Єдиний унікальний номер 938/466/22
Судове провадження № 1-кс/938/118/22
УХВАЛА
про розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

30 вересня 2022 року селище Верховина

Слідчий суддя Верховинського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора у кримінальному провадженні начальника Верховинського відділу Косівської окружної прокуратури ОСОБА_3

підозрюваного ОСОБА_4

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого СВ Верховинського HDG ГУ НП в Івано-Франківській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні №0000068 від 29.09.2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , який підозрюється у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст.15, ч. 2 ст.194 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
30.09.2022 року до слідчого судді Верховинського районного суду Івано-Франківської області поступило клопотання слідчого СВ Верховинського РВП ГУ НП в Івано-Франківській областs ОСОБА_6 , яке погоджено з прокурором, про застосування у кримінальному провадженні №0000068 від 29.09.2022 року запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , який підозрюється у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст.15, ч. 2 ст.194 КК України.

Копія вказаного клопотання та матеріали, якими обгрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу, надані підозрюваному ОСОБА_4 з дотриманням строку встановленого ч. 2 ст. 184 КПК України (а.с.1-4).
Досудовим розслідуванням встановлено, що 28.09.2022 hjre близько 22.30 год. ОСОБА_4 , зустрівся на прилеглій території магазину під назвою «День і Ніч», що розміщений в селищі Верховина, вул. Гуцульського Повстання, Верховинського району Івано-Франківської області з ОСОБА_7 , із яким перебував у неприязних особистих відносинах. Перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_4 почав виражатися в адресу ОСОБА_7 нецензурними словами та висловлювати погрози останньому та його рідному братові ОСОБА_8 про знищення їх майна шляхом підпалу.

Маючи умисел на умисне знищення та пошкодження шляхом підпалу майна ОСОБА_8 , з мотивів особистих неприязних відносин, 28.09.2022 близько 23:10 год. ОСОБА_4 прибув до житлового будинку ОСОБА_8 , який розміщений в АДРЕСА_1 .

Перебуваючи на території домоволодіння ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , враховуючи сприятливу для нього обстановку, а саме те, що його дії ніким не помічені та за ним ніхто не спостерігає, керуючись прямим умислом на знищення майна останнього шляхом підпалу, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільну небезпеку та свідомо бажаючи настання негативних наслідків, запалив заздалегідь заготовлену газову грілку, після чого почав нею підпалювати зовнішні стіни дерев`яного житлового будинку, який належить ОСОБА_8 на праві приватної власності, передню частину автомобіля марки Volkswagen - Т4, реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_8 та складені під стіною даного житлового будинку будівельні матеріали у вигляді пінопласту, який належить ОСОБА_8 , частина з яких була знищена вогнем.

У результаті вищевказаних умисних протиправних дій ОСОБА_4 виникло займання майна ОСОБА_8 , при чому ОСОБА_4 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, так як пожежу ліквідував власник майна ОСОБА_8 .

29.09.2022 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жит. АДРЕСА_2 , повідомлено про підозру у вчинені ним кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст.15, ч. 2 ст.194 КК України (а.с.22-24).
У судовому засіданні прокурор просив задоволити клопотання та застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 просив застосувати до нього запобіжний захід у виді домашнього арешту, а його захисник-адвокат ОСОБА_5 цілодобовий домашній арешт за фактичним проживанням підозрюваного за адресою: АДРЕСА_2 .

Слідчий суддя, заслухавши думу учасників кримінального провадження, вивчивши та дослідивши матеріали даного клопотання, приходить до такого висновку.

У ч.2 ст. 177 КПК України закріплено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави для слідчого судді вважати, що підозрюваний може здійснювати дії, спрямовані на переховування від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

З приводу наявності обґрунтованої підозри слід зазначити, що відповідно до практики Європейського суду «обгрунтована підозра» у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у підпункті «с» п. 1 ст. 5 Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб будь-який захід, яким людина позбавляється волі, відповідав меті ст. 5, а саме захисту особи від свавілля.
У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» визначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року, п. 32, Series А, № 182). При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду під обґрунтованою підозрою слід розуміти «розумну підозру, а не щиру або сумлінну (bona fide) підозру».
У справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Таким чином, слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.
З огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, слідчий суддя вважає, що наявні всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст.15, ч. 2 ст.194 КК України.

Зокрема, обґрунтованість підозри, повідомленої ОСОБА_4 , підтверджується протокол-заявою про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_8 та показаннями потерпілого ОСОБА_8 ; показаннями свідка ОСОБА_7 ; протоколом огляду місця події від 29.09.2022; речовими доказами, зокрема: металевим балоном червоного та білого кольорів із надписом «ГАЗ» із прикріпленою до нього у верхній частині автоматичною запальничкою та металевими ножицями із ручками синього кольору;іншими зібраними матеріалами кримінального провадження.

Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, крім встановлення наявності обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, зобов`язаний також встановити наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор, та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Крім того, згідно з ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:
1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;
3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;
4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;
5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;
6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;
7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;
8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;
9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;
10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;
11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Слідчий суддя зазначає, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.
Тобто ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої можливості здійснення обвинуваченим зазначених дій.
Водночас КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому. При чому ризик кримінального провадження як критерій застосування запобіжного заходу має прогностичний характер, спрямований на усунення негативного впливу на кримінальне провадження в майбутньому.
Так, при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 доведено наявність ризиків, передбачених у п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Зокрема, ОСОБА_4 підозрюється у замаху на вчинення тяжкого злочину, він раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, у зв`язку з чим може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

На підставі ч. 4 ст. 193 КПК України слідчий судя в судовому засіданні за клопотанням прокурора заслухав свідка ОСОБА_7 та потерпілого ОСОБА_8 .
Зокрема, свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні вказав, що підозрюваний ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може чинити тиск на нього погрозами, підпалами, фізично та матеріально, оскільки останній раніше вчиняв щодо нього протиправні дії, наприклад пошкодив автомобіль. На запитання захисника, свідок уточнив, що підозрюваний, будучи вдома, може когось попросити впливати на нього, тобто свідка, а, перебуваючи у СІЗО, не зможе ні з ким спілкуватися.
Потерпілий ОСОБА_8 у судовому засіданні зазначив, що він знайомий з ОСОБА_4 , раніше між ними не було конфліктів. Потерпілий також вказав, що ОСОБА_4 , перебуваючи на свободі, може чинити тиск на нього, бо в такому разі останнього ніхто не зупинить, оскільки саме ОСОБА_8 та його брат ОСОБА_7 затримали підозрюваного ОСОБА_4 на місці події, коли він 28.09.2022 року підпалював паяльною лампою (грілкою) домогосподарство потерпілого. Цією паяльною лампою з включеним полум`ям ОСОБА_4 махав перед потерпілим, викрикуючи: «Спалю, вб`ю», кидався на потерпілого, як потім виявилося, з ножицями.
Враховуючи вищевказане, слідчий суддя вважає, що прокурором доведено в судовому засіданні наявність ризику, передбачених у п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме незаконно впливати на потерпілого, свідка, які з підозрюваним ОСОБА_4 знайомі, безпосереднього затримували його при вчиненні підпалу домогосподарства ОСОБА_8 , бояться помсти підозрюваного.
Підставами вважати, що ОСОБА_4 може вчиняти інші злочини є те, він раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності (а.с.31-33).

Таким чином, слідчий суддя вважає, що прокурором в судовому засіданні доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, а також наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу.
З метою обґрунтування недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів до ОСОБА_4 , крім тримання під вартою, прокурором у судовому засіданні долучено повідомлення та лист Верховинської селищної ради від 29.09.2022 року (а.с.42-43), з яких вбачається, що підозрюваний знятий 02.03.2018 року з реєстрації за адресою АДРЕСА_3 у зв`язку з його відбуттям до нового місця проживання за адресою: АДРЕСА_4 .
Також стороною захисту долучено копію свідоцтва про народження ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до якого підозрюваний є її батьком (а.с.40).
На підставі ч. 4 ст. 193 КПК України слідчий суддя у судовому засіданні за клопотанням сторони захисту заслухав свідка ОСОБА_10 , яка вказала, що вона є цивільною дружиною підозрюваного. Вона, тобто свідок, проживає в АДРЕСА_2 разом зі своїм чоловіком ОСОБА_4 та їхніми двома дочками ОСОБА_11 , 2001 року народження та ОСОБА_12 , 2013 року народження. За вказаною адресою її сім`я, в тому числі ОСОБА_4 проживають з 2016 року. З ОСОБА_4 розлучена з 2005 року. Саме вона, тобто свідок ОСОБА_10 , є власником житла, в якому проживає ОСОБА_4 . Вона, тобто свідок, не заперечує, щоб її чоловік в цьому житлі перебував під запобіжним заходом у вигляді домашнього арешту.
Щодо визначення виду запобіжного заходу слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що згідно з ст.176-183 КПК України запобіжні заходи розташовані за ступенем їх суворості. Оскільки домашній арешт у цьому переліку розташований після особистого зобов`язання ( ст.179 КПК) та особистої поруки (180 КПК), але перед заставою (ст. 182 КПК) та тримання під вартою (ст.183 КПК), то слід вважати, що він, тобто (домашній арешт) значною мірою обмежує права підозрюваного, обвинуваченого і є найсуворішим після тримання під вартою та застави. Крім того, як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 § 1(с) Конвенції.

Враховуючи вищевказане, слідчий суддя вважає, що до підозрюваного слід застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, оскільки у нього наявна родина та утриманці, він перебуватиме під постійним контролем органу Національної поліції, порядок здійснення якого,визначений ст. 181 КПК України, а в разі порушення ним умов відбування цього запобіжного заходу прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, мають право звернутися до слідчого судді чи суду з клопотанням про зміну запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту на тримання під вартою.
Також запобіганню встановленим ризикам слугуватиме покладення на підозрюваного обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, а саме:
- прибувати до слідчого у кримінальному провадженні за кожною вимогою;

- не залишати місце фактичного постійного проживання - АДРЕСА_2 без дозволу слідчого, прокурора або суду

-утриматися від спілкування з потерпілим ОСОБА_8 та свідком ОСОБА_7

-носити електронний засіб контролю.

З аналізу ч.6 ст. 181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом визначається в межах строку досудового розслідування, але не може перевищувати двох місяців.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 131, 132, 176-178, 181, 183, 193, 194, 195 196, 197, 205, 309, 369-372, 532, 534 КПК України, -
П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні клопотання про застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою тривалістю 60 днів - відмовити.
Застосувати щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жит. АДРЕСА_2 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту,
Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 такі обов`язки:
- прибувати до слідчого у кримінальному провадженні за кожною вимогою;

- не залишати місце фактичного постійного проживання - АДРЕСА_2 без дозволу слідчого, прокурора або суду

-утриматися від спілкування з потерпілим ОСОБА_8 та свідком ОСОБА_7

-носити електронний засіб контролю.

Строк дії ухвали в частині запобіжного заходу та покладених обов`язків до 29.11.2022 року включно.
Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
Роз`яснити підозрюваному, що згідно з ст. 195 КПК України, застосування електронних засобів контролю полягає у закріпленні на тілі підозрюваного, обвинуваченого пристрою, який дає змогу відслідковувати та фіксувати його місцезнаходження. Такий пристрій має бути захищений від самостійного знімання, пошкодження або іншого втручання в його роботу з метою ухилення від контролю та сигналізувати про спроби особи здійснити такі дії. Відмова від носіння засобу електронного контролю, умисне зняття, пошкодження або інше втручання в його роботу з метою ухилення від контролю, а рівно намагання вчинити зазначені дії є невиконанням обов`язків, покладених судом на підозрюваного, обвинуваченого при обранні запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі або у вигляді домашнього арешту.
Зобов`язати слідчих слідчого відділення Верховинського районного відділу поліції ГУ НП в Івано-Франківській області, які здійснюють досудове розслідування кримінального провадження №0000068 від 29.09.2022 року, забезпечити виконання ухвали слідчого судді про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту органом Національної поліції за місцем проживання підозрюваної особи.
Контроль за виконанням обов`язків покласти на прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним з моменту вручення копії судового рішення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя Наталія ЧЕКАН