ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/8611/22
провадження № 1-кс/753/1451/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"12" серпня 2022 р. слідчий суддя Дарницького районного суду міста Києва ОСОБА_1 з секретарем судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Дарницького УП ГУ НП у місті Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Конатківці Шаргородського району Вінницької області, українця, громадянина України, освіта середня- технічна, одруженого, раніше не судимого, працюючого водієм ПАН «Логістик», зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , який підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

12 серпня 2022 року старший слідчий СВ Дарницького УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 звернулась до слідчого судді з клопотанням, погодженим з прокурором Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , про застосовування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , якому оголошено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

В обґрунтування зазначеного клопотання слідчий зазначив, а прокурор в судовому засіданні підтримала, що обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні під час дії введеного Указом Президента України воєнного стану, а саме 10.08.2022 року о 05 годині 15 хвилин, поблизу магазина «Конфіскат» по пр. Миколи Бажана, 3-Д у м. Києві відкритого викрадення майна ОСОБА_8 з застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого; 10.08.2022 року приблизно о 05 годині 45 хвилин поблизу ринку «Харківський», розташованого по пр. Миколи Бажана, 3-В у м. Києві відкритого викрадення майна ОСОБА_9 з застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого; 10.08.2022 року о 06 годині поблизу будинку АДРЕСА_2 відкритого викрадення майна ОСОБА_10 з застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, підтверджується протоколами допитів потерпілих, протоколами огляду місця події, протоколами допитів свідків, протоколами пред`явлення особи для впізнання, протоколами перегляду відеозаписів з камер спостереження, іншими матеріалами справи у їх сукупності.

Також слідчий та прокурор зазначили про наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, зважаючи на тяжкість покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину; незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні з метою зміни ними свідчень; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечувати щодо задоволення клопотання слідчого, пославшись на відсутність ризиків, які зазначені прокурором, та можливість знаходження підозрюваним під домашнім арештом.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого злочину підтверджується дослідженими у судовому засіданні протоколами допитів потерпілих, протоколами огляду місця події, протоколами допитів свідків, протоколами пред`явлення особи для впізнання, протоколами перегляду відеозаписів з камер спостереження, медичними документами з приводу тілесних ушкоджень, виявлених у потерпілих, протоколом затримання ОСОБА_5 , відповідно до змісту якого у останнього було вилучено майно потерпілих, іншими матеріалами справи у їх сукупності.

Обґрунтована підозра у скоєнні кримінального правопорушення передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити злочин (IlgarMammadov проти Азербайджану, § 88; Erdagoz проти Туреччини, § 51; Fox, Campbell і Hartley проти Сполученого Королівства, § 32).

Оцінюючи докази підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, поза розумним сумнівом є достатні підстави вважати, що остання є обґрунтованою, оскільки з огляду на сукупність змісту процесуальних документів та показань свідків, сторонній спостерігач може бути переконаний у можливій причетності підозрюваного до вчинення кримінального правопорушення.

При встановленні наявності ризику того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, слідчий суддя не може орієнтуватися лише на суворість можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на низку інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі, або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko проти Росії, § 106). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev проти Молдови, § 58).

В той же час ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив про те, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів, а у справі «Амбрушкевич проти Польщі» (Ambruszkiewicz v. Poland № 7/03 від 04.05.2006) наголосив на тому, що не викликає протиріч те, що в деяких особливих випадках позбавлення свободи може бути єдиним способом, який дозволяє гарантувати явку обвинуваченого до суду, зокрема, з урахуванням його особистості та характеру злочину (кримінального правопорушення), а також тяжкості ймовірного покарання.
З огляду на вказані позиції рішень ЄСПЛ слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Встановлено, що ОСОБА_5 мав постійне місце проживання у Вінницькій області, однак декілька місяців там не проживає, пересуваючись територією України, одружений, зі слів мав місце роботи, однак останнім часом не працював, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, вчиненого з застосуванням насильства.

Викладені вище встановлені слідчим суддею обставини свідчать про значний ступінь ризику переховування підозрюваним від органу досудового розслідування та суду.

Ризик незаконного впливу на потерпілих слідчий суддя вважає також таким, що існує, оскільки з огляду на встановлені на час розгляду клопотання обставини вчинення злочину, інкриміновані події було вчинено з застосуванням насильства, тому ризик незаконного впливу на потерпілих підозрюваним має достатній ступінь ймовірності.

Крім того, слідчий суддя вважає ймовірним ризик вчинення ОСОБА_5 інших кримінальних правопорушень, з огляду на той факт, що останньому інкриміновано вчинення трьох епізодів грабежу, що мали місце в рамках однієї години часу.

Згідно статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд зобов`язаний розглянути альтернативні заходи забезпечення явки особи до суду (Idalov проти Росії § 140).

Отже, суд повинен розглянути можливість застосування менш інтрузивних заходів, ніж тримання під вартою (Ambruszkiewicz проти Польщі, § 32).

Слідчий суддя вважає, що застосування такого запобіжного заходу, як тимчасове утримання підозрюваного під вартою, є найбільш доцільним і обґрунтованим забезпеченням кримінального провадження, оскільки інші запобіжні заходи, з урахуванням встановлених слідчим суддею обставин, не будуть дієвими для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків з мотивів щодо ризиків, які наведені вище.

Згідно п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя вважає необхідним не визначати розмір застави підозрюваному.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183,193-196, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя
УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, який відраховувати з 06:20 год. 10 серпня 2022 року до 06:20 год. 08 жовтня 2022 року.
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Дарницької окружної прокуратури м. Києва.

Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її проголошення, а підозрюваним який перебуває під вартою протягом цього ж строку з моменту отримання ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1