Справа № 336/5144/22
Пр. № 1-кс/336/728/2022
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2022 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Оріхівського відділу Пологівської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваної ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого відділення поліції № 4 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Макіївки Донецької області, громадянки України, раніше не засудженої, у кримінальному провадженні внесеному 01.10.2022 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000131 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
Слідчий 03.10.2022 р. звернувся до суду з вищевказаним клопотанням, в обґрунтування якого зазначив, що 01.10.2022 р., близько 00.30 год. ОСОБА_5 , маючи умисел на умисне вбивство, знаходячись в приміщенні будинку АДРЕСА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, під час спільного розпивання алкогольних напоїв із ОСОБА_7 , в ході сварки, що виникла на грунті особистих неприязних відносин та непорозумінь з останнім, взяла ніж та тримаючи його в правій руці, умисно, під час обопільної бійки з потерпілим нанесла останньому наявним ножем один удар в область шиї, після чого продовжуючи свій злочинний умисел на діючи без розриву в часі одразу нанесла ще один удар ножем в область лівої частини обличчя, тим самим спричинивши ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді одиночного сліпого колото-різаного поранення шиї з ушкодженнями внутрішньої яремної вени, що призвело до масивної крововтрати, внаслідок чого останній помер на місці.

Дії кваліфіковані ОСОБА_5 за ч.1 ст.115 КК України, як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.
Відомості про дане кримінальне правопорушення було внесено 01.10.2022 р. до ЄРДР за № 0000131 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.
01.10.2022 р. о 04.00 год. ОСОБА_5 була затримана у порядку ст.208 КПК України.
01.10.2022 р. ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.
Посилаючись на те, що підозрювана може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, перешкоджати кримінальному провадженню, впливати на свідків кримінального правопорушення, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, слідчий просить суд задовольнити клопотання та застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав та посилався на наявність, передбачених ст.177 КПК України, ризиків.

Захисник в судовому засіданні зазначив, що ризики, на які посилається сторона обвинувачення, жодними доказами не підтверджені. Так, ОСОБА_5 має постійне місце проживання, і тому обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту в повній мірі зможе запобігти тим ризикам, на які посилається сторона обвинувачення.

ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримала позицію адвоката. Зазначила, що має двох неповнолітніх дітей відносно яких позбавлена батьківських прав та, які наразі, перебувають у дитячому будинку. Мешкала разом з померлим ОСОБА_7 у належному тому житловому будинку.

Слідчий суддя вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження та додані до нього документи, вважає, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 01.10.2022 року в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000131 ОСОБА_5 , 1987 року народження, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

01.10.2022 р. о 04.00 год. ОСОБА_5 була затримана на підставі ст.208 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Метою і підставою тримання під вартою є запобігання спробам підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь які речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, може не законно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Слідчим та прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, а також наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зокрема поданими матеріалами підтверджується, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, може переховуватись від органів досудового розслідування чи, з урахуванням обставин вчиненого кримінального правопорушення незаконно впливати на свідків.

Згідно з визначеним Європейським судом з прав людини поняттям, обґрунтована підозра - це добровільне припущення про вчинення особою певного діяння, ґрунтується на об`єктивних відомостях, які можна перевірити у судовому розгляді та які спонукали б неупереджену та розумну людину вдатися до практичних дій, щоб з`ясувати, чи є така підозра обґрунтованою. Підозра, виходячи з постанови Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду від 24 листопада 2016 року № 5-328кс16, є обґрунтованим припущенням про вчинення особою кримінального правопорушення.
При цьому, слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.
Європейський суд з прав людини у своєму рішенні «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу. Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати обґрунтованим, залежить від усіх обставин справи, про що зазначено у рішенні «Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства».
Таким чином, слідчий суддя, дослідивши додані до клопотання матеріали кримінального провадження, встановив достатність підстав на даному етапі досудового розслідування вважати наявність підозри у вчинені ОСОБА_5 кримінально-караного діяння.
При цьому, слідчий суддя враховує, що на цій стадії провадження суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу.
При вирішенні питання про обрання відносно підозрюваної запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд враховує також відомості про те, що ОСОБА_5 має реєстрацію на непідконтрольній Україні території, фактично мешкала разом з потерпілим, не має на утриманні дітей, раніше не притягувалась до кримінальної відповідальності.
Також, судом враховується і тяжкість покарання, що загрожує останній у разі визнання її винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України (санкція зазначеної статті передбачає позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років позбавлення волі).

Згідно ст.ст. 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки він свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє «прогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства».

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Москаленко проти України» (Заява № 37466/04) від 20.08.2010 року ЄСПЛ вказав, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Отже, обвинувачення особи у скоєнні тяжкого злочину та очікуване покарання, яке можливо призначити за вказані злочини, є одним з факторів, який має враховувати суд при обранні та продовженні запобіжного заходу, хоча такий фактор сам по собі без оцінки усіх інших обставин у сукупності не може слугувати єдиною підставою для тримання особи під вартою.

Тому суд, вважає, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, але таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо не враховувати. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Суд погоджується з доводами сторони обвинувачення про те, що можливість призначення покарання у вигляді позбавлення волі на тривалий строк, може спонукати обвинувачену до вчинення дій з метою перешкодити встановленню істини у справі, чинити вплив на свідків.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Москаленко проти України» (Заява № 37466/04) від 20.08.2010 року ЄСПЛ вказував, що обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла первісно виправдовувати його тримання під вартою. Необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також була достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою. Суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.
При розгляді даного клопотання суд дійшов до висновку, що заявлені ризики втечі обвинуваченої, можливості незаконно впливу на свідків чи можливості перешкодити кримінальному провадженню іншим чином, існують, що є підставою для задоволення клопотання.
Враховуючи викладене, дані про особу підозрюваної, з огляду на те, що судове провадження по справі ще не розпочато, зважаючи на необхідність виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, а також зважаючи на доведеність слідчим, прокурором наявності всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, слідчий суддя вважає необхідним застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_5 строком на 60 днів, тобто по 30 листопада 2022 року, оскільки інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст.177 КПК України і тримання ОСОБА_5 під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Керуючись п.2 ч.4 ст.183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не визначає підозрюваній розмір застави.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 202, 205, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ :

Клопотання слідчого відділу поліції № 4 Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 задовольнити.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто по 04.00 год. 30 листопада 2022 року.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Копію ухвали вручити підозрюваній негайно після її проголошення.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Ухвала підлягає негайному виконанню, її оскарження не зупиняє виконання ухвали.

Слідчий суддя: ОСОБА_1