ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/170/22 Справа № 712/3743/22 Категорія: ст. 183 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2022 року м. Черкаси
Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар учасники справи:ОСОБА_5
прокурор підозрюваний захисник ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу прокурора Черкаської окружної прокуратури в кримінальному провадженні №0000946 ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 30 травня 2022 року про відмову у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

в с т а н о в и в:

Старший слідчий СВ Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області ОСОБА_9 , за погодженням з прокурором Черкаського відділу Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_6 звернулася до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб щодо ОСОБА_7 в кримінальному провадженні №0000946 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України.

В обґрунтування заявленого клопотання зазначено, що 5 травня 2022 близько 14 год. 20 хв., ОСОБА_7 , перебуваючи на перехресті вул. В. Чорновола та вул. Бидгощська в м. Черкаси, підійшов до ОСОБА_10 , та в ході спілкування, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин між останніми виник конфлікт, в ході якого у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, шляхом насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, наніс ОСОБА_10 один удар кулаком у обличчя та діючи умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, в умовах воєнного стану, що запроваджений Указом Президента України від 24 лютого 2022 року за № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та затверджений Верховною Радою України, в подальшому продовжений Указом Президента України за № 133/2022 від 14 березня 2022 року до 25 квітня 2022 року включно та Указом Президента України за № 341/2022 від 17 травня 2022 року до 23 серпня 2022 року включно, взяв з землі один з двох пакетів з продуктами, які знаходились поряд з ОСОБА_10 та належали останньому, вартість продуктів в якому згідно чеку з магазину «АТБ-Маркет» від 25 травня 2022 становить 191 гривню 60 копійок, та з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зник, чим завдав потерпілому матеріальної шкоди на вказану суму.
25 травня 2022 року ОСОБА_7 було затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.
27 травня 2022 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України - відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно, в умовах воєнного стану.
Ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду Черкаської області від 30 травня 2022 року у задоволенні клопотання старшого слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовлено.

Застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби у період з 21-00 год. до 6 години ранку строком на 2 місяці, тобто до 23 липня 2022 року включно.
Покладено на підозрюваного обов`язки:
1) прибувати до слідчого СВ Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області, прокурора та суду за першим викликом;
2) не залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 у визначений судом час без дозволу слідчого, прокурора, або суду;
3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну місця свого проживання та роботи;
4) здати на зберігання до відповідних органів свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в України;
5) утриматись від спілкування зі свідками, потерпілими по даному кримінальному провадженні.
Ухвала суду обґрунтована тим, що підозрюваний має місце реєстрації та проживання, одружений, має на утриманні неповнолітніх дітей, тобто має міцні соціальні зв`язки, тому необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби за місцем проживання, оскільки у такий спосіб буде забезпечено пропорційність дотримання балансу між гарантіями виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків, дотриманням належної поведінки, усуненням негативних ризиків для кримінального провадження та необхідністю недопущення зайвого втручання у приватне життя.
Не погоджуючись із ухвалою слідчого судді, прокурор Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу та просить скасувати ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду Черкаської області від 30 травня 2022 року про відмову у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 та постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 діб.

У апеляційній скарзі вказує, що знаходячись на волі ОСОБА_7 може незаконно впливати на учасників провадження, скоювати нові умисні злочини, переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Прокурор вважає, що припинити його злочинну діяльність, забезпечити належну поведінку підозрюваного та запобігти вищевказаним ризикам можливо лише шляхом застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Вказує, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам переховування від органу досудового розслідування та/або суду та вчинення іншого кримінального правопорушення.

Заслухавши доповідь головуючого, доводи прокурора ОСОБА_6 , яка просила задовольнити апеляційну скаргу, підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника, які просили відхили апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до статті 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим пунктами 1-5 частини 1 зазначеної статті.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК України.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд, на виконання вимог частин 1, 2 статті 194 КПК України, зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статті 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених частиною 1 статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, передбачені статтею 178 КПК України, а також вагомість наявних доказів, якими такі обставини обґрунтовуються.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Таким чином, щоб вирішити справу у відповідності до вимог закону, суд повинен взяти до уваги, крім даних, передбачених статтею 177 КПК України, особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки, характер справи, тяжкість покарання та наслідки вчинення протиправних діянь.

Як вбачається з матеріалів справи, зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

Під час розгляду зазначеного клопотання, слідчий суддя правильно встановив, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Враховуючи викладене, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, прийшов до обгрунтованого висновку щодо необхідності застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу.

Відповідно до вимог статей 177, 178, 183, 194, 200 КПК України та пункту «е» частини 1 статті 5 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод (Рим, 1950 року), міра запобіжного заходу у виді взяття під варту обирається підозрюваному, обвинуваченому судом при наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ним правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню ним правопорушення чи його втечі після його вчинення, що вказана особа може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших учасників кримінального провадження, перешкоджати провадженню іншим чином, а також вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

При зверненні із клопотання про застосування запобіжного заходу, прокурор вказував на існування ризиків, передбачених пунктами 1, 3 частини 1 статті 177 КПК України.

Разом з тим колегія суддів погоджується із висновком слідчого судді, що наявність вказаних ризиків не є достатньою для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Так, суддею вірно враховано, що підозрюваний ОСОБА_7 має міцні соціальні зв`язки, одружений, на утриманні має неповнолітню дочку ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має зареєстроване місце проживання.

Крім того, прокурором не надано доказів, що підозрюваний ОСОБА_7 переховувався від органів досудового розслідування та суду, не з`являвся за їх викликами. Разом з тим згідно із матеріалами справи, підозрюваний ОСОБА_7 в судове засідання суду першої та апеляційної інстанції з`явився, що свідчить про відсутність ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування чи суду.

Одним із запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України є домашній арешт, який, полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Відповідно до частин 2, 6 статті 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Колегія суддів погоджується із висновком слідчого судді, що з урахуванням особи підозрюваного ОСОБА_7 та його процесуальної поведінки, застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час доби зможе запобігти ризику, визначеному п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного під час досудового розслідування.

Колегія суддів також погоджується із висновком слідчого судді, що прокурором не доведено неможливість застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою. Не містить таких доводів і апеляційна скарга.

Посилання прокурора на тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , не є достатньою підставою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, як правильно визначено слідчим суддею.

Колегія суддів також враховує, що з моменту застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час доби 30 травня 2022 року до постановлення даної ухвали судом апеляційної інстанції даних про порушення підозрюваним застосованого обмеження прокурором не надано, що свідчить про ефективність застосованого слідчим суддею запобіжного заходу та відсутність підстав для зміни його на більш суворий тримання під вартою, як того просить прокурор.

Крім того, на час розгляду апеляційної скарги прокурором не надано доказів ухилення ОСОБА_7 від органу досудового розслідування, прокурора чи суду під час перебування під домашнім арештом.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що слідчий суддя при розгляді клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує застосування запобіжних заходів, при цьому вислухавши та врахувавши пояснення всіх учасників судового розгляду, та прийшов до обґрунтованого висновку про не доведення прокурором необхідності застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний період доби та належним чином мотивував своє рішення.

Порушень норм кримінального процесуального законодавства України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

Керуючись статтями 181, 183, 309, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора Черкаської окружної прокуратури в кримінальному провадженні №0000946 ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду Черкаської області від 30 травня 2022 року про відмову у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді