У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2021 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретар судового засідання ОСОБА_4 ,
розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Міністерства оборони України ОСОБА_5 на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 12 квітня 2021 року стосовно ОСОБА_6 ,
за участю прокурора ОСОБА_7 ,
представника МО України ОСОБА_8 , -
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 12.04.2021 заяву ОСОБА_6 задоволено та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнено від кримінальної відповідальності у вчиненні злочину, передбаченого ст. 218 КК України, у зв`язку з декриміналізацією кримінального правопорушення.
Вказане рішення суду мотивовано тим, що оскільки Законом України № 4025-VI від 15.11.2011 Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо гуманізації відповідальності за правопорушення у сфері господарської діяльності, який набрав чинності 17.12.2011, ст. 218 КК України, що передбачала відповідальність за фіктивне банкрутство, виключено, тому дії ОСОБА_6 не є кримінально караними, у зв?язку з чим вирок Подільського районного суду м. Києва від 03.03.2007 по справі № 1-175/07 втратив правове значення в тому числі і преюдиційне.
Не погоджуючись з ухвалою суду представник Міністерства оборони України (надалі МО України) ОСОБА_5 в апеляційній скарзі просить ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 12.04.2021 скасувати та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_6 про закриття кримінальної справи № 1-175/07 стосовно ОСОБА_6 на підставі п. 4 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з декриміналізацією ст. 218 КК України 1960 року відповідно до Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо гуманізації відповідальності за правопорушення у сфері господарської діяльності від 15.11.2011.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що вказане рішення є незаконним внаслідок прийняття його з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Так, представник МО України ОСОБА_5 вказує, що порушення норм матеріального права полягає в тому, що при прийнятті рішення Подільський районний суд м. Києва порушив вимоги Розділу IX КК України від 05.04.2001 № 2341-111, яким наведений виключний перелік правових підстав та порядок звільнення від кримінальної відповідальності, інших же підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності Кримінальним законодавством України не передбачено, але всупереч вимог КК України, у своєму рішенні Подільський районний суд м. Києва звільнив ОСОБА_6 у зв`язку з декриміналізацією кримінального правопорушення.
Крім того, як посилається представник, ОСОБА_6 у своїй заяві просив суд закрити кримінальну справу № 1-175/07 щодо нього, проте судом ухвалено рішення про звільнення особи від кримінальної відповідальності, що виходить за межі вимог заяви, підстави чого відсутні.
Представник МО України ОСОБА_5 стверджує і про неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, бо Подільський районний суд м. Києва, посилаючись на п. 4 ч. 1 ст. 284 КПК України, ухвалою від 12.04.2021, звільнив ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності, хоча вироком Подільського районного суду м. Києва від 03.03.2007 у кримінальній справі № 1-175/07 ОСОБА_6 вже було звільнено від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності та фактично кримінальну справу вже було закрито на підставі ст. 7-1 КПК України 1960 року, що передбачала можливість такого закриття у зв`язку з дійовим каяттям, з примиренням обвинуваченого, підсудного з потерпілим, із застосуванням примусових заходів виховного характеру, з передачею особи на поруки або із закінченням строків давності.
Також представник МО України зазначає, що Подільський районний суд м. Києва, посилаючись на п. 4 ч. 1 ст. 284 КПК України в мотивувальній частині ухвали вказав, що кримінальне провадження закривається у разі, зокрема, якщо набрав чинності закон, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння вчинені особою, але слід врахувати, що кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 , яке можна закрити за даною підставою, не має в провадженні Подільського районного суду м. Києва, оскільки вирок Подільського районного суду м. Києва від 03.03.2007 у справі № 1-175/07 набрав законної сили та виконаний, а кримінальна справа №1-175/07 по обвинуваченню ОСОБА_6 за ст. 218 КК України знищена в зв`язку із закінченням терміну зберігання, про що суд зазначив в ухвалі, яка оскаржується.
Крім того представник МО України вказує, що суд фактично переглянув вирок, який набрав законної сили, що належить до компетенції суду апеляційної інстанції, причому без досліджень всіх обставин справи, що суперечить Главі 31 Розділу V КПК України, чим обмежив право особи на застосування висновків суду у інших судових процесах.
ОСОБА_6 та його захисник про дату, час та місце розгляду провадження повідомлялися у спосіб, передбачений кримінальним процесуальним законом, неявка яких в судове засідання не перешкоджає розгляду провадження.
Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення представника МО України, який підтримав свою апеляційну скаргу, прокурора, який не заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.
Суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції на предмет його законності, обґрунтованості та вмотивованості, відповідно до положень ст. 370 КПК України, в межах апеляційних вимог, як передбачено ч. 1 ст. 404 КПК України.
Зокрема, за приписами ст. 370 КПК України, законним є рішення, ухвалене компетентним судом з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Даних вимог кримінального процесуального закону Подільський районний суд м. Києва при розгляді заяви ОСОБА_6 не дотримався.
Так, як вбачається з матеріалів судового провадження за заявою, до Подільського районного суду м. Києва 01.12.2020 надійшла заява ОСОБА_6 про перегляд вироку Подільського районного суду м. Києва від 03.03.2007 по справі № 1-175/07 з вимогами про його скасування та закриття кримінального провадження і вважати цю справу закритою у зв?язку з декриміналізацією ст. 218 КК України на підставі Закону України № 4025-VI від 15.11.2011 Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо гуманізації відповідальності за правопорушення у сфері господарської діяльності.
Дану заяву ОСОБА_6 обґрунтував тим, що визначені ст. 128 КК України дії не становлять суспільної небезпеки та загрози, наявність факту визнання його винуватим за вказаною статтею, хоча зі звільненням від кримінальної відповідальності на підставі Закону України Про амністію псує його репутацію і завдає шкоду його гідності, а тому і висунув вимогу про перегляд вироку суду та закриття кримінального провадження у зв?язку з декриміналізацією діяння на підставі ст.ст. 28, 58 Конституції України та ст. 5 КК України.
За приписами ч. 3 ст. 26 КПК України 2012 року, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.
Перебіг судового провадження з перегляду судових рішень регламентований Розділом V КПК України, а саме у провадженні в суді апеляційної інстанції, провадженні в суді касаційної інстанції та провадженні за нововиявленими або виключними обставинами.
Як видно з матеріалів провадження за заявою ОСОБА_6 , ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 12.04.2021 заяву ОСОБА_6 задоволено та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнено від кримінальної відповідальності у вчиненні злочину, передбаченого ст. 218 КК України, у зв`язку з декриміналізацією кримінального правопорушення (а.п. 26-27).
Проте, у якому саме з наведених вище проваджень та за якою процедурою постановлена ухвала Подільського районного суду м. Києва від 12.04.2021 за заявою ОСОБА_6 - зі змісту судового рішення не видно, а тому правильність застосування положень кримінального процесуального закону при розгляді заяви ОСОБА_6 не може бути перевірено і судом апеляційної інстанції.
З долученого до матеріалів провадження за заявою ОСОБА_6 вироку Подільського районного суду м. Києва від 03.03.2007 випливає, що ОСОБА_6 визнано винуватим у тому, що він, будучи заступником Генерального директора по фінансово-економічній роботі ДП МО України Укрвійськбуд, достовірно знаючи про фінансово-господарський та економічний стан підприємтсва, усвідомлюючи фінансову можливість ввіреного підприємства виконати вимоги з боку кредиторів та зобов?язання перед бюджетом, діючи умисно з метою незаконного отримання більш сприятливих економічних і правових умов для фінансово-господарської діяльності підприємства, 09.01.2001 за № 128 та 16.03.2001 на зборах кредиторів ДП МО України Укрвійськбуд зробив завідомо неправдиві офіційні заяви про фінансову неспроможність виконання ДП МО України Укрвійськбуд вимог з боку кредиторів і зобов?язання перед бюджетом і ці його дії завдали великої матеріальної шкоди державі на суму 61.521,73 грн., яка у п?ятсот і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.
Його дії кваліфіковані за ст. 218 КК України та призначено за цим законом покарання у вигляді штрафу у розмірі 1.000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
На підставі ч. 5 ст. 74, ч. 2 ст. 49 КК України ОСОБА_6 звільнено від призначеного покарання в зв?язку із закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності.
Ухвалено речові докази: господарську справу № 24/612-б-43/234 про банкрутство ДП МО України Укрвійськбуд зберігати при справі (а.п. 10-14).
А тому є незрозумілою обґрунтування заяви ОСОБА_6 , що його за вироком Подільського районного суду м. Києва від 03.03.2007 звільнено від кримінальної відповідальності, а не від покарання, та ще і на підставі Закону України Про амністію, який до нього застосовувався постановою Подільського районного суду м. Києва від 10.08.2001 під час виконання щодо нього вироку Залізничного районного суду м. Києва від 27.03.2001 за ч. 2 ст. 167 КК України 1960 року (а.п. 17).
Крім того, вирок суду стосовно ОСОБА_6 ухвалено в порядку КПК України 1960 року, який підлягав оскарженню протягом 15 діб з моменту його проголошення.
Апеляція заступника Військової прокуратури Центрального регіону України повернута на підставі постанови від 27.03.2007 (а.п. 15), а апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 закрито ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 28.05.2008 за клопотанням останнього про відклик апеляції (а.п. 17-19).
Подання заяв про перегляд судового рішення у формі вироку регламентовано відповідним процесуальним законом, протягом певного часу, а за спливом цього часу - повинна бути дотримана і процедура поновлення цього строку чи у інший спосіб вирішення питання щодо можливості прийняття заяви, зокрема заяви ОСОБА_6 від 01.12.2020 про перегляд вироку Подільського районного суду м. Києва від 03.03.2007 ще і за тим, що, як стверджує заявник ОСОБА_6 , підставою для його звернення до суду слугував Закон України № 4025-VI від 15.11.2011 Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо гуманізації відповідальності за правопорушення у сфері господарської діяльності, який набрав чинності 17.12.2011.
Не є вмотивований і посилання судом першої інстанції при задоволенні заяви ОСОБА_6 на ч. 1 ст. 5 КК України, яка регламентує застосування закону про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом?якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, що має зворотню дію часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання вироком законом чинності, оскільки судом першої інстанції не встановлено, що станом на 12.04.2021 - день постановлення оскаржуваної ухвали, ОСОБА_6 відбуває покарання або відбув його, але має судимість, питання про що вирішується судом першої інстанції в порядку п. 13 ч. 1 ст. 537, п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України для можливості прийняття рішення про закриття кримінального провадження на підставі п. 4 ч. 1 ст. 284 КПК України.
Отже, на переконання колегії суддів, рішення суду першої інстанції на задоволення заяви ОСОБА_6 про перегляд вироку суду щодо нього з прийняття рішення про його звільнення від кримінальної відповідальності у вчиненні злочину, передбаченого ст. 218 КК України, у зв`язку з декриміналізацією кримінального правопорушення, ще і з констатацією його преюдиційності або ні, у тому числі щодо розгляду проваджень у господарських судах щодо здійснення незаконного відчуження майна МО України в ході фіктивного банкрутства ДП МО України Укрвійськбуд, на що звернув увагу представник МО України - апелянт ОСОБА_5 , додавши що вказане оборонне відомство не було залучено до участі у розгляді заяви ОСОБА_6 .
Згідно з приписами ч. 3 ст. 539, ч. 2 ст. 318 КПК України, судовий розгляд здійснюється в судовому засіданні за обов?яковою участі сторін, що підкріплено положеннями ч. 3 ст. 36 КПК України щодо обов?язкової участі прокурора в суді та ч. 1 ст. 324 КПК України про прийняття заходів у разі неприбуття прокурора в судове засідання.
Водночас, при розгляді заяви ОСОБА_6 судом першої інстанції брав участь прокурор ОСОБА_9 , який не мав на це право за відсутності повноважень цього прокурора у провадженні, який не є прокурором підрозділу військової прокуратури у розгляді провадження, з чим погодився і прокурор у провадженні ОСОБА_7 , що є безумовною підставою для скасування ухвали з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції за нормою п. 3 ч. 2 ст. 412, п. 12 ч. 1 ст. 415 КПК України, у зв?язку з чим, та на підставі наведеного вище ухвала Подільського районного суду м. Києва від 12.04.2021 за результатами розгляду заяви ОСОБА_6 підлягає безумовному скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції на підставі ст.ст. 412, 415 КПК України, оскільки судом допущені такі істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
За скасуванням ухвали суду з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції, колегія суддів, з урахуванням наданих їй кримінальним процесуальним законом повноважень, не розглядає інші доводи апеляційної скарги представника МО України ОСОБА_5 , як те регламентують положення ч. 2 ст. 415 КПК України, задля запобігання впливу на висновки суду, визначеного для нового судового розгляду заяви ОСОБА_6 .
За викладеним, апеляційна скарга представника Міністерства оборони України ОСОБА_5 підлягає частковому задоволенню.
Керуючись ст.ст. 404 ,407 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу представника Міністерства оборони України ОСОБА_5 задовольнити частково, а ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 12 квітня 2021 року, якою заяву ОСОБА_6 задоволено та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнено від кримінальної відповідальності у вчиненні злочину, передбаченого ст. 218 КК України, у зв`язку з декриміналізацією кримінального правопорушення - скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Ухвала оскарженню не підлягає.
С У Д Д І:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3