Дата документу 29.07.2022
Справа № 334/2797/22
Провадження № 1-кп/334/551/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 липня 2022 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Запоріжжі матеріали кримінального провадження відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця РФ, одруженого, який має загальну середню освіту, не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , маючи умисел на незаконне придбання та зберігання бойових припасів та вибухових речовин, без передбаченого законом дозволу, в порушення вимог Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 12 жовтня 1992 року №576 та Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної та холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України № 622 від 21 серпня 1998 року, діючи умисно, без передбаченого законом дозволу, у невстановленому під час досудового розслідування день, час і місці, при невстановлених обставинах, незаконно придбав корпус бойової ручної оборонної осколкової гранати Ф-1, 2 (два) предмета циліндричної форми, які являються бойовими уніфікованими підривачами дистанційної дії УЗРГМ-2 промислового виготовлення та 6 (шість) листів циліндричної форми, які являються бойовими запалами миттєвої дії до ручних кумулятивних протитанкових гранат РКГ-3 промислового виготовлення.

Після цього ОСОБА_4 , продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на зберігання бойових припасів та вибухових речовин без передбаченого законом дозволу, у невстановленому під час досудового розслідування день, час і місці, при невстановлених обставинах, незаконно переніс вищезазначені бойові припаси та вибухові речовини до місця свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , де в подальшому незаконно зберігав їх.

25.05.2022 в період часу з 06 години 56 хвилин до 11 години 10 хвилин, під час проведення санкціонованого обшуку за місцем мешкання ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено у останнього вищезазначені бойові припаси та вибухові речовини, які він діючи умисно, незаконно зберігав без передбаченого законом дозволу.

Згідно висновку експерта від 26.05.2022 №КСЕ-19/108-22/4707, виявлені та вилучені в ході обшуку корпус бойової ручної оборонної осколкової гранати Ф-1 містить в собі заряд бризантної вибухової речовини - тротил, масою 50-56г, 2 (два) предмета циліндричної форми являються бойовими уніфікованими підривачами дистанційної дії УЗРГМ-2 промислового виготовлення, до бойових припасів не відносяться, але являються самостійними вибуховими пристроями і відносяться до засобів підриву (ініціювання вибуху) та містять в собі ініціюючу вибухову речовину ТНРС масою 0,1г, азид свинцю масою 0,2г та бризантну вибухову речовину підвищеної потужності ТЕН або гексоген масою 1г кожний, 6 (шість) предметів циліндричної форми являються бойовими запалами миттєвої дії до ручних кумулятивних протитанкових гранат РКГ-3 промислового виготовлення, до бойових припасів не відносяться, але відносяться до засобів підриву (ініціювання вибуху), бойові запали миттєвої дії до ручних кумулятивних протитанкових гранат РКГ-3 містять в собі заряди ініціюючої та бризантної вибухових речовин.

Корпус бойової ручної оборонної осколкової гранати Ф-1 в сукупності з наданим на дослідження бойовим уніфікованим підривачем дистанційної дії УЗРГМ-2 являються вибуховим пристроєм військового призначення, а саме бойовою ручною оборонною осколковою гранатою Ф-1 промислового виготовлення, яка відноситься до бойових припасів.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є придбання, перенесення та зберігання бойових припасів та вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.

25 липня 2022 між сторонами кримінального провадження, а саме, між прокурором Дніпровської окружної прокуратури м. Запоріжжя Запорізької області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_6 , на підставі ст.ст. 468, 469, 470, 472 КПК України було укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно угоди про визнання винуватості, прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст. 263 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин.

За змістом даної угоди обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнає себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, за встановлених і викладених в угоді обставин.

Сторони угоди, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання, на обліку у лікаря-нарколога, лікаря- психіатра не перебуває, а також наявність пом`якшуючих обставин - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, узгодили покарання передбачене санкцією ч.1 ст. 263 КК України, у вигляді 4 років позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України, на підставі якої звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

В угоді зазначені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, наслідки невиконання угоди, встановленні ст. 476 КПК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурор зазначив, що при укладенні угоди про визнання винуватості були враховані обставини, передбачені ст. 470 КПК України, дотримані вимоги процесуального та матеріального права, просив суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити обвинуваченому узгоджене сторонами покарання.

Обвинувачений пояснив, що свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, за встановлених досудовим розслідуванням обставин, визнає повністю. Ствердив, що розуміє права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п.1 ч.1 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид і міру покарання. Просить затвердити угоду про визнання винуватості, яку уклав добровільно.

Захисник адвокат ОСОБА_6 не заперечував проти затвердження угоди, зазначаючи, що її умови не суперечать нормам законодавства, угода укладена добровільно, обвинувачений у повній мірі розуміє наслідки укладення угоди.

Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, суд дійшов висновку про те, що у даному кримінальному провадженні можливо затвердити надану угоду про визнання винуватості з наступних підстав.

Відповідно до вимог п.1 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд вправі затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468- 475 КПК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 469 КПК України, укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особи про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості. Згідно ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Дана угода про визнання винуватості за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст.ст. 468-470,472 КПК України, в тому числі щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення та щодо узгодженої міри покарання. Обвинувачений погодився із запропонованим видом та мірою покарання.

З`ясувавши думку учасників судового розгляду, суд прийшов до висновку, що укладення угоди є добровільним, тобто згідно з ч.6 ст.474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, наявні фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченого. При цьому, судом з`ясовано в обвинуваченого та встановлено, що він зможе реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про ухвалення в даному кримінальному провадженні обвинувального вироку відносно ОСОБА_4 , яким слід затвердити угоду про визнання ним винуватості, визнати обвинуваченого ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання, яке визначено з урахуванням ступеню тяжкості кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого, обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого, відсутності обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують його покарання, та яке відповідає загальним засадам призначення покарання, передбаченим ст. 65 КК України, положенням ст.ст. 75, 76 КК України. На думку суду, таке покарання буде необхідним і достатнім для досягнення мети його виправлення і попередження скоєння ним нових злочинів.

Підстав для відмови в затвердженні угоди, визначених в ч.1ст.474 КПК України, судом не встановлено.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 368, 370, 374, 475 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 25 липня 2022 року між прокурором Дніпровської окружної прокуратури м. Запоріжжя Запорізької області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік, якщо він на протязі іспитового строку не вчинить нового злочину, виконає покладені на нього обов`язки.

В порядку ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Контроль за поведінкою засудженого покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем його проживання.

Речові докази: корпус гранати Ф-1 з холостою пробкою гранат з маркуванням 38661-80Т, два запали типу УЗРГМ з маркуванням 201-79 УЗРГМ-2 583, шість запалів РКГ-3 та чотири запальні елементи шестикутної форми до боєприпасу системи град, які передані на відповідальне зберігання до камери зберігання речових доказів Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області, - знищити; шкіряні ремені з металевою пряжкою із зображенням зірки з серпом і молотом в кількості 8 штук, тканинні пілотки коричневого кольору в кількості 11 штук, кашкет з кокардою із зображенням зірки з серпом та молотом, значки у вигляді зірки червоного кольору із зображенням серпа та молота в кількості 21 штук, значки овальної форми зеленого кольору із зображенням зірки з серпом та молотом в кількості 5 штук, 2 ґудзика золотистого кольору із зображенням зірки з серпом та молотом, які передані на відповідальне зберігання до камери зберігання речових доказів Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області - повернути власнику за належністю; мобільний телефон «ОРРО» в корпусі синього кольору з сім-картою «Київстар», переданий на зберігання ОСОБА_4 , залишити останньому за належністю.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Запоріжжя.

Суддя: ОСОБА_1