Справа № 761/2995/22
Провадження № 1-кс/761/4077/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 квітня 2022 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 120 211 001 000 037 29 від 26.09.2021, у якому

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Комаргород Томашпільського р-ну Вінницької області, громадянин України, українець, з середньою освітою, інкасатор-охоронник ТОВ «Сіт Сек`юриті», у зареєстрованому шлюбі не перебуває, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою АДРЕСА_2 , не судимий,
обвинувачується за ч. 1 ст. 115КК України,

у с т а н о в и в :
У провадженні судді Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_6 перебуває обвинувальний у кримінальному провадженні № 120 211 001 000 037 29 від 26.09.2021 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

У зв`язку з перебуванням судді ОСОБА_6 у відпустці, на підставі п. 20-5 Прикінцевих положень КПК України у провадження судді Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 у зазначеному вище кримінальному провадженні про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 .

Прокурор вважав, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК, а саме ризики переховування обвинуваченого від суду, незаконного впливу на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні, а також вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження злочинної діяльності. У зв`язку з цим державний обвинувач просив суд продовжити строк застосованого до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обвинувачений та його захисник просили відмовити у задоволенні ініційованого прокурором клопотання, наполягаючи, що ОСОБА_4 має позитивну характеристику за місцем роботи та мешкання, що свідчить про відсутність у останнього наміру переховуватись або іншим чином перешкоджати судовому провадженню.

Суддя, заслухавши думки сторін кримінального провадження, дослідивши наявні матеріали, дійшов висновку про таке.

У силу ст. 331 КПК вирішення судом клопотання сторони кримінального провадження щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Під час вирішення наведеного вище питання на стадії досудового розслідування відповідно до ст. 194 КПК має бути встановлено, чи є обґрунтованою підозра; чи наявні достатні підстави вважати, що існує хоча б один з передбачених ст. 177 КПК ризиків, на які вказує прокурор; чи може запобігти існуючим ризикам застосування до підозрюваного менш суворого запобіжного заходу.

Однак, враховуючи, що відповідно до Глави 28 КПК судовий розгляд кримінального провадження здійснюється з метою встановлення, чи доведена поза розумним сумнівом вина особи у зазначених прокурором в обвинувальному акті злочинних діях, оцінка обґрунтованості підозри на цій стадії провадження виключається.

З наведеного витікає, що, вирішуючи питання доцільності продовження застосованого до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд має встановити актуальність ризиків неправомірної процесуальної поведінки цієї особи та можливість запобігти цим ризикам шляхом застосування менш суворого запобіжного заходу.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Так, у рішенні «Вікс проти Сполученого королівства» ЄСПЛ зазначив, що особу може бути позбавлено права на свободу та особисту недоторканість лише при дотриманні пункту 1 статті 5 Конвенції, зокрема, за необхідності запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення (п. «с» п. 1 ст. 5 Конвенції).
Отже, беручи до уваги практику Європейського Суду, суд дійшов висновку, що позбавлення особи волі не буде свавільним, якщо суд окрім додержання національного законодавства при застосуванні такого заходу забезпечення, враховуватиме особливості конкретної справи, оскільки у деяких особливих випадках позбавлення свободи може бути єдиним засобом, який дає змогу гарантувати явку обвинуваченого до суду, зокрема, з урахуванням його особистості, характеру злочину, а також тяжкості ймовірного покарання.

Так, «особливими випадками» відповідно до позицій ЄСПЛ є справи, у яких існують конкретні вказівки на справжні інтереси суспільства, які попри презумпцію невинуватості переважують правила поваги до особистої свободи та виправдовують тримання особи під вартою.

Таким чином, вирішуючи питання щодо реальності зазначених стороною обвинувачення ризиків непроцесуальної поведінки ОСОБА_4 , суд має керуватись наявністю підстав, які свідчать про необхідність подальшого ізолювання особи від суспільства з метою забезпечення інтересів невизначеного кола громадян.

Для цього суд має вивчити всі факти «за» і «проти» наявності справжньої вимоги громадських інтересів, яка виправдовувала б відступ від правила поваги до особистої свободи.

Першою такою підставою ЄСПЛ визначив ймовірність нез`явлення обвинуваченого до суду, тобто прийняття останнім заходів, спрямованих на переховування від суду з метою уникнення покарання, що загрожує йому у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих дій.

Відповідно до ст. 178 КПК суворість покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі доведення його винуватості у вчиненні інкримінованого злочину є обов`язковою для оцінки судом обставин при вирішення питання про застосування запобіжного заходу.

Отже, оцінюючи реальність існування ризику переховування обвинуваченого від суду, суд не має права ігнорувати суворість покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих дій.

Зокрема, обвинувачений ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, відповідальність за яке передбачає покарання у виді позбавлення волі до 15 років, що свідчить про наявність обґрунтованого ризику вчинення обвинуваченим дій, спрямованих на ухилення від суду.
Крім того, відповідно до рішення ЄСПЛ «Бекчієв проти Молдови» ризик переховування оцінюється також з урахуванням характеру людини, його моральних принципів, місця проживання, місця роботи, коштів, сімейних стосунків.
Отже, відсутність у обвинуваченого стримуючих факторів, зокрема, сталих соціальних та родинних зв`язків, свідчить про реальне існування наведеного вище ризику позапроцесуальної поведінки ОСОБА_4 .

Також, суддя не може залишити поза увагою актуальність ризику здійснення незаконного впливу обвинуваченого на свідків та потерпілих у цьому кримінальному провадженні.

Таким чином, на теперішній час будь-які обставини, які б спростували попередні висновки суду під час продовження строку тримання під вартою обвинуваченого КОСОБА_4 не встановлені.

У зв`язку з цим, суд, приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої він своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинуваченого, але й високі стандарти суспільної безпеки, що вимагає більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, дійшов висновку про наявність факторів, які передбачені ч.1 ст. 194 КПК, що дає підстави для визнання доцільним застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 9, 22, 177, 182, 183, 194, 291, 309, 314, 315 КПК України, суддя
у х в а л и в :
Клопотання прокурора ОСОБА_3 задовольнити.

Продовжити строк дії застосованого до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по 13 червня 2022 року включно.

На ухвалу до Київського апеляційного суду прокурором, обвинуваченим, його захисником упродовж п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.

Суддя ОСОБА_1