Провадження № 1-кс/522/4469/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.07.2022 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання власника майна ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Одеського апеляційного суду 06.02.2019 рокуу кримінальному провадженні №0001584 від 23.06.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України,

встановив:

До Приморського районного суду м. Одеси надійшло клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту щодо заборони розпоряджатися квартири АДРЕСА_1 , накладеного ухвалою Одеського апеляційного суду від 06.20219 року у кримінальному провадженні №0001584 від 23.06.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

Клопотання про скасування арешту майна обґрунтовано тим, що відпала потребу у подальшому накладенні арешту, так як строк досудового розслідування закінчився та його продовження неможливе.
Згідно до приписів ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Учасники провадження були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду клопотання, в судове засідання не з`явилися.

Власник майна ОСОБА_3 до суду подала заяву, в якому просила клопотання про скасування арешту розглядати за її відсутності.
Для забезпечення швидкого та ефективного здійснення правосуддя, а також недопущення порушення розумних строків розгляду питань щодо скасування арешту, слідчий суддя вважає за можливим та необхідним розгляд провести за відсутності сторін кримінального провадження, та, відповідно до вимог ч. 4 ст. 107 КПК України без фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження.
Дослідивши доводи клопотання та матеріали провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Стаття 370 КПК передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Положеннями статей 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно приписів ч.ч. 1, 2 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

До Приморського районного суду м. Одеси надійшло клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту щодо заборони розпоряджатися квартири АДРЕСА_1 , накладеного ухвалою Одеського апеляційного суду від 06.20219 року у кримінальному провадженні №0001584 від 23.06.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 10.01.2019 року, у кримінальному провадженні №0001584 від 23.06.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України був накладений арешт на квартири та нежитлові приміщення будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом заборонити відчуження, розпорядження та користування приміщеннями 20-го (технічного) поверху будинку.
Ухвалою Одеського апеляційного суду 06.02.2019 року була скасована ухвала слідчого судді від 10.012019 року з постановленням нової ухвали, якою у кримінальному провадженні №0001584 від 23.06.2018 року накладено арешт на квартири та нежитлові приміщення будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом заборонити розпорядження приміщеннями 20-го (технічного) поверху будинку.
В зазначеній ухвалі Одеського апеляційного суду 06.02.2019 року, обґрунтовуючи підстави для накладення арешту на майно, зазначено, що правовими підставами, передбаченими ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, для накладення арешту, є збереження речового доказу, який є предметом кримінального правопорушення та відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України, в зв`язку з чим воно може бути використане для встановлення обставин по кримінальному провадженню, так як містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Крім того, постановою слідчого від 10.12.2018 року, у кримінальному провадженні №0001584 від 23.06.2018 року, було визнано речовим доказом.

На час розгляду клопотання про скасування арешту, зазначена постанова про визнання речовим доказом є чинно та не скасовувалась, тобто майно продовжує бути речовим доказом у кримінальному провадженні.

Слідчим суддею не встановлено обставин, які б свідчили про те, що арешт накладено з порушенням вимог діючого законодавства, загальних принципів міжнародного права, отже при арешті майна було дотримано принципу "законності" і він не був свавільним.
У даному кримінальному провадженні потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси осіб власників об`єктів нерухомого майна, на яке накладений арешт, з метою попередження відчуження майна чи інших негативних наслідків, які можуть перешкодити всебічному та повному проведенню досудового розслідування.
Підстав сумніватися в співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження слідчий суддя не вбачає.
Таким чином, дослідивши доводи клопотання та матеріали провадження, слідчий суддя критично ставиться до посилань власника майна про те, що у подальшому застосуванні такого заходу забезпечення відпала потреба, арештоване майно продовжує бути речовим доказом та може бути використане для встановлення обставин по кримінальному провадженню, так як містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Посилання адвоката на те, що строк досудового розслідування закінчився та його продовження неможливе, слідчий суддя не приймає до уваги як безумовну підставу для скасування накладеного арешту, так як заявником не надано відомостей про закриття зазначеного кримінального провадження.
Таким чином, дослідивши доводи клопотання про скасування арешту та матеріали провадження, слідчий суддя критично ставиться до посилань власника майна про те, що у подальшому застосуванні такого заходу забезпечення відпала потреба.
На підставі наведеного, враховуючи вищезазначені обставини, прихожу до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання, оскільки власником майна не доведено відповідними доказами та обставинами, що відпала потреба у подальшому накладенні арешту на майно.

Керуючись ст. ст. 170 - 174, 372, 376 КПК України, слідчий суддя
ухвалив:

У задоволенні клопотання власника майна ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Одеського апеляційного суду 06.02.2019 рокуу кримінальному провадженні №0001584 від 23.06.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: