КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:
головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4
розглядаючи у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 05 липня 2022 року, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 08 квітня 2022 року, відносно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Кременчук, Полтавської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , відомості про судимість відсутні,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 146, ч. 4 ст. 186 КК України,
за участю: прокурора захисників в режимі відеоконференцзв`язку підозрюваного ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ОСОБА_10
ВСТАНОВИЛА:
Вказаною ухвалою задоволено клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 , без визначення розміру застави, строком до 06 червня 2022 року, включно.

Не погоджуючись з таким рішенням, захисник ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого та застосувати до підозрюваного запобіжний захід не пов`язаний з обмеженням волі.
Вважає оскаржувану ухвалу незаконною, необгрунтованною, через невідповідність висновків слідчого судді фактичним обставинам провадження.
У апеляційній скарзі захисник зазначає, що підозра є необгрунтованною, а ризики передбачені ст. 177 КПК України недоведені.
Захисник, звертає увагу на протоколи впізнання, які на його думку є неналежними та недопустимими доказами, оскільки за показами свідків вони бачили осіб в чорному одязі та в медичних масках синього кольору, а впізнання проведено щодо осіб без головного убору та майже повністю з відкритим обличчям. Крім того, більшість протоколів стосуються підозрюваного ОСОБА_11 , а не ОСОБА_6 .
На думку сторони захисту, затримання ОСОБА_6 використано органами досудового розслідування, як формальний привід для його подальшого тримання під вартою і здійснення на нього тиску з метою отримання пізнавальних показів.
Крім того, слідчим суддею, не досліджено подані стороною захисту докази та продовжено ОСОБА_10 найсуворіший запобіжний захід не обґрунтувавши, що жоден більш м`який запобіжний захід не буде достатнім для запобігання зазначених у клопотанні ризикам.
Також захисник зазначає, що в ухвалі слідчого судді не вказано час, з якого слід обчислювати строк тримання під вартою підозрюваного, внаслідок чого створено передумови для порушення прав підозрюваного на особисту свободу та тримання його під вартою протягом строку, що перевищує граничний строк, визначений законом.
Окрім того, як вбачається із матеріалів провадження підозрюваний має міцні соціальні зв`язки, позитивну характеристику, місце реєстрації, фактичне місце проживання у м. Києві, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, наведене, слідчим суддею під час розгляду клопотання не враховано.
Заслухавши доповідь судді, доводи захисників та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, пояснення прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як убачається з матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Національної поліції України під процесуальним керівництвом Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001547 за ч. 4 ст. 186, ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 146 КК України.
03 серпня 2021 року ОСОБА_6 , повідомлено про підозру за ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 186 КК України, і у зв`язку з переховуванням підозрюваного від органу досудового розслідування, його оголошено в розшук.
25 жовтня 2021 року підозрюваного ОСОБА_6 затримано на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва.
26 жовтня 2021 року ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави, який у подальшому був неодноразово продовжено.
Оскаржуваною ухвалою ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 06 червня 2022 року включно.
Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми обрання запобіжного заходу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Згідно зі ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою продовження запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який продовжується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

З ухвали суду та журналу судового засідання убачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірено при розгляді клопотання. При цьому допитано підозрюваного, заслухано думку прокурора та захисника, з`ясовано інші обставини, які мають значення при вирішенні питання застосування запобіжного заходу.

Також, слідчим суддею з`ясовано що наведені у клопотанні дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 146, ч. 4 ст. 186 КК України, що підтверджено матеріалами кримінального провадження.

Окрім того, відповідно до ст. 178 КПК України, слідчим суддею враховано наявність вагомих доказів про вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень, тяжкість покарання у разі визнання його винуватим у вчиненні у кримінальних правопорушень.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

У даному кримінальному провадженні зв`язок ОСОБА_6 з вчиненими кримінальними правопорушеннями підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами, сукупність яких дають підстави вважати, що вірогідність причетності підозрюваного до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 146, ч. 4 ст. 186 КК України, є обґрунтованою, що дає підстави для продовження до нього одного з запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_10 чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Окрім того, слідчим суддею, враховано наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які не зменшились та продовжують існувати, а саме: можливість підозрюваного ОСОБА_6 переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності з вимогами ч. 4 ст. 183 КПК України, при продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не визначив розмір застави в даному кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень із застосуванням насильства.
На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з рішенням суду щодо необхідності задоволення клопотання слідчого, оскільки він в повному обсязі довів суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_6 на свободу. Таке обмеження не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.
Продовжуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Доводи захисника щодо недопустимості доказів, зокрема протоколів впізнання, то вказана обставина підлягає перевірці під час розгляду кримінального провадження по суті.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали, слідчий суддя дотримався вказаних вимог закону, а тому підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу не вбачається.

Істотних порушень вимог КПК України, які могли б стати безумовною підставою для скасування ухвали слідчого судді у даному провадженні не вбачається.

Керуючись ст. ст. 176 178, 183, 199, 194, 199, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 08 квітня 2022 року відносно ОСОБА_6 , - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 ,- без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_12 ОСОБА_13 ОСОБА_14

Унікальний номер справи 757/9551/22-к Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_15
Провадження 11сс/824/1908/2022 Доповідач ОСОБА_1

Категорія ст.183, 199 КПК