Суворовський районний суд міста Одеси Справа № 523/4220/22
Провадження №1-кп/523/1202/22
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и

11.05.2022 року Суворовський районний суд м.Одеси в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі матеріали кримінального провадження №0000325 від 15.03.2022 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Салькове, Гайворонського району, Кіровоградської області, громадянина України, маючого середню освіту, не одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , відповідно до положень ст..89 КК України, раніше не судимий,

по звинуваченню в скоєнні злочину, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 14.03.2022 року біля 17 години 00 хвилин, більш точний час встановити не надалось можливим, достовірно знаючи про військову агресію Збройних Сил Російської Федерації та впровадженням на території України військового стану, відповідно до рішення Верховного головнокомандувача №64/2022 від 24.02.2022 року, знаходячись поблизу храму Володимирської Ікони Божої Матері УПЦ по пр-ту Добровольського ПО в м. Одеса, побачив на лавочці раніше не знайому йому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає та не може завадити, шляхом вільного доступу, таємно викрав з сумки ОСОБА_6 , належний їй мобільний телефон марки «Хіаоmі Redmi Note 6А» imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 в корпусі золотистого кольору, вартістю 2 924 гривні, в якому знаходилась карта пам`яті на 16 GB вартістю 149 гривень, а також гаманець, який матеріальної цінності не представляє, в якому знаходились грошові кошти в сумі 300 гривень.

Після чого, ОСОБА_5 з місця кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_6 матеріальний збиток на загальну суму 3373 гривні.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винним себе визнав повністю, підтвердивши всі обставини зазначені в обвинувальному акті. Також пояснив, що у скоєному розкаюється, матеріальні збитки потерпілій відсутні, оскільки все викрадене ним майно було повернуто власнику. По суті справи пояснив, що 14.03.2022 року, приблизно о 17.00 годині, знаючи про введення військового стану на території України, він вийшов із дому на прогулянку. По дорозі, побачив жінку, яка була у стані сильного алкогольного сп`яніння та сиділа на лавочці із заплющеними очима. Потім, він присів поруч із нею, переконався у тому, що його ніхто не бачить, та витягнув із її сумки мобільний телефон та гаманець, які поклав у свою кишеню та покинув це місце.

У скоєному кається, просить суворо не карати, також пояснив, що все викрадене майно він повернув потерпілій у відділку поліції, після його затримання.

Потерпіла до судового засідання не з`явилась, надала до суду клопотання про розгляд справи без її участі, матеріальних претензій до обвинуваченого вона не має, міру покарання залишила на розсуд суду.

Так як обвинувачений свою вину визнав повністю, підтвердив обставини скоєного ним злочину, погодився на спрощену форму судового розгляду, а саме просив не досліджувати докази які він не оспорює, що передбачено ст.349 ч.3 КПК України, наслідки застосування якої роз`яснені учасникам розгляду, суд з`ясувавши думку учасників, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Таким чином, згідно викладеного, суд вважає, що дії ОСОБА_5 необхідно кваліфікувати:

- по ч.4 ст.185 КК України за ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану та винуватість обвинуваченого у скоєному злочині доказана повністю.

При призначенні виду і міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд, враховує характер і ступень тяжкості скоєного злочину, що відноситься згідно ст.12 КК України до категорії тяжких злочинів, відсутність наслідків для потерпілої, також повною мірою вивчена особа обвинуваченого, який не має судимості, офіційно не працює, не одружений, відношення обвинуваченого до вчиненого злочину, провину визнав повністю, щиро покаявся, має фактичне місце мешкання у м.Одесі.
Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватись вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обгрунтованості та індивідуалізації покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Згідно з п.3 вищезазначеної Постанови, визнаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали).
Відповідно до вимог ст.50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а при його призначенні суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, та обставини що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання.
Обставин, згідно ст.67 КК України, що обтяжують покарання судом не виявлено.

Обставинами, згідно ст.66 КК України, що пом`якшують покарання щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Питання про долю речових доказів по провадженню, суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Цивільний позов не заявлявся.

Витрати на залучення експертів відсутні.

Під час винесення вироку, судом прийняті до уваги всі вище зазначені обставини, ставлення обвинуваченого до скоєного злочину, думку прокурора, який вважав необхідним призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі з іспитовим терміном, думку захисника та обвинуваченого, які просили обрати покарання не пов`язане із позбавленням волі.

На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги постанову Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», та керуючись ст.ст.369-371, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у скоєні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити йому покарання у вигляді 5-ти (п`яти) років позбавлення волі;

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання у вигляді 5-ти років позбавлення волі з іспитовим строком на 3 (три) роки.

Відповідно до пунктів 1-2 ч.1 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти даний орган про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_5 - скасувати.

Речові докази, а саме мобільний телефон марки «Хіаоmі Redmi Note 6А» imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 в корпусі золотистого кольору, а також грошові кошти в сумі 300 гривень, які були передані потерпілій ОСОБА_6 під розписку вважати повернутими за належністю.

Матеріали кримінального провадження №0000325 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.03.2022 року - зберігати в Суворовській окружній прокуратурі м.Одеси.

Копію вироку, негайно після оголошення, вручити учасникам процесу.

На вирок може бути подано апеляцію до Одеського апеляційного суду через Суворовський районний суд м.Одеси протягом тридцяти діб з моменту його проголошення, для осіб які перебувають під вартою, тридцять діб з моменту вручення копії вироку.

Суддя: