Номер справи137/830/22

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24.10.2022 Літинський районний суд Вінницької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , будучи неодноразово судимий, востаннє за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 24.11.2015 за ч.1, ч.2 ст.289 КК України до покарання у вигляді 6 років позбавлення волі та з 20.05.2017 відбуваючи дане покарання у Державній установі «Літинська виправна колонія (№123)», розташованої за адресою: Другий провулок Богдана Хмельницького, 9А, смт. Літин Вінницького району Вінницької області, на шлях виправлення не став, систематично порушував встановлений режим утримання засуджених в місцях позбавлення волі, за що неодноразово притягувався до дисциплінарної відповідальності. За час відбування призначеного покарання в Державній установі «Літинська виправна колонія (№ 123)» засуджений ОСОБА_4 зарекомендував себе з негативної сторони, допустив шістдесят одне порушення режиму відбування покарання засудженими до позбавлення волі, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника установи, у тому числі шістнадцять разів поміщався до дисциплінарного ізолятора (ДІЗО) та чотири рази переводився до приміщення камерного типу (ПКТ). Востаннє, за порушення режимних вимог, до ОСОБА_4 ухвалою Літинського районного суду Вінницької області від 13.06.2022 та постановою начальника ДУ «Літинська виправна колонія (№ 123)» від 21.06.2022 застосовано дисциплінарне стягнення у виді переведення до приміщення камерного типу строком на 1 (один) місяць, з 21.06.2022. Дані порушення виражені у відмові приступити до прибирання дільниць КДіР згідно графіка, систематичного порушення розпорядку дня, пошкодженні державного майна, перешкоджанні проведенню обшуку, вживанні спиртовмісних речовин та користуванні забороненими предметами. Засуджений свідомо не виконує передбачені законні вимоги персоналу та адміністрації установи, порушує режим тримання засуджених до позбавлення волі, умисно уникає виконання робіт із самообслуговування та не бажає ставати на шлях виправлення.
Так, 09.08.2022 приблизно о 10:52год, з метою поліпшення житлово-побутових умов засуджених, згідно затвердженого 01.08.2022 графіку чергувань засуджених по прибиранню території та приміщень відділення СПС №6 на серпень 2022 року, ОСОБА_4 , якого раніше було ознайомлено з даним графіком, начальником ДУ «Літинська виправна колонія (№ 123)» ОСОБА_5 у присутності старшого оперуповноваженого ОГ ОСОБА_6 , старшого оперуповноваженого ОГ ОСОБА_7 , виконуючого обов`язки начальника відділення СПС ОСОБА_8 , чергового помічника начальника установи ОСОБА_9 , згідно вимог ч.5 ст.118 КВК України, було поставлено законну вимогу щодо необхідності приступити до виконання обов`язків (робіт) по прибиранню закріпленої за відділенням СПС №6 території, для чого йому надано необхідний інвентар та визначено обсяг робіт, які він мав виконати. Однак, засуджений ОСОБА_4 , не зважаючи на те, що йому відомі права та обов`язки засуджених, умови відбування покарання у виді позбавлення волі, які визначені ст.9, ч.3 ст.107 КВК України, Правилами внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 2823/5 від 28.08.2018 (далі - Правил), а також будучи притягнутим за ухвалою Літинського районного суду Вінницької області від 13.06.2022 до дисциплінарної відповідальності у виді переведення до приміщення камерного типу з 21.06.2022 строком на 1 (один) місяць, з метою злісної непокори законним вимогам адміністрації виправної колонії, умисно, демонстративно та безпідставно відмовився виконувати вказану вимогу адміністрації установи виконання покарань по благоустрою території колонії, а також поліпшувати житлово-побутові умови засуджених. У подальшому, начальником ДУ «Літинська виправна колонія (№ 123)» ОСОБА_5 , у присутності старшого оперуповноваженого ОГ ОСОБА_6 , старшого оперуповноваженого ОГ ОСОБА_7 , виконуючого обов`язки начальника відділення СПС ОСОБА_8 , чергового помічника начальника установи ОСОБА_9 , засудженого ОСОБА_4 було попереджено про кримінальну відповідальність за ст.391 КК України (за злісну непокору вимогам адміністрації установи виконання покарань) та повторно висловлено йому законну вимогу приступити до виконання робіт з благоустрою (прибирання) території, закріпленої за відділенням СПС №6. Однак, засуджений ОСОБА_4 повторно, відкрито та в категоричній формі відмовився виконувати вказану законну вимогу адміністрації виправної колонії, чим порушив вимоги ст.9, ч.3 ст.107, ч.5 ст.118 КВК України, п.3 розділу II Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, якими передбачено, що засудженні можуть залучатися до робіт з благоустрою колоній і прилеглих до них територій, поліпшення житлово-побутових умов засуджених, а також, що засудженні зобов`язані виконувати законні вимоги адміністрації органів та установ виконання покарань.
Вказаними діями, ОСОБА_4 , скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ст.391 КК України - злісна непокора законним вимогам адміністрації установи виконання покарань особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, якщо ця особа за порушення вимог режиму відбування покарання була піддана протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу (одиночної камери).
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав повністю, щиро розкаявся та підтвердив наведені в обвинувальному акті обставини. Зокрема вказав, що 09.08.2022 йому начальником ДУ «Літинська виправна колонія (№123)» ОСОБА_5 було поставлено вимогу щодо необхідності приступити до прибирання, надано інвентар та визначено обсяг робіт, які він мав виконати, однак він відмовився виконувати вказану вимогу адміністрації установи. У подальшому, начальником ДУ його було попереджено про кримінальну відповідальність за ст.391 КК України та повторно висловлено йому вимогу приступити до виконання робіт з прибирання території, однак він повторно, в категоричній формі відмовився виконувати вказану вимогу адміністрації виправної колонії. Відмова приступити до прибирання була зумовлена його власним переконанням, а не станом здоров`я чи іншими чинниками.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, інші учасники провадження не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що такі правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, заслухавши думку присутніх учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, та роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України про наслідки застосування обмеженого дослідження доказів, а саме про позбавлення їх у такому випадку права подальшого оспорювання цих обставин провадження в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів відносно тих обставин провадження, які ніким не оспорюються.
На підставі вищенаведеного, суд допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчинені ним кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена у судовому засіданні повністю.
Таким чином, проводячи судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення відповідного до вимог ст.337 КПК України, обвинувачення, висунуте ОСОБА_4 відповідно до обвинувального акта, визнається судом доведеним, воно ніким не оспорюється, а тому суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ст.391 КК України як злісна непокора законним вимогам адміністрації установи виконання покарань особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, якщо ця особа за порушення вимог режиму відбування покарання була піддана протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу (одиночної камери).
При призначенні ОСОБА_4 покарання суд згідно з вимогами ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.
Так, ОСОБА_4 вчинив умисний закінчений нетяжкий злочин.
Як особа ОСОБА_4 за місцем відбування покарання характеризується негативно, допустив шістдесят одне порушення режиму відбування покарання засудженими до позбавлення волі, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника установи, у тому числі шістнадцять разів поміщався до дисциплінарного ізолятора (ДІЗО) та чотири рази переводився до приміщення камерного типу (ПКТ), заохочень не має, не працює, перебуває на профілактичних обліках, як особа що схильна до вживання алкоголю та як схильний до злісної непокори вимогам адміністрації та дій, що дезорганізовують роботу установи, на обліку в закладах з надання психіатричної або наркологічної допомоги не перебуває, раніше судимий.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття.
Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого, суд визнає рецидив злочинів.
Із врахуванням всіх обставин кримінального провадження та особи обвинуваченого, який вчинив умисний закінчений нетяжкий злочин, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ст.391 КК України, однак враховуючи, що ОСОБА_4 на даний час відбуває покарання за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 24.11.2015, у відповідності до правил, встановлених ч.1 ст.71 КК України, суд приходить до висновку, що при призначенні покарання за сукупністю вироків до покарання, призначеного за цим вироком, слід частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 24.11.2015.
Підстави до застосування положень ст.69 КК України при призначенні покарання не встановлені.
Долю речових доказів суд вирішує згідно з вимогами ст.100 КПК України.
Керуючись ст.2, 7, 100, 349, 351, 358, 368-371, 373, 374, 376, 392-395 КПК України, суд
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.391 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.
На підставі ч.1 ст.71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутого покарання за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 24.11.2015 призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 1 (одного) року 1 (одного) місяця позбавлення волі.
Початок строку відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_4 обчислювати з моменту ухвалення вироку.
Речові докази у кримінальному провадженні: DVD-R диску, ємкістю 4,7GB, залишити в матеріалах кримінального провадження.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений протягом тридцяти днів з моменту його проголошення до Вінницького апеляційного суду.

Поряд з цим, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, котрі ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження котрих було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, а іншим учасникам судового провадження роз`яснити, що вони мають право отримати його копію в суді.
Суддя: ОСОБА_1