Справа № 204/1742/22
Провадження № 1-в/204/349/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2022 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
секретаря судового засідання: ОСОБА_2
розглянувши у закритому судовому засіданні в режимі відеоконференції заяву представника Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» Державної установи «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України» про продовження застосування примусових заходів медичного характеру в умовах психіатричної лікарні з суворим наглядом відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
за участю: прокурора ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 , представника установи ОСОБА_6 , особи, щодо якої розглядається заява ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 22 вересня 2021 року, відносно ОСОБА_3 , який вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною Кримінального кодексу України, застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.
В заяві, до якої додано висновок комісії лікарів-психіатрів № 275 від 18 березня 2022 року, зазначено про те, що психічний статус особи вичерпується спокійною, упорядкованою поведінкою. Легко доступний контакту, самостійно підтримує розмову. Мова у звичному темпі, орфографічно правильно вибудована, емоційно виважено забарвлена. Словниковий запас достатній. Уважно спостерігає за співрозмовником, дотримується вигідної для себе лінії захисту по справі, розвиває думку в сприятливому для себе світлі. Невисокий загальний рівень знань обумовлений педагогічною занедбаністю внаслідок перебування в спеціалізованому соціальному закладі, де контингент утриманців не дозволяв проведенню навчального процесу на полегшеному рівні. При цьому добре самостійно опанував комп`ютерну грамотність. Згідно висновку патопсихологічного дослідження IQ=72, що суттєво вище рівня при помірній розумовій відсталості (від 35 до 49). Будує плани на майбутнє, бачить себе «наладчиком комп`ютерної техніки або розробником відеоігор». Має добре розвинуту пам`ять. Здатен набувати нові знання. Демонструє стійкість позицій в психологічно складній ситуації. За своїм психічним станом потребує продовження застосування примусових заходів медичного характеру в умовах закладу з надання психіатричної допомоги з суворим наглядом.
В судовому засіданні представник Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» Державної установи «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України» ОСОБА_6 заяву просив задовольнити. Суду пояснив, що первинну експертизу, на підставі якої судом було визнано пацієнта таким, що потребує перебування та лікування у даному закладі, проводили в м. Слов`янськ, а на даний час комісією лікарів-психіатрів ставиться питання щодо проведення експертизи в Комунальному закладі «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради». Питання щодо продовження застосування примусових заходів медичного характеру в умовах психіатричної лікарні з суворим наглядом ставиться лише задля того, щоб провести експертизу, а не на підставі психічного здоров`я ОСОБА_3 . Вони не мають можливості провести самостійно вказану експертизу, і комісією лікарів-психіатрів ставиться під сумнів діагноз, який було постановлено ОСОБА_3 . Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів ОСОБА_3 потребує продовження застосування примусових заходів медичного характеру. Комісією лікарів-психіатрів ставиться під сумнів діагноз, який було поставлено ОСОБА_3 під час експертизи, а самою експертною комісією не було визначено режим лікування, який необхідний ОСОБА_3 . Директор закладу не звертався до правоохоронних органів щодо неправдивості висновку судово-психіатричного експерта № 49 від 19 лютого 2021 року. Також, директором закладу не було направлено лист до прокуратури щодо встановлених відомостей.
Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні зазначив, що не можливо ставити під сумнів висновок судово-психіатричного експерта № 49 від 19 лютого 2021 року, яка була проведена в м. Слов`янськ. Проте, є лікарня в якій ОСОБА_3 перебуває на теперішній час та яка надає йому відповідну психіатричну допомогу, та в якій до ОСОБА_3 застосовані примусові заходи медичного характеру, і лікарі, які спостерігають за пацієнтом та надають йому відповідну психіатричну допомогу, які в свою чергу дійшли висновку, що психічний стан вказаного пацієнта змінився, і те, що зазначено у висновку, вказує на необхідність ,як він гадає, проведення відповідної судово-психіатричної експертизи, проведення якої необхідно доручити Дніпровській філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» Державної установи «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України». І він заявляє клопотання про проведення судово-психіатричної експертизи з поставленням на вирішення експерта питань: чи страждав ОСОБА_3 під час вчинення кримінального правопорушення будь-якими розладами, внаслідок яких не міг усвідомлювати та керувати своїми діями; чи перебував ОСОБА_3 у тимчасовому хворобливому стані та чи міг він усвідомлювати свої дії та керувати ними під час вчинення кримінального правопорушення; чи страждає ОСОБА_3 на психічну хворобу, що позбавляє його можливості розуміти та керувати своїми діями; якщо перебуває то коли ОСОБА_3 на неї захворів; чи потребує ОСОБА_3 застосування примусових заходів медичного характеру і якщо потребує, то яких саме. Він вважає, що у будь-якому випадку необхідно продовжити застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_3 , оскільки з первинного висновку, хоча він і ставиться комісією лікарів-психіарів під сумнів, однак на його підставі було винесено судове рішення. В разі задоволення його клопотання судом також необхідно продовжити застосування примусових заходів медичного характеру задля проведення відповідного експертного дослідження. Або в разі відмови в задоволенні його клопотання про проведення експертизи, все рівно продовжити відповідно до висновку комісії лікарів-психіатрів. Дійсно необхідно продовжити у відношенні ОСОБА_3 застосування примусових заходів медичного характеру з метою проведення повторної судово-психіатричної експертизи.
В судовому засіданні особа, відносно якої застосовані примусові заходи медичного характеру ОСОБА_3 підтримав клопотання прокурора щодо проведення повторної судово-психіатричної експертизи. Ця експертиза необхідна задля встановлення дійсного його психічного стану, та можливості переведення його з лікарні до слідчого ізолятора. Що стосується заяви та висновку комісії лікарів-психіатрів то він просив відмовити в їх задоволенні.
Адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні просила задовольнити клопотання прокурора та призначити повторну судово-психіатричну експертизу. Щодо самої заяви та висновку комісії лікарів-психіатрів підтримала думку свого підзахисного, та просила відмовити в задоволенні заяви щодо продовження застосування примусових заходів медичного характеру в умовах лікарні з суворим наглядом.
Обговоривши заяву, заслухавши учасників процесу і перевіривши матеріали справи, суд виходить з наступного.
Що стосується вирішення клопотання прокурора ОСОБА_4 про призначення по справі повторної судово-психіатричної експертизи, суд зазначає наступне.
Згідно ст. 92 КК України примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.
Частиною 1 ст. 242 КПК України експертиза проводиться експертною установою, експертом або експертами, яких залучають сторони кримінального провадження або слідчий суддя за клопотанням сторони захисту у випадках та порядку, передбачених статтею 244 цього Кодексу, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання. Не допускається проведення експертизи для з`ясування питань права.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 242 Кримінального процесуального кодексу України слідчий або прокурор зобов`язані звернутися з клопотанням до слідчого судді для проведення експертизи щодо визначення психічного стану підозрюваного за наявності відомостей, які викликають сумнів щодо його осудності, обмеженої осудності.
Згідно до ч. 2 ст. 509 КПК України, питання про направлення особи до медичного закладу для проведення стаціонарної психіатричної експертизи під час досудового розслідування вирішується слідчим суддею.
В пункті 11 Пленуму Верховного суду України № 8 від 30 травня 1997 року «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах», із наступними доповненнями та змінами, зазначено, що повторна експертиза призначається, коли є сумніви у правильності висновку експерта, пов`язані з його недостатньою обґрунтованістю чи з тим, що він суперечить іншим матеріалам справи, а також за наявності істотного порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи. Істотними можуть визнаватися, зокрема, порушення, які призвели до обмеження прав обвинуваченого чи інших осіб.
Як було зазначено в судовому засіданні представником установи ОСОБА_6 комісія лікарів-психіатрів дійшла висновку щодо необхідності призначення повторної судово-психіатричної експертизи задля визначення психічного стану ОСОБА_3 , оскільки висновок судово-психіатричного експерта № 49 від 19 лютого 2021 року не відповідає дійсному стану останнього. Однак, встановивши цей факт лікарнею не було здійснено жодних заходів повідомлення правоохоронних органів щодо встановлення не вірного діагнозу ОСОБА_3 згідно висновку КЗОЗ «ОКПЛ м. Слов`янськ».
Чинним кримінальним процесуальним законодавством не передбачено можливості призначення повторної судово-психіатричної експертизи під час розгляду заяви лікаря-психіатра про продовження застосування примусових заходів медичного характеру.Оскільки повторна експертиза може бути призначена виключно в рамках самого кримінального провадження.
При цьому, суд зазначає, що ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 22 вересня 2021 року по справі було встановлено, що за своїм психічним станом ОСОБА_3 під час вчинення інкримінованого йому суспільно небезпечного діяння не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, та страждає на недоумство в формі помірної розумової відсталості, за своїм психічним станом не може усвідомлювати свої дії і керувати ними.
Зазначена ухвала набрала законної сили та підлягає виконанню усіма органами та установами на всій території України.
У випадку незгоди прокурора з рішенням суду, воно може бути переглянуто в передбачений КПК України спосіб.
До цього ж обставини, які були встановлені судом під час розгляду справи вважаються фактичними та такими, що не викликають сумніву, а ні у суду, що розглядає заяву комісії лікарів, а ні у інших осіб.
Крім того, суд зазначає, що згідно висновку комісії лікарів-психіатрів № 275 від 18 березня 2022 року, оцінюється стан психічного здоров`я ОСОБА_3 на сьогодні, тобто на момент розгляду заяви в суді та за останні шість місяців, а не на момент вчинення суспільно небезпечного діяння.
Враховуючи вищевикладене, клопотання прокурора ОСОБА_4 не підлягає задоволенню.
Розглядаючи питання щодо продовження застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_3 в умовах лікарні з суворим наглядом, суд зазначає наступне.
З висновку комісії лікарів-психіатрів № 275 від 18 березня 2022 року, а саме пункту № 24 вбачається, що за між комісійний період в психічному стані відмічалось наступне: був доступним мовному контакту. Орієнтований всебічно вірно правильно називав паспортні дані, місце перебування, календарний час. Мислення було у звичайному темпі, судження послідовні, логічні. Виконував операції за рахуванням. Вміє читати та писати, хоча й скаржився на «погану каліграфію». Вірно трактував прислів`я та приказки. Правильно виконував приклади на додавання та віднімання. Маячних ідей не висловлював. Омани сприйняття заперечував, поведінкою не виявляв. Емоційні прояви були адекватні ситуації. В поведінці був упорядкований, порушень внутрішнього розпорядку відділення не спостерігалось, агресивних та аутоагресивних тенденцій не було.
Відповідно до ч. 5 ст. 94 КК України госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який вчинив суспільно небезпечне діяння, пов`язане з посяганням на життя інших осіб, а також щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння становить особливу небезпеку для суспільства і потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги та лікування в умовах суворого нагляду.
Згідно ч. 1 ст. 95 КК України, продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника закладу з надання психіатричної допомоги (лікаря-психіатра), який надає особі психіатричну допомогу. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, що обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.
Як було встановлено в судовому засіданні, а саме з наданих пояснень представником установи ОСОБА_6 , та висновку комісії лікарів-психіатрів, що продовження застосування примусових заходів медичного характеру в умовах психіатричної лікарні з суворим наглядом відносно ОСОБА_3 необхідне лише задля проведення повторної судово-психіатричної експертизи, а не на підставі порушень в психічному стані останнього, які б свідчили про наявність особливої небезпеки для суспільства та потреби тримання у закладі з надання психіатричної допомоги та лікування в умовах суворого нагляду.
Натомість з висновку комісії лікарів-психіатрів (п. 24) вбачається, що ОСОБА_3 в поведінці був упорядкований, порушень внутрішнього розпорядку відділення не спостерігалось, агресивних та аутоагресивних тенденцій не було.
Слід зазначити, що у відповідності до ч. 2 ст. 95 КК України у разі необхідності продовження застосування примусового заходу медичного характеру понад 6 місяців представник закладу з надання психіатричної допомоги (лікар-психіатр), який надає особі таку психіатричну допомогу, повинен направити до суду за місцем знаходження закладу з надання психіатричної допомоги заяву про продовження застосування примусового заходу. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність продовження надання особі такої психіатричної допомоги. В подальшому продовження застосовування примусового заходу медичного характеру проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати 6 місяців.
Між тим, в супереч вимогам ст. 95 КК України висновок комісії лікарів-психіатрів не містить будь-якого обґрунтування необхідності продовження надання особі такої психіатричної допомоги в умовах закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.
Таким чином, питання щодо продовження застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_3 в умовах лікарні з суворим наглядом, пов`язане лише з бажанням провести повторну судово-психіатричну експертизу, що в свою чергу пов`язане з незгодою сторін по справі з ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 22 вересня 2021 року, якою до ОСОБА_3 були застосовані заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги з суворим наглядом.
Обговоривши заяву, заслухавши думку учасників процесу, перевіривши матеріали справи, приймаючи до уваги зазначений висновок комісії лікарів-психіатрів, суд вважає, що заява представника закладу про продовження застосування примусових заходів медичного характеру не підлягає задоволенню, оскільки порушень в психічному стані ОСОБА_3 , які б могли бути підставою для задоволення заяви з висновку комісії лікарів-психіатрів не вбачається.
Керуючись ст. 94, ст. 95 КК України, ст. 514 КПК України, ст. 19, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу», суд, -
П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання прокурора ОСОБА_4 про призначення повторної судово-психіатричної експертизи відмовити.
В задоволенні заяви представника Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» Державної установи «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України» про продовження застосування примусових заходів медичного характеру в умовах психіатричної лікарні з суворим наглядом відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1