Провадження № 1-кп/127/541/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2022 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
потерпілого ОСОБА_12 ,
в ході підготовчого судового засідання в приміщенні суду у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України та ОСОБА_6 і ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 27, ч.4 ст. 187 КК України, відомості про які внесено 23 червня 2022 року до Єдиного реєстру до их розслідувань за №0000343-
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 187 КК України та ОСОБА_6 і ОСОБА_7 за ч.5 ст. 27, ч.4 ст. 187 КК України.
В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 і ОСОБА_7 запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, про що подав письмові клопотанння, які мотивовані актуальністю ризиків визначених ст. 177 КПК України.
Захисник ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_9 заперечив щодо задоволення клопотання, оскільки ризики наведені прокурором недоведені. Так, зокрема наголосив на помилковості твердження прокурора про те, що його підзахисний є жителем іншої області і що вказане матиме наслідок неявки обвинуваченого в судові засідання. Вказав, що ОСОБА_7 проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Відсутній також ризик впливу на потерпілого, що може підтвердити останній. Не доведені також інші ризики наведені прокурором у клопотанні, відтак підстав для продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою немає.
ОСОБА_7 повідомив, що провину у вчиненому не визнає, просив змінити запобіжний захід на домашній арешт. Повідомив, що звільнений із виправної колонії у зв`язку із відбуттям покарання 2015 року. Загалом чотири рази судимий та офіційно не працює.
Захисник ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_10 заперечив щодо задоволення клопотання прокурора, вказавши на недоведеності ризиків та не персоніфікованості останніх. Вказав, що його підзахисний не працює, оскільки перебуває у територіальній обороні, на підтвердження вказаного є характеристика. Вказав, що проживання в іншій області жодним чином не впливає на можливість з`являтися в судові засідання. Свідок вже допитаний, а тому впливати на нього немає доцільності. Наголосив, що дружина ОСОБА_6 намагалася відшкодувати частину заподіяної потерпілому шкоди (15000,00 гривень), але останній відмовився вказавши, на необхідності відшкодування усієї суми. Крім цього, ОСОБА_6 жодним чином не може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки повідомив та продемонстрував на слідчому експерименті усю відому йому інформацію. Враховуючи вказане просив змінити ОСОБА_6 тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід або визначити розмір застави.
ОСОБА_6 підтримав свого захисника, вказавши на не причетності до злочину в якому він обвинувачується. Просив застосувати до нього домашній арешт або визначити заставу. Наголосив, що утримання сім`ї лежить виключно на ньому, відповідно йому слід заробляти кошти, перебуваючи на волі. Зазначив, що перебуває у добровольчому формуванні територіальної оборони, який не в складі ЗСУ. Також повідомив, що проживає в м. Києві, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, у власності є мисливська зброя дозвіл на яку у нього наявний.
Захисник ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_8 заперечив щодо задоволення клопотання прокурора, вказавши, що його підзахисний характеризується позитивно, має постійне місце проживання, входить до добровольчого формування територіальної оборони. Просив застосувати його підзахисному домашній арешт.
ОСОБА_5 просив змінити йому запобіжний захід на домашній арешт. Наголосив на непричетності його до кримінального правопорушення в якому він обвинувачується. Повідомив, що раніше судимий за вчинення кримінального правопорушення визначеного ч.2 ст. 307 КК України, звільнений 16 травня 2016 року. До затримання проживав в м. Києві, а зареєстрований у Житомирській області.
ОСОБА_4 вказав, що провину не визнає у вчиненні кримінального правопорушення у якому його обвинувачують. Наголосив, що через стан здоров`я не може перебувати у місцях тримання під вартою. Повідомив. що у 1994 році отримав поранення в ділянці серця, зараз перебуває у передінфарктному стані, інвалідність не оформляв. До медичної частини установи не звертався для обстеження та лікування.
Захисник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_11 заперечила щодо задоволення клопотання прокурора, просила застосувати більш м`який запобіжний захід, а саме цілодобовий домашній решт за місцем проживання. Вказала на необґрунтованості клопотання прокурора, зокрема не наведено чому неможливо застосувати до ОСОБА_4 більш м`який запобіжний захід. Усі ризики ґрунтуються на припущеннях, не наведено жодних доказів. Вказала, що відсутність роботи не свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків. Так, ОСОБА_4 є одруженим.
Потерпілий ОСОБА_12 просив продовжити тримання під вартою усім обвинуваченим. Наголосив на тому, що обвинувачені ухилятимуться від явки до суду у випадку зміни запобіжного заходу. Шкода завдана кримінальним правопорушенням йому не відшкодована. Пропонували йому відшкодувати часткове відшкодування, проте нічого конкретного. Тиск на нього після вчиненого кримінального правопорушення не здійснювався.
Вирішуючи клопотання прокурора, суд виходить із наступного.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 24.06.2022 року ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 і ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 21.08.2022 року.
Доцільність продовження тримання обвинуваченого під вартою встановлюється судом при доведені наявності ризиків у кримінальному проваджені на відповідній стадії судового провадження.
Види ризиків у кримінальному проваджені визначені Законом та є незмінними для будь-якої стадії кримінального переслідування. Так, ст. 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, серед іншого, переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
При вирішенні питання щодо доцільності продовження тримання обвинувачених під вартою суд враховує суть обвинувачення та факт того, що ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 і ОСОБА_7 вже набули статусу обвинувачених у кримінальному проваджені, тобто сторона обвинувачення, звернувшись до суду з обвинувальним актом, вважала не лише підозру обґрунтованою, а й докази у справі достатніми для висунення обвинувачення особам.
Факт наявності обвинувачення ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 і ОСОБА_7 у вчинені особливо тяжкого злочину вказує на те, що поняття «обґрунтованої підозри» не підлягає оцінці, оскільки на даній стадії кримінального переслідування осіб підозра трансформувалась в обвинувачення з критерієм доведеності, оцінка якого передбачена іншою процедурою ніж вирішення питання доцільності продовження тримання обвинувачених під вартою.
Оцінці на предмет доведеності підлягають виключно ризики визначені ст. 177 КПК України.
Вирішуючи питання продовження тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , суд вважає, що прокурором доведено, що ризики визначені ст. 177 КПК України продовжують існувати.
Так, прокурором доведено, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого корисливого кримінального правопорушення, вчинений за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, що підтверджується суттю самого обвинувачення. Вказане, на переконання прокурора, свідчить про факт того, що ОСОБА_7 може продовжити злочинну діяльність. Суд приймає вказане до уваги, проте оцінює не відокремлено, а в сукупності з іншими даними.
Так, згідно обвинувачення, ОСОБА_7 діяв з корисливою метою, іншого джерела доходу він не має, раніше чотири рази судимий, що в сукупності із обвинуваченням дійсно свідчить про факт того, ОСОБА_7 зможе продовжити злочинну діяльність, оскільки буде потребувати джерел до існування, а іншого виду отримання коштів він не має.
Крім цього, доказами у справі підтверджено, що у ОСОБА_7 відсутнє місце проживання на території м. Вінниці, будь-які правові та соціально-стримуючі фактори у місті де проводиться судовий розгляд відсутні.
Крім цього, ОСОБА_7 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення групою осіб, а тому перебуваючи на волі і спілкуючись з іншими обвинуваченими, зможе незаконно впливати на потерпілого та свідків, які ще не допитані.
Враховуючи вищенаведені обставини, підтверджені, зокрема самим обвинуваченим а також думку потерпілого, суд дійшов висновку, що ризики продовжують існувати, не зменшились, а достатнім для їх запобігання запобіжним заходом є тримання обвинуваченого під вартою, оскільки інші запобіжні заходи не будуть гарантувати належної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи, в зв`язку з чим дію запобіжного заходу доцільно продовжити на 60 діб.
Розглядаючи можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу суд не вважає, що будь-який інший більш м`який запобіжний захід забезпечить належну поведінку обвинуваченого.
Вирішуючи питання щодо продовження строків тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 суд приймає до уваги наступне.
Так, прокурором доведено, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого корисливого кримінального правопорушення, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, що підтверджується суттю самого обвинувачення.. Санкція ч.4 ст. 187 КК України передбачає покарання до 15 років позбавлення волі. Суд звертає увагу, що ОСОБА_6 взагалі не має постійного місця проживання у м. Вінниці. Згідно із обвинувальним актом адресою місця проживання ОСОБА_6 є АДРЕСА_2 . Згідно обвинувального акту ОСОБА_6 перебував разом із іншими обвинуваченими у Вінницькій області тимчасово, поважних причин, обґрунтованої мети для перебування у м. Вінниці не мав та не має. Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 не працює, перебуває в складі Добровольчого формування №29 територіальної громади м. Києва на добровольчих засадах і, як наслідок, не має джерел для існування, а тим паче для здійснення витрат на прибуття до суду з м. Києва. Відтак, вказане свідчить, що ОСОБА_6 не зможе виконувати процесуальний обов`язок явки до суду на першу вимогу.
Крім цього, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення групою осіб, а тому перебуваючи на волі і спілкуючись з іншими обвинуваченими, зможе незаконно впливати на потерпілого та свідків, які ще не допитані. При цьому, суд критично оцінює доводи захисника про те, що свідок допитаний і відсутні будь-які мотиви впливу на нього з боку обвинуваченого, оскільки згідно ст. 23 КПК України суд досліджує усі докази безпосередньо і, відповідно, не може брати до уваги показання свідка надані ним на стадії досудового розслідування.
Враховуючи вищенаведене, а також думку потерпілого, суд дійшов висновку, що ризики продовжують існувати, не зменшились, а достатнім для їх запобігання запобіжним заходом є тримання обвинуваченого під вартою, оскільки інші запобіжні заходи не будуть гарантувати належної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи, в зв`язку з чим дію запобіжного заходу доцільно продовжити на 60 діб.
Розглядаючи можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу суд не вважає, що будь-який інший більш м`який запобіжний захід забезпечить належну поведінку обвинуваченого.
Розглядаючи можливість визначення ОСОБА_6 розміру застави, суд зазначає наступне.
Відповідно до п.1 ч.4 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Таким чином, враховуючи те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення із погрозою застосуванням насильства, встановлені ризики визначені ст. 177 КПК України, суд не вбачає підстав для визначення обвинуваченому ОСОБА_6 розміру застави.
Вирішуючи питання продовження тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , суд вважає, що прокурором доведено, що ризики визначені ст. 177 КПК України продовжують існувати.
Так, прокурором доведено, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого корисливого кримінального правопорушення, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, що підтверджується суттю самого обвинувачення. Вказане, на переконання прокурора, свідчить про факт того, що ОСОБА_5 може продовжити злочинну діяльність. Суд приймає вказане до уваги, проте оцінює не відокремлено, а в сукупності з іншими даними.
Так, згідно обвинувачення, ОСОБА_5 діяв з корисливою метою, іншого джерела доходу він не має, раніше судимий за вчинення тяжкого корисливого злочину, що в сукупності із обвинуваченням дійсно свідчить про факт того, ОСОБА_5 зможе продовжити злочинну діяльність, оскільки буде потребувати джерел до існування, а іншого виду отримання коштів він не має.
Крім цього, доказами у справі підтверджено, що ОСОБА_5 проживає у м. Києві, а зареєстрований у Житомирській області. Відтак, у обвинуваченого ОСОБА_5 відсутнє місце проживання на території м. Вінниці, будь-які правові та соціально-стримуючі фактори у місті де проводиться судовий розгляд відсутні.
Крім цього, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення групою осіб, а тому перебуваючи на волі і спілкуючись з іншими обвинуваченими, зможе незаконно впливати на потерпілого та свідків, які ще не допитані.
Враховуючи вищенаведене та враховуючи думку прокурора суд дійшов висновку, що ризики продовжують існувати, не зменшились, а достатнім для їх запобігання запобіжним заходом є тримання обвинуваченого під вартою, оскільки інші запобіжні заходи не будуть гарантувати належної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи, в зв`язку з чим дію запобіжного заходу доцільно продовжити на 60 діб.
Розглядаючи можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу суд не вважає, що будь-який інший більш м`який запобіжний захід забезпечить належну поведінку обвинуваченого.
Вирішуючи питання щодо продовження строків тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 суд приймає до уваги наступне.
Так, прокурором доведено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого корисливого кримінального правопорушення, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, що підтверджується суттю самого обвинувачення.. Санкція ч.4 ст. 187 КК України передбачає покарання до 15 років позбавлення волі. Вказане, а також та обставина, що ОСОБА_4 не працює, взагалі не має постійного місця проживання у м. Вінниці свідчить, що він не зможе виконувати процесуальний обов`язок явки до суду на першу вимогу.
Крім цього, ОСОБА_4 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення групою осіб, а тому перебуваючи на волі і спілкуючись з іншими обвинуваченими, зможе незаконно впливати на потерпілого та свідків, які ще не допитані.
Враховуючи вищенаведене, а також думку потерпілого, суд дійшов висновку, що ризики продовжують існувати, не зменшились, а достатнім для їх запобігання запобіжним заходом є тримання обвинуваченого під вартою, оскільки інші запобіжні заходи не будуть гарантувати належної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи, в зв`язку з чим дію запобіжного заходу доцільно продовжити на 60 діб.
Розглядаючи можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу суд не вважає, що будь-який інший більш м`який запобіжний захід забезпечить належну поведінку обвинуваченого.
Щодо неможливості перебування ОСОБА_4 у слідчому ізоляторі через незадовільний стан здоров`я, суд зазначає наступне.
ОСОБА_4 просить звільнити його з-під варти, вказуючи на проблеми із здоров`ям, проте він самостійно не звертався до медичної частини установи де він утримується.
Суд наголошує, що відповідно до ст. 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення» медичне обслуговування, а також лікувально-профілактична і протиепідемічна робота в СІЗО організовуються і проводяться відповідно до законодавства про охорону здоров`я. Для цього на території СІЗО функціонує медична частина. (п.1 ч.1 розділ Х наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України» від 14.06.2019 № 1769/5).
Медична частина забезпечує надання первинної лікувально-профілактичної допомоги ув`язненим і засудженим, яка включає консультацію медичного працівника, діагностику і лікування захворювань, травм та отруєнь, профілактичні заходи, направлення хворого ув`язненого чи засудженого для надання спеціалізованої та високоспеціалізованої допомоги.
Таким чином, законодавством України гарантоване надання особам, які утримуються під вартою медичної допомоги в тому числі спеціалізованої та високоспеціалізованої. Вказане свідчить, що у випадку наявності в особи проблем із здоров`ям медичний працівник установи де утримується обвинувачений, зобов`язаний надати необхідну медичну допомогу або направити особу для надання спеціалізованої чи високоспеціалізованої допомоги.
На підставі викладеного, керуючись ст. 177, 178, 183, 194, 331 КПК України,
УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора задоволити.
Запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - продовжити на 60 діб, починаючи з 18.08.2022 року до 16.10.2022 року, включно.
Запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - продовжити на 60 діб, починаючи з 18.08.2022 року до 16.10.2022 року, включно.
Запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - продовжити на 60 діб, починаючи з 18.08.2022 року до 16.10.2022 року, включно.
Запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 - продовжити на 60 діб, починаючи з 18.08.2022 року до 16.10.2022 року, включно.
Копію ухвали направити до ДУ «Вінницька установа виконання покарань (№1)» для виконання.
Підготовче судове засідання відкласти.
Ухвала підлягає негайному виконанню.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисником, законним представником, прокурором безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Подання апеляційної скарги на ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.
Суддя: