Справа № 201/5948/22
Провадження № 1-кс/201/2106/2022

29 серпня 2022 року м. Дніпро
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця міста Сєвєродонецька Луганської області, неодруженого, з середньо-спеціальною освітою, утриманців не маючого, особи з інвалідністю ІІІ групи, працюючого продавцем ТОВ «Гвідеон» (зі слів), зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України,
В судовому засіданні приймали участь:
- прокурор ОСОБА_3
- підозрюваний ОСОБА_4
- адвокат ОСОБА_5 (через відеоконференцзв`язок)
Короткий виклад клопотання.
У вказаному кримінальному провадженні повідомлення про підозру пред`явлено ОСОБА_4 за ч.7 ст.111-1 КК України.
Строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 закінчується 03.09.2022, у зв`язку із чим виникла необхідність у його продовженні.
У той же час завершити досудове розслідування у строк дії постанови про обрання запобіжного заходу не можливо, у зв`язку із чим наведене зумовило прокурора звернутися з відповідним клопотанням до слідчого судді.
Прокурор вважає, що на сьогодні продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим прокурор просив продовжити строк тримання ОСОБА_4 у межах строків досудового розслідування, а саме до 13 жовтня 2022 року включно без визначення розміру застави.
Під час судового розгляду прокурор заявлене клопотання підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеним у клопотанні письмово.
ОСОБА_4 щодо задоволення клопотання не заперечив, втім наголосив, що вину не визнає, а телефон, який був знайдений у нього, він знайшов в день, коли був затриманий.
Захисник підтримав позицію свого підзахисного, додатково звернувши на практику ЄСПЛ щодо продовження строків тримання під вартою.
Встановлені слідчим суддею обставини.
Вислухавши доводи учасників судового розгляду, перевіривши матеріали клопотання, слідчий суддя виходить з такого.
Досудовим розслідуванням встановлено, що Верховною Радою України, відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 №1207-VІІ та Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» від 18.01.2018 №2268-VІІІ російську федерацію було визнано державою-агресором.
Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.
Указом Президента України №133/2022 від 14.03.2022 затвердженого Законом України №2119-IX від 15.03.2022, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України воєнний стан в Україні продовжено із 05 години 30 хвилин 25.04.2022 строком на 30 діб.
Указом Президента України №259/2022 від 18.04.2022 затвердженого Законом України №2212-IX від 21.04.2022, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України воєнний стан в Україні продовжено із 05 години 30 хвилин 26.03.2022 строком на 30 діб.
Указом Президента України № 341/2022 від 17.05.2022, затвердженого Законом України №2263-IX від 22.05.2022, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.
Указом Президента України № 573/2022 від 12.08.2022, затвердженого Законом України № 2500-ІХ від 15.08.2022, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.
24.02.2022 на підставі рішення президента російської федерації збройними формуваннями російської федерації, була розпочата військова агресія проти України. До вказаних дій приєдналися також незаконні збройні та воєнізовані формування, створені на тимчасово окупованій території Луганської та Донецької областей.
З цією метою, бажаючи нанести значних уражень Збройним Силам України та іншим військовим формуванням, утвореним відповідно до законів України, добровольчим формуванням, що були утворені або самоорганізовувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, в т.ч. тим, які дислокуються на території Луганської області, збройними формуваннями держави-агресора та незаконними збройними чи воєнізованими формуваннями, створеними на тимчасово окупованій території України, систематично здійснювалися масові обстріли із застосуванням авіації, артилерії та іншого озброєння. Для з`ясування місцезнаходження цілей та подальшого їх вогневого враження, останніми підшукувалися особи з числа мешканців Луганської області, які б за допомогою засобів зв`язку надавали їм відповідну інформацію.
На початку квітня 2022 року, більш точного часу під час досудового розслідування встановити не надалось можливим, у ОСОБА_4 , який знаходився на території м. Сєвєродонецька Луганської області, під час спілкування із використанням мобільного телефону з невстановленою в ході досудового розслідування особою, виник умисел на надання допомоги незаконним збройним чи воєнізованим формуванням, створеним на тимчасово окупованій території та/або збройним формуванням держави-агресора допомоги у веденні бойових дій проти Збройних Сил України та інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізовувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 надав згоду невстановленій під час досудового розслідування особі, на надання вказаної допомоги, під час якої здійснював збір інформації на території міста Сєвєродонецька Луганської області щодо місць розташування військових ЗСУ, яку за допомогою мобільного телефона марки «GalaxyA12» IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , зі встановленим мобільним додатком «Телеграмм», передавав її вказаній особі.
Так, зокрема 04.04.2022 особі з ніком « ОСОБА_6 » ОСОБА_4 була передана інформація наступного змісту:
- об 11:50 год. про те, що в районі спеціалізованої загальноосвітньої школи № НОМЕР_3 у кварталах знаходяться ЗСУ, після чого 07.04.2022 за вказаним місцем був здійснений обстріл збройними формуваннями держави-агресора.
13.04.2022 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пред`явлено повідомлення про підозру за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України, як надання незаконним збройним чи воєнізованим формуванням, створеним на тимчасово окупованій території та/або збройним формуванням держави-агресора допомоги у веденні бойових дій проти Збройних Сил України та інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізовувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.
14.04.2022 ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 30 діб.
10.05.2022 постановою керівника Сєвєродонецької окружної прокуратури продовжено строк тримання під вартою до одного місяця, тобто до 09.06.2022.
07.06.2022 ухвалою слідчого судді Новомосковського міськрайсуду Дніпропетровської області продовжено строк тримання під вартою до 10.07.2022.
05.07.2022 ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду Дніпропетровської області продовжено строк тримання під вартою до 03.09.2022.
Щодо обґрунтованої підозри.
Згідно із ч.2 ст.8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Згідно з рішенням ЄСПЛ у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30.08.1990, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, вимога розумності підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування.
Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.-F. проти Німеччини, 27 листопада 1997, § 57).
Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).
Отже, на початковій стадії розслідування суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направленні справи до суду.
Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного із вчиненням кримінального правопорушення та виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.
Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя виходить з практики Європейського суду з прав людини (рішення «Нечипорук і Йонкало проти України»), відповідно до якої «обґрунтована підозра» означає наявність фактів чи інформації, які могли б переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що особа, можливо, вчинила злочин.
У розглядуваному клопотанні наведені дані, які вказують на підозру у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення та які не викликають розумних сумнівів у цьому.
Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_4 підозри підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами у їх сукупності, зокрема:
- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину відносно ОСОБА_4 у якого було виявлено та вилучено: мобільний телефон марки «Samsung» моделі «Galaxy A12» в корпусі чорного кольору, з сім-картою з абонентським номером НОМЕР_4 , IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 ;
- протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 від 13.04.2022, який пояснив, що який пояснив, що на початку березня після початку війни російською федерацією на території Української держави він почав користуватися мобільним додатком «Google maps» за допомогою якої почав передавати інформацію з приводу місць розташування техніки військовослужбовців Збройних Сил України у АДРЕСА_2 , після чого передавав інформацію через мессенджер «Telegram» особі з ніком « ОСОБА_6 », яка схилила його до співпраці, з метою передачі даних передавати інформацію з приводу місць розташування техніки ЗСУ, на що він добровільно погодився та надавав їм таку інформацію, усвідомлюючи можливі наслідки своїх протиправних дій;
-протоколом огляду предмету від 13.04.2022 року, а саме мобільного телефону марки «Samsung», моделі «GalaxyA12» IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , зі встановленим мобільним додатком «Телеграмм», який містить інформацію з приводу місць розташування техніки військовослужбовців Збройних Сил України у АДРЕСА_2 .
протоколом огляду інформації, розміщеної в мережі інтернет, щодо пошкодження загальноосвітньої школи №16 м.Сєвєродонецька, внаслідок обстріли військами рф;
висновком судової комп`ютерно - технічної експертизи від 21.06.2022 з якого вбачається, що на мобільному телефоні марки «Samsung», моделі «GalaxyA12», номер моделі «SM-A125F/DSN», IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , серійний номер « НОМЕР_5 », встановлено історію листування, наявну в додатках «Viber», «Telegram», встановлено історію відвідувань Інтернет сторінок, встановлено наявні файли графічного, відео та текстового формату.
Докази здобуті під час досудового розслідування є вагомими та свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення.
Щодо існування ризиків.
Слідчий суддя вважає, що з метою ухилення від кримінальної відповідальності, враховуючи суворість покарання, яке може бути призначено у випадку доведеності вини ОСОБА_4 він може переховуватися від органу досудового розслідування та продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, тобто наявні ризики, зазначені в п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Даних, які б унеможливлювали подальше тримання ОСОБА_4 під вартою матеріали клопотання не містять.
Про наявність ризику, що ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду свідчить, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, оскільки санкція ч.7 ст.111-1 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі строком від дванадцяти до п`ятнадцяти років, відсутність міцних родинних та соціальних зв`язків, постійного місця роботи та джерела доходів. Крім того, на території України запроваджено воєнний стан та на території м.Сєвєродонецька Луганської області проводяться активні бойові дії.
Про наявність ризику, що ОСОБА_4 може продовжити вчинення кримінального правопорушення свідчить характер та суспільна небезпечність вчиненого кримінального правопорушення, а саме той факт, що підозрюваний вчинив злочин проти основ Національної безпеки України під час введеного воєнного стану в Україні та на території міста Сєвєродонецька Луганської області проводяться активні бойові дії та може продовжити виконувати свою злочинну діяльність, так як є прихильником військової агресії відносно України.
Також, слідчий суддя ураховує вагомість наданих в обґрунтування клопотання доказів, вік та стан здоров`я підозрюваного, які не вказують на неможливість застосування запобіжного заходу, про який просить сторона обвинувачення, а також те, що дії, які інкримінуються підозрюваному, мають виняткову суспільну небезпечність, оскільки відбулися в період триваючої збройної агресії Російської Федерації. Зазначене є беззаперечною підставою для продовження застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Тому слідчий суддя вважає, що на даному етапі досудового розслідування докази, наявні в матеріалах кримінального провадження, є вагомими та такими, що об`єктивно зв`язують підозрюваного з інкримінованим йому злочином.
На цей час у кримінальному провадженні виконуються необхідні слідчі та процесуальні дії, встановлюються інші співучасники злочину.
У п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України прямо вказано, що при оцінці відповідних ризиків (перелічених у ч. 1 ст. 177 КПК) слід враховувати й, зокрема, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною в інкримінованому правопорушенні. Подібна орієнтація законодавців та правозастосувачів зустрічається й у міжнародному праві. Так, у ст. 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 року «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину. Отож, важливим критерієм, орієнтуючись на який слід застосовувати вид запобіжного заходу, повинна бути санкція за злочин, вчинений обвинуваченим. Тобто, чим більш сувора санкція передбачена за злочин, поставлений обвинуваченому в вину, тим більш суворий запобіжний захід повинен бути обраний щодо нього.
Отже слідчим суддею встановлені заявлені ризики, які на теперішній час продовжують існувати.
Слідчим суддею встановлена обґрунтованість підозри. Крім того, слідчим суддею встановлені ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які на сьогоднішній день продовжують існувати.
Строк дії запобіжного заходу закінчується 03.09.2022, втім у вказаний час завершити досудове розслідування у кримінальному провадженні не вбачається можливим, оскільки склад кримінального правопорушення, за яким проводиться досудове розслідування, згідно з ч. 6 ст.12 КК України, відноситься до особливо тяжкого злочину, під час досудового розслідування необхідно провести ряд слідчих (розшукових) дій.
Так, з об`єктивних причин залишаються невиконаними певні процесуальні дії, спрямовані на отримання доказів, які можуть бути використані під час судового розгляду, враховуючи, що ці дії не могли бути здійснені раніше у зв`язку проведенням активних бойових дій на території Луганської області та наявністю загрози життю і здоров`ю працівників правоохоронних органів, закінчити досудове розслідування у встановлений законом строк не надається можливим, оскільки по кримінальному провадженню необхідно встановити всіх свідків, яким відомі обставини вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, зокрема особу « ОСОБА_6 », причетність останньої до колабораційної діяльності та до незаконних збройних чи воєнізованих формувань, створених на тимчасово окупованій території та/або збройним формуванням держави-агресора. За результатами отриманих відомостей вирішити питання щодо надання правової оцінки дій вказаних осіб. Також за матеріалами кримінального провадження необхідно провести судово-психіатричну експертизу щодо ОСОБА_4 , отримати з ПрАТ «ВФ Україна» інформацію, яка містить охоронювану законом таємницю щодо дати, часу, тривалості вхідних та вихідних телефонних з`єднань, місця перебування абонентського номеру НОМЕР_4 , який використовував підозрюваний, та абонентського номеру НОМЕР_6 , що належить « ОСОБА_7 ». Потребує встановлення місця дислокації та наявних обстрілів позицій Збройних Сил України та інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізовувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України на території міста Сєвєродонецька, с.Сиротіного, смт.Борівського Луганської області в період часу з початку квітня до середини квітня 2022 року за переданими даними підозрюваним. За результатами отриманих фактичних даних виконати вимоги статті 290 КПК України, скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, виконати інші слідчі (розшукові) та процесуальні дії, необхідність в яких виникне під час досудового розслідування. Результати вказаних слідчих (розшукових) дій мають суттєве значення для повного та всебічного розслідування кримінального правопорушення, а також для судового розгляду, оскільки без належного виконання вимог статті 290 КПК України, обвинувальний акт не підлягає направленню до суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Зухвалість вищевказаного кримінального правопорушень свідчить про відсутність у підозрюваного будь - яких моральних, патріотичних та ідеологічних принципів та дає підстави вважати, що підозрюваний, розуміючи невідворотність покарання за вчинене ним діяння, намагатиметься у будь - який спосіб уникнути відповідальності, тому обрання запобіжного заходу стосовно останнього відповідає суспільному інтересу.
Беручи до уваги викладені вище обґрунтовані ризики та той факт, що підозрюваний має реальну можливість вільної зміни свого місця проживання, застосування більш м`яких запобіжних заходів не дасть можливості здійснення дієвого контролю за поведінкою підозрюваного та виконання ним покладених обов`язків.
При цьому враховується, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів ніж домашній арешт не може запобігти зазначеним ризикам. Так особисте зобов`язання не може бути застосовано в зв`язку з тим, що він не відповідає тяжкості вчиненого злочину. Особиста порука не може бути застосована в силу того, що не встановлено осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити її до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.
Крім того, обирати відносно підозрюваного, який зареєстрований та постійно проживає на тимчасово окупованій території Донецької області запобіжний захід домашній арешт недоцільно, оскільки він в цілому не зможе гарантовано запобігти ризикам, зазначеним вище, для досягнення завдання кримінального провадження забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини.
З огляду на викладене, приймаючи до уваги особливу суспільну небезпеку, негативні наслідки від злочинної діяльності, слід прийти до висновку, що тримання підозрюваного під вартою є єдиним, виключним і достатнім запобіжним заходом, який зможе забезпечити належну поведінку підозрюваного на час здійснення досудового розслідування, а інші менш сурові запобіжні заходи не зможуть запобігти уникненню вищезазначених ризиків з боку останнього, а також не зможуть забезпечити досягнення мети їх застосування, а тому відповідно до вимог ст. 183 КПК України щодо підозрюваного необхідно продовжити застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Отже застосування більш м`якого запобіжного заходу, за відсутності дієвих стримуючих чинників, є недоцільним, оскільки не буде достатнім для запобігання вищевказаним встановленим ризикам.
Крім того, згідно ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті тобто тримання під вартою.
Враховуючи наявність обґрунтованої підозри і ризиків, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою слід продовжити в межах строку досудового розслідування, тобто до 13 жовтня 2022 року включно.
Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Разом з цим, згідно положень ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-1, 258-2585, 260, 261, 437-442 КК України.
Оскільки на теперішній час в Україні введено воєнний стан, а ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, слідчий суддя вважає недоцільним визначати розмір застави.
Керуючись ст. ст. 110, 131-132, 176-178, 183-187, 193-194,196-197, 205, 309-310, 369-372, 392-393, 395 КПК України -
Клопотання прокурора задовольнити.
Строк дії обраного під час досудового розслідування підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, продовжити в межах строку досудового розслідування, тобто 13 жовтня 2022 року включно, без визначення застави.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення, але може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя
ОСОБА_1