справа № 361/1242/22
провадження № 1-кс/361/283/22
УХВАЛА
Іменем України
м. Бровари

20 березня 2022 року слідчий суддя Броварського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 за участю секретаря судового засіданні ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши клопотання слідчого СУ ГУНП в Київській області капітан поліції ОСОБА_4 про арешт тимчасово вилученого майна, -

Встановив:

До провадження слідчого судді суддя Броварського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 надійшло клопотання слідчого СУ ГУНП в Київській області капітан поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Броварської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна, вилученого 19.03.2022 року.

В обґрунтування слідчий вказує на те, що слідчим відділом Броварського РУП ГУНП в Київській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000560 від 19.03.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 110 КК України

Досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений досудовим розслідуванням час, ОСОБА_5 , перебуваючи за адресою: Київська обл., м. Бровари, на перехресті вул. М. Лагунової та Короленка тобто у публічному місці, публічно закликав інших громадян до змін меж території України, а саме говорив що необхідно визнавати що Крим це Російська Федерація, Луганську та Донецьку область також потрібно передати до Російської Федерації, що росіяни хочуть допомогти Україні, що збройні сили України не справляться, що потрібно скласти зброю, також демонстрував на своєму телефоні фото та відеоматеріали у яких були заклики російською мовою, щодо війни в Україні, прапори Російської Федерації та військова техніка зі свастикою «Z».

У зв`язку з вищевикладеним 19.03.2021 в період часу із 21:50 год. до 23:14 год., виникла необхідність у проведенні обшуку до постановлення ухвали слідчого судді за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка відповідно до наявних відомостей належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та його сину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у порядку ч. 3 ст. 233 КПК України, з метою врятування майна, речей та предметів, які постановою слідчого від 19.03.2022 визнано речовими доказами, що зберегли на собі сліди вчинення злочинів або містять інші відомості, які можуть бути використані як докази фактів та обставин, що встановлюються в ході кримінального провадження, а також майна яке здобуто в результаті вчинення кримінального правопорушення, проведено проникнення до житла чи іншого володіння особи до поставлення ухвали слідчого судді.

Під час проникнення до житла чи іншого володіння особи до поставлення ухвали слідчого судді за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було виявлено та вилучено:

?Ноутбук «Lenovo» s/n MP09MS89 із зарядним пристроєм;

?Мобільний телефон «Samsung Galaxy A7», imei:1) НОМЕР_1 , imei:2) НОМЕР_2 ;

?Квитанція щодо оплати комунальних послуг за договором постачання електричної енергії за січень 2022 року на ім`я ОСОБА_5 ,, який проживає за адресою: АДРЕСА_2 на 1 арк.;

?Партійний квиток (КПСС) на ім`я ОСОБА_5 , № НОМЕР_3 ;

?«Учётная карточка члена КПСС № 23356371».

Постановою слідчого від 19.03.2022 року зазначені вище речі визнано речовими доказами.

Посилаючись на те, що речові докази потребують збереженню в силу ст. 98 КПК України, просив накласти арешт на вилучене майно.

До початку розгляду клопотання, стороною кримінального провадження, якою подана заява про розгляд клопотання у його відсутність.

Також у заві зазначено, що клопотання підтримує в повному обсязі, із підстав, наведених у ньому та просить слідчого суддю задовольнити клопотання, накласти арешт.

На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Слідчий суддя, враховуючи вимоги ч. 2 ст. 172 КПК України, з метою забезпечення арешту майна визнав можливим розгляд клопотання здійснювати без повідомлення власника майна.

Згідно з нормою ч. 1 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали провадження за клопотанням, приходить до наступного висновку.

З матеріалів клопотання вбачається, що слідчим відділом Броварського РУП ГУНП в Київській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000560 від 19.03.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 110 КК України

В ході досудового розслідування встановлено, що є достатні та обґрунтовані підстави у тимчасовому позбавлені права на відчуження, розпорядження та користування майном, вилученим 19.03.2022 року під час обшуку приміщення квартири, з метою забезпечення збереження речових доказів, запобіганню можливості їх приховуванню, пошкодженню, псуванню, зникненню, втрати, знищенню, використанню, перетворенню, пересуванню, передачі, відчуженню, тощо. Виправданими ризиками щодо вказаних дій з боку володільця майна є те, що може виникнути необхідність у проведенні експертиз із вказаними предметами, що в свою чергу унеможливлює їх повернення володільцю та збільшує ризик, щодо вказаних дій з їх боку, оскільки в разі доведення факту вчинення кримінального правопорушення.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Крім того, у випадку, передбаченому ч. 3 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Постановою слідчого від 19.03.2022 року зазначені вище речі визнано речовими доказами.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій та набуті кримінально протиправним шляхом.

Одночасно при розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 172 КПК України, слідчий суддя не вирішує питання належності та допустимості доказів, отриманих в ході досудового розслідування, оскільки оцінка допустимості доказів має бути вирішена відповідно до вимог ст. 89 КК України під час ухвалення судового рішення при судовому розгляді кримінального провадження.

З огляду на зазначені вимоги закону слідчий суддя приходить до висновку про те, що вилучене майно, відповідає критеріям речових доказів у кримінальному провадженні та у випадку не накладення арешту на вказане майно, це може призвести до подальшого відчуження або до інших наслідків, які можуть перешкоджати досудовому розслідуванню.

Стороною слідства в клопотанні приведено вагомі доводи, які свідчать, що вказане майно має відношення до кримінального провадження, і, таким чином може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та для ефективного розслідування орган досудового розслідування має потребу у збереженні вказаного майна до встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення.

Зокрема, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власників майна з метою запобігання їх зникнення, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

Разом з тим, вилучене під час обшуку майно співвідноситься із обставинами кримінального провадження, а тому є передбачені кримінальним процесуальним законом підстави для арешту вилучених майна.

За таких обставин клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 167, 170, 172, 173 КПК України, слідчий суддя
постановив:
Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, шляхом заборони його користування, розпоряджання та відчуження що було вилучено в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка відповідно до наявних відомостей належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та його сину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,а саме: ноутбука «Lenovo» s/n MP09MS89 із зарядним пристроєм; мобільного телефону «Samsung Galaxy A7», imei:1) НОМЕР_1 , imei:2) НОМЕР_2 ; квитанції щодо оплати комунальних послуг за договором постачання електричної енергії за січень 2022 року на ім`я ОСОБА_5 ,, який проживає за адресою: АДРЕСА_2 на 1 арк.; партійного квитка (КПСС) на ім`я ОСОБА_5 , № НОМЕР_3 ; «Учётную карточку члена КПСС № 23356371».

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня отримання її копії. Арешт може бути скасовано відповідно до ст. 174 КПК України.

Слідчий суддя: ОСОБА_1