УХВАЛА
24 червня 2022 року
м. Київ
справа № 359/5051/16-к
провадження № 51-3444 ск 18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07 жовтня 2021 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 01 червня 2022 року щодо нього,
встановив:
Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07 жовтня 2021 року ОСОБА_4 звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України та, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження, внесене 28 грудня 2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000355 щодо нього закрито.
Цим же рішенням стягнуто з ОСОБА_4 процесуальні витрати на правову допомогу надану потерпілому ОСОБА_5 .
Ухвалою Київського апеляційного суду від 01 червня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишено без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без зміни.
У касаційній скарзі ОСОБА_4 порушує питання про перегляд рішень суду першої та апеляційної інстанцій у касаційному порядку.
Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу ОСОБА_4 слід залишити без руху, встановивши йому строк для усунення недоліків, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України в касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Таке обґрунтування має узгоджуватися з положеннями ч. 1 ст. 438 КПК України, згідно з якими підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді в суді касаційної інстанції є: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України); 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України); 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).

Отже, посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені у ст. 438 КПК України, що є підставою для їх зміни чи скасування, а також належним чином обґрунтувати свої доводи.

Проте, ОСОБА_4 подав касаційну скаргу без додержання зазначених приписів кримінального процесуального закону.
Як убачається із змісту касаційної скарги, ОСОБА_4 фактично не погоджується з розміром процесуальних витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги потерпілому, а тому порушує питання про скасування оскаржуваних судових рішень в частині стягнення процесуальних витрат і призначення нового розгляду в суді першої інстанції.
Проте, на обґрунтування таких вимог ОСОБА_4 у касаційній скарзі наводить доводи, які за своїм змістом стосуються невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та оцінки доказів, що відповідно до положень ст. 438 КПК України, не є підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 433 КПК Українисуд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Крім того, вказуючи про необхідність скасування ухвали суду першої інстанції та призначення нового розгляду в цьому суді, ОСОБА_4 не зазначає, які істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, у взаємозв`язку з положеннями ст. 415 КПК України, були б підставами для скасування рішення суду першої інстанції та які не можуть бути виправлені в апеляційному порядку.
Також, вказуючи про скасування ухвали апеляційного суду ОСОБА_4 не зазначає у скарзі порушення апеляційного суду вимог ст. 419 КПК України, а саме які конкретно доводи його апеляційної скарги суд апеляційної інстанції належним чином не дослідив, не перевірив та не оцінив.
Відповідно до положень ст. 429 КПК України суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги і встановлюється строк, необхідний для їх усунення.
Наявність вказаних недоліків унеможливлює відкриття касаційного провадження за скаргою ОСОБА_4 .
Враховуючи наведе, колегія суддів касаційного суду вважає, що касаційну скаргу ОСОБА_4 слід залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для усунення зазначених в ній недоліків.
При повторному зверненні до суду касаційної інстанції скаржником має бути підтверджено, що він не пропустив цей строк.
На підставі викладеного та керуючись вимогами ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд

постановив:
Касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07 жовтня 2021 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 01 червня 2022 року щодо нього залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для усунення вказаних в ній недоліків.
У разі неусунення недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк, така скарга повертається особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3