЕР_1 , що відповідно до технічного поспорту НОМЕР_2 належить ОСОБА_17 , право користування якого належить ОСОБА_10 .
Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_11 , всупереч волі та бажання ОСОБА_10 , відкрив передні водійські дверці та, запустив двигун автомобіля, ключем, який був наявний в замку запалювання, таким чином привівши в рух транспортний засіб. В цей час, ОСОБА_9 , посадив на заднє пасажирське сидіння ОСОБА_10 із зв`язаними руками, а сам сів на переднє пасажирське сидіння.
Так, ОСОБА_11 , встановивши контроль над транспортним засобом, шляхом запуску двигуна, разом з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 поїхали до батька ОСОБА_13 .
Приїхавши, до будинку батька ОСОБА_13 , що за адресою АДРЕСА_1 , ОСОБА_9 , наніс ОСОБА_10 2-3 удари кулаком в область потилиці та 2-3 удари кулаком в область тулуба. ОСОБА_11 , в свою чергу, знову почав наносити тілесні ушкодження ОСОБА_10 , завдавши 2-3 удари кулаком в область обличчя та 2-3 удари кулаком в область тулуба. Після чого ОСОБА_11 , спотикнувся та впав.
Скориставшись, лежачим положенням ОСОБА_13 , ОСОБА_10 почав тікати із зав`язаними руками із будинку.
Однак, ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , наздогнали ОСОБА_10 , біля будинку, заштовхали його до багажного відділення автомобіля ВАЗ 21063.
Після цього, ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , сіли всередину автомобіля поїхали в напрямку лісосмуги с. Глинськ Хмільницького (бувшого Калинівського) району Вінницької області, при цьому за кермом автомобіля сидів ОСОБА_11 таким чином продовжуючи рух на вказаному транспортному засобі, примусово відсторонивши ОСОБА_10 від його керування.
Під`їхавши до лісосмуги, автомобіль ВАЗ 21063 державний номерний знак НОМЕР_1 , з технічних причин зупинився та не зміг продовжувати рух.
ОСОБА_11 та ОСОБА_9 вирішили витягнути ОСОБА_10 з багажного відділення транспортного засобу, аби той допоміг штовхати автомобіль, при цьому руки його були зв`язані.
Після того, як двигун автомобіля був запущений, то ОСОБА_9 , розв`язав руки ОСОБА_10 та посадив на заднє сидіння автомобіля.
В цей час, ОСОБА_10 , скориставшись тим, що його руки були розв`язані, зумів самостійно відчинити задні пасажирські дверцята автомобіля, втекти від ОСОБА_13 та ОСОБА_9 .
Після чого, ОСОБА_11 та ОСОБА_18 , почали шукати ОСОБА_10 , однак, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, довго пошуки здійснювати по лісу не змогли.
В подальшому, ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , самостійно запустити двигун та привести в рух автомобіль ВАЗ 21063 не змогли.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 73 від 31.08.2021, у ОСОБА_10 виявлено тілесні ушкодження у вигляді синців обличчя, підшкірних крововиливів волосяної частини голови, синців та саден тулуба, саден рук. Вищевказані тілесні ушкодження у ОСОБА_10 виникли від травматичної дії (удару, співударяння) тупого (-их) твердого (-их) предмета (предметів) з обмеженою контактуючою поверхнею, давністю утворення в межах доби до обстеження, належать до легких тілесних ушкоджень.
Відповідно до висновку судової транспортно-товарознавчої експертизи № СЕ-19/102-21/13207-АВ від 12.10.2021, ринкова вартість автомобіля марки ВАЗ 21063 днз НОМЕР_1 без пошкодження станом на момент вчинення кримінального правопорушення, а саме станом на 30.08.2021 становила 13815,00 грн.
Прокурор подав апеляційну скаргу на вирок суду, в якій, не оспорюючи кваліфікацію дій ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та доведеність їх вини, вважає, що вирок суду є незаконним та підлягає зміні на підставі ст. 413 КПК України через неправильне застосування Закону України про кримінальну відповідальність. Вказує, що суд не правильно вирішив питання з процесуальними витратами, стягнувши їх з обвинувачених солідарно, а не в рівних долях.
Заслухавши доповідь судді, виступ прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апелянта, колегія апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, враховуючи наступне.
Відповідно ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним, є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим кодексом.
Відповідно до положень п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України у резолютивній частині вироку зазначаються у разі визнання особи винуватою, окрім іншого, рішення про відшкодування процесуальних витрат.
Згідно ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Так, відповідно до роз`яснень п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 07.07.1995 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтвердженні витрати на залучення експерта. У справі, в якій засуджено декілька осіб, судові витрати мають визначатися в певних частках з урахуванням ступеня вини та майнового стану кожного із засуджених.
В ході досудового розслідування даного кримінального провадження призначались та проводились судова транспортно-товарознавчої та судова біологічна експертиза, загальна вартість яких становить 2913,61 грн.
При ухваленні вироку судом не дотримано вимог ч. 2 ст. 124 КПК України та не враховано роз`яснення вказаної постанови ВСУ і ухвалено рішення про стягнення солідарно, а не в рівних частинах із обвинувачених на користь держави судових витрат.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 408 КПК України, суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі зменшення сум, які підлягають стягненню, або збільшення цих сум, якщо таке збільшення не впливає на обсяг обвинувачення і правову кваліфікацію кримінального правопорушення.
З огляду на викладене, апеляційний суд вважає за необхідне змінити вирок суду в частині вирішення питання з процесуальними витратами.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 задовольнити.
Вирок Калинівського районного суду Вінницької області від 19.01.2022 стосовно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 289 КК України змінити.
В резолютивній частині вироку зазначити про стягнення з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в рівних частинах 2913 (дві тисячі дев`ятсот тринадцять) гривень 61 копійку на користь держави за проведення судової транспортно-товарознавчої та судової біологічної експертиз.
В решті вирок залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців із дня її проголошення, набуває законної сили з моменту оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4