ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1001/22 Справа № 205/3890/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого
(в режимі відеоконференції) ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги обвинуваченого
ОСОБА_8 та в його інтересах захисника ОСОБА_7 на ухвалу Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 16 лютого 2022 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001058 щодо

ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: с.Новопетрівка
Магдалинівського району Дніпропетровської області,
який зареєстрований за адресою:
АДРЕСА_1 ,
фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.289 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Ухвалою Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 16 лютого 2022 року задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченому ОСОБА_8 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 15 квітня 2022 року включно. У задоволенні клопотання захисника щодо зміни запобіжного заходу на домашній арешт відмовлено.
Мотивуючи ухвалене рішення суд посилався на те, що прокурором доведені ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, обвинувачений

ОСОБА_8 може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідка у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить змінити йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт.
Свої вимоги обвинувачений обґрунтовує тим, що суд при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою не врахував його характеристики з місця роботи та місця проживання, що він до затримання був офіційно працевлаштований, на даний час є можливість працевлаштуватися, має неповнолітню доньку, одружений. Судом залишено поза увагою показання свідків Будка та Торосяна, які спростували обвинувачення і пояснили, що взагалі не було ніякого злочину, а потерпілий надає неправдиві свідчення. Вважає, що ризики, які суд вважав доведеними, відсутні і не підтверджуються матеріалами кримінального провадження.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою обрати відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час з 22:00 год. до 06:00 год.
Свої вимоги захисник обґрунтовує тим, що прокурором не доведені ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України. Вказує на те, що до клопотання прокурора не додано жодного доказу, тобто за 22 місяця перебування особи під вартою не знайдено жодного нового доказу та аргументу для тримання особи під вартою. Звертає увагу на те, що ОСОБА_8 має неповнолітню доньку, родина потребує фінансової допомоги, характеристики за місцем проживання позитивні, суду були надані гарантії працевлаштування обвинуваченого.

Позиції учасників судового провадження.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 та захисник ОСОБА_7 підтримали апеляційні скарги та просили їх задовольнити.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та захисника, просив ухвалу суду першої інстанції залишити без зміни.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження та обговоривши наведені у апеляційних скаргах доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Частиною другою цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.
В силу вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених
ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
На переконання апеляційного суду суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.
Як встановлено апеляційним судом у судовому засіданні та що знайшло своє підтвердження і у відповідних матеріалах провадження №205/3890/20, 16 лютого 2022 року в судовому засіданні Ленінського районного суду м.Дніпропетровська в порядку ст.331 КПК України було розглянуто клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.289 КК України, що виразилось у закінченому замаху на незаконне заволодіння транспортним засобом, поєднаному із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя потерпілого.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ретельно перевірив доводи прокурора про доцільність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 та доводи захисника щодо зміни ОСОБА_8 запобіжного заходу на більш м`який.
Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, не зменшилися й виправдовують тримання обвинуваченого під вартою.
Так, ОСОБА_8 офіційно не працевлаштований, обвинувачується у вчиненні умисного злочину проти власності, поєднаному з насильством, інкриміноване обвинуваченому кримінальне правопорушення за ч.2 ст.15, ч.3 ст.289 КК України відноситься до категорії особливо тяжкого злочину, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років, а отже, існує реальний ризик того, що він може здійснити спроби переховування від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкримінований йому злочин.
Крім того, ОСОБА_8 , перебуваючи на свободі, може незаконно впливати на потерпілого та свідка з метою змін їх показань на його користь.
Також, ОСОБА_8 раніше судимий за вчинення корисливих злочинів, судимість за які не знята та не погашена у встановленому законом порядку, дане кримінальне правопорушення було скоєно в період знаходження на розгляді в Кіровському районному суді м.Дніпропетровська обвинувального акту відносно ОСОБА_8 за ч.2 ст.186 КК України, а отже існує ризик продовження скоєння обвинуваченим кримінальних правопорушень.
Матеріали провадження не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою, обвинуваченим та захисником в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.
В контексті практики ЄСПЛ ризик втечі обвинуваченого оцінюється не лише на основі суворості можливого вироку, а має досліджуватися з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі, або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня. Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.
На підставі наведеного, апеляційний суд погоджується з рішенням суду щодо необхідності задоволення клопотання прокурора, оскільки він довів обставини, які виправдовують подальше обмеження права обвинуваченої перебувати на волі. Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Відтак, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.
Доводи захисника та обвинуваченого про те, що відсутні докази щодо наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки при розгляді клопотання прокурором доведено об`єктивне існування обставин, які виправдовують подальше тримання під вартою ОСОБА_8 , та встановлена наявність ризиків, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України, а будь-яких об`єктивних даних, які б безумовно свідчили про зміну або відсутність обставин, передбачених ч. 1 ст.194 КПК України, які раніше слугували підставою для обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, стороною захисту та обвинуваченим не наведено.
Щодо посилання захисника та обвинуваченого на те, що ОСОБА_8 одружений, має неповнолітню доньку, родина потребує фінансової допомоги, характеристики за місцем проживання позитивні, суду були надані гарантії працевлаштування обвинуваченого, слід зазначити, що дані обставини не можуть бути підставою для зміни обвинуваченому запобіжного заходу, так як з урахуванням обставин інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, вищезазначені доводи не свідчать про наявність у ОСОБА_8 перешкод або інших стримуючих факторів його належної процесуальної поведінки.
Щодо твердження захисника про те, що судом залишено поза увагою показання свідків Будка та Торосяна, які спростували обвинувачення і пояснили, що взагалі не було ніякого злочину, а потерпілий надає неправдиві свідчення, слід зазначити, що зазначені доводи фактично стосуються питань доведеності винуватості, оцінки доказів та правильності кваліфікації дій обвинуваченого, надання оцінки чому, відповідно кримінального процесуального закону, відбувається при ухваленні судового рішення по суті справи.
Жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги, апеляційним переглядом не встановлено.
Приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченого, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Будь-яких істотних порушень кримінального процесуального закону при постановленні зазначеної ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому за наслідками апеляційного розгляду апеляційний суд вважає необхідним ухвалу суду залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого та захисника залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та в його інтересах захисника ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Ухвалу Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 16 лютого 2022 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

________________ _________________ ________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4