ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 643/6449/21 Номер провадження 11-сс/814/414/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,
представника власника майна адвоката ОСОБА_6 ,
власника майна ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою власника майна ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Московського районного суду м.Харків від 14 квітня 2021 року, -

В С Т А Н О В И Л А :
Цією ухвалою частково задоволено клопотання слідчого Харківського РУП №2 ГУНП в Харківській області та накладено арешт на майно, що належить підозрюваному ОСОБА_8 , шляхом заборони відчуження, а саме:
- 15/400 квартири
АДРЕСА_1 ;
- Ѕ земельної ділянки, загальною площею 0,1871 га., за адресою: АДРЕСА_2 ;
- 53/200 житлового будинку з господарськими та побутовими спорудами і будівлями, загальною площею 110,3 кв.м., за адресою: АДРЕСА_3 ;
- квартири, загальною площею 31,7 кв.м., за адресою: АДРЕСА_4 ;
- Ѕ земельної ділянки, загальною площею 0,1871 га., кадастровий номер: :00:018:0010;
- 67/400 житлового будинку, загальною площею 134,5 кв.м., за адресою: АДРЕСА_5 ;
- квартиру у будинку готельного типу, загальною площею 29.8 кв.м., за адресою: АДРЕСА_6 .
В частині накладення арешту на інше нерухоме майно відмовлено.

Як вбачається зі змісту клопотання, слідчим відділом Харківського РУП ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000230 від 30.03.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України.

В клопотанні слідчого зазначено, що 29.03.2021 року, близько 13.30 год., ОСОБА_8 , за попередньою змовою із двома невстановленими органом досудового розслідування особами, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_7 , із застосуванням фізичної сили, посадили ОСОБА_9 в автомобіль „Chrysler, у кузові мінівену чорного кольору, та поїхали в невідомому напрямку.
Після чого, невстановлена органом досудового розслідування особа, із застосуванням ножа, здійснив погрозу застосування насильства та заволодів грошовими коштами в сумі 20 000 доларів США та мобільним телефоном „Apple Iphone 11 64 GB Black, чим спричинила потерпілому ОСОБА_9 матеріальної шкоди
Вжитими слідчими та оперативно-розшуковими заходами органом досудового розслідування встановлено причетність до вказаного кримінального правопорушення ОСОБА_8 , якого 30.03.2021 року було затримано в порядку ст.208 КПК України. Цього ж дня, ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України.
З огляду на вказане, в ході досудового розслідування виникла необхідність у забезпеченні конфіскації майна, яке належить підозрюваному ОСОБА_8 , збереження якого на час проведення досудового розслідування можливе лише за умови накладення арешту.
Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя, посилаючись на положення ст.170 КПК України, вказав на наявність підстав вважати, що зазначене майно може бути конфісковано, а тому вважав за необхідне вжити
заходи задля забезпечення кримінального провадження.
Частково відмовляючи в задоволенні клопотання, слідчий суддя вказав, що інше нерухоме майно, яке раніше належало підозрюваному ОСОБА_8 на праві власності, на даний час відчужено, а тому підстави для накладення арешту відсутні.

В апеляційній скарзі власник майна просить ухвалу слідчого судді, в частині накладення арешту на 15/400 квартири АДРЕСА_8 , скасувати у зв`язку із невідповідністю висновків суду фактичним обставинам провадження.
Мотивуючи апеляційну скаргу, зазначила, що відповідно до договору дарування від 08.12.2017 року та договору купівлі-продажу від 08.12.2017 року ОСОБА_7 являється законним власником 60/400 частин квартири за адресою: АДРЕСА_9 .
В свою чергу, підозрюваний ОСОБА_8 жодних прав на вказаний об`єкт нерухомості не має, а тому вказане житло не може бути конфісковано.
Прокурор будучи належним чином повідомлений про місце, дату та час слухання в судове засідання не з`явився. Просив розгляд провадження провести за його відсутності.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, представника ОСОБА_6 та власника майна ОСОБА_7 , які підтримали подану апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до такого висновку.
З матеріалів провадження вбачається, що слідчим відділом Харківського РУП ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000230 від 30.03.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України.

Обґрунтовуючи клопотання про арешт майна, слідчий зазначив про необхідність збереження зазначеного майна з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.
Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з приписами п.3 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення, в тому числі, конфіскації майна як виду покарання, який накладається на майно підозрюваного за наявності достатніх підстав вважати, що суд може призначити покарання у виді конфіскації майна.

Наведені вимоги закону слідчим суддею не дотримані.

Як вбачається з матеріалів провадження, 15/400 квартири АДРЕСА_8 , не належать підозрюваному ОСОБА_8 , а являється особистим майном ОСОБА_7 . При цьому, відповідно до договору дарування від 08.12.2017 року та договору купівлі-продажу від 08.12.2017 року ОСОБА_7 являється законним власником 60/400 квартири АДРЕСА_8 .
Крім того, у даному кримінальному провадженні ОСОБА_7 жодного процесуального статусу не має. Підозри у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, їй оголошено не було.
Обґрунтовуючи клопотання про накладення арешту на майно, слідчий вказав про необхідність збереження майна з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.
У відповідності до положень ч.1 ст.59 КК України покарання у виді конфіскації майна полягає у примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого.

Однак, частка квартири, право власності на яку є обов`язковою умовою для накладення арешту на майно, підозрюваному не належить.

Слідчий суддя дані обставини залишив поза увагою та дійшов необґрунтованого висновку про необхідність накладення арешту на вказане майно у цьому кримінальному провадженні.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне ухвалу слідчого судді частині накладення арешту на частку квартири скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого.

Отже, апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Московського районного суду м.Харків від 14 квітня 2021 року в частині накладення арешту на 15/400 квартири АДРЕСА_8 , скасувати.
Постановити в цій частині нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання про арешт 15/400 квартири АДРЕСА_8 , відмовити.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4