Категорія:продовження строку тримання під вартою Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
захисників - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
обвинувачених - ОСОБА_8 , ОСОБА_9
( в режимі відеоконфенцзв?язку),
поручителя ОСОБА_8 ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 березня 2022 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ,

В С Т А Н О В И В:
Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 березня 2022 року клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 задоволено, одночасно в задоволенні клопотань обвинувачених та їх захисників про зміну запобіжних заходів з тримання під вартою на особисте зобов`язання, скасування запобіжного заходу та клопотання ОСОБА_10 про передачу ОСОБА_8 на поруки - відмовлено. Продовжено щодо останніх запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 14 травня 2022 року включно.

Цією ж ухвалою вирішено залишити попередньо визначений розмір застави щодо обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , кожному зокрема, та обов`язки, які на них покладаються у випадках застосування такої, які зазначено в ухвалі Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 лютого 2020 року.

Таке своє рішення місцевий суд мотивував тим, що не змінилися обставини, які стали підставою для обрання щодо обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Також належну процесуальну поведінку обвинувачених не може забезпечити і більш м`який запобіжний захід, оскільки наведені прокурором в судовому засіданні підстави для продовження строку тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та вмотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу, на даний час не змінилися.

Не погоджуючись з ухвалою суду, захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає про незаконність, невмотивованість, необґрунтованість оскаржуваної ухвали, що постановлена із порушенням вимог кримінального процесуального закону та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Також, враховуючи оголошення військового стану на території України та беручи до уваги те, що ОСОБА_8 є учасником АТО і виявив бажання проходити службу в ЗСУ, просить оскаржувану ухвалу скасувати, у задоволені клопотання прокурора відмовити, а клопотання захисту задовольнити та змінити обвинуваченому запобіжний захід із тримання під вартою на більш м`який у виді особистого зобов`язання.

У свою чергу, захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 у поданій апеляції зазначає про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, також місцевим судом не надано оцінки обставинам підставності обрання та продовження запобіжного заходу, бажання останнього проходити службу в ЗСУ, у зв`язку з цим просить ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 березня 2022 року скасувати.

Заслухавши суддю - доповідача, який виклав суть ухвали та доводи апеляційних скарг, пояснення обвинувачених та їх захисників, які, кожен зокрема, скарги підтримали у повному обсязі, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційні скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Згідно із ст.197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею, за умови доведення прокурором в клопотанні, поданому до суду в порядкуст.199 КПК України, обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Такий вид запобіжного заходу як тримання під вартою за положеннями ч.1ст.183 КПК України, є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Метою запобіжного заходу у виді тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст.3 Загальної декларації прав людини,ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.176-178 КПК України, запобіжний захід тримання під вартою має застосовуватися лише за крайньою необхідністю і, як останній захід, при наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний чи обвинувачуваний буде намагатися ухилятися від слідства й суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджатиме встановленню істини у справі, продовжуватиме злочинну діяльність.

Такі вимоги закону при розгляді клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 місцевим судом були дотримані в повній мірі.

Так при розгляді в суді першої інстанції вищезазначеного клопотання прокурор довів обставини, які свідчать про наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень та ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, і що застосований до обвинувачених запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, не забезпечить виконання останніми покладених на них процесуальних обов`язків, що вірно встановив суд.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що підставами для продовження строку тримання під вартою стали наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні злочинів, а метою - запобігання спробам переховуватись від суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення, незаконно впливати на свідків чи потерпілих, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей або документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що з моменту взяття обвинувачених під варту та до моменту вирішення вказаного клопотання не змінилися обставини, які стали підставою для продовження щодо останніх запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не змінились обставини, які дають суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку ОСОБА_8 та ОСОБА_9 може забезпечити і більш м`який запобіжний захід, про що вказують у своїх апеляційних скаргах захисники обвинувачених.

Наведенні прокурором в клопотанні та в судовому засіданні місцевого суду підстави для продовження строку тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та вмотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу на даний час не змінилися, тому апеляційний суд не бере до уваги доводи захисника ОСОБА_11 про те, що ризики, зазначені в клопотанні прокурора, втратили свою актуальність.

З урахуванням наведеного, та того, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , кожен з окрема, обгрунтовно обвинувачуються у вчиненні тяжкого та особливо тяжких злочинів, санкція найтяжчої статті передбачає покарання до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна та даних про осіб обвинувачених, які раніше судимі за вчинення корисливих злочинів, а тому апеляційний суд вважає, що інші, більш м`які запобіжні заходи є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим ст.177 КПК України.

Зазначені обставини і наявність ризиків, вказаних у клопотанні прокурора, є виправданими та необхідними елементами, які визначають потребу в подальшому триманні ОСОБА_8 та ОСОБА_9 під вартою. Хоча законодавством і встановлено, що тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється (обвинувачується) особа і не є безумовною підставою для обрання/продовження щодо неї запобіжного заходу тримання під вартою, однак, поряд з іншими обставинами це також враховується, що було зроблено місцевим судом та з чим погоджується і апеляційний суд.

Доводи, які викладені в апеляційних скаргах захисників в ході розгляду провадження не зменшують доведених стороною обвинувачення ризиків, і не є підставою для відмови у задоволенні клопотання прокурора та обрання до обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу.

Крім того, посилання сторони захисту щодо бажання обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 взяти участь у захисті держави Україна, також не є безумовною підставою для зміни їм запобіжного заходу на більш м`який, з огляду на їх особи, які, кожен з окрема, обгрунтовно обвинувачуються у вчиненні тяжкого та особливо тяжких злочинів .

За таких обставин суд обґрунтовано продовжив запобіжний захід у виді тримання під вартою, а тому законних підстав для скасування ухвали і прийняття нової ухвали, відповідно до викладених в апеляційних скаргах доводів, в тому числі передачі обвинуваченого ОСОБА_12 на поруки ОСОБА_13 , апеляційний суд не вбачає.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування судового рішення, апеляційним судом не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись статями 376, 405, 407, 422-1 КПК України, Волинський апеляційний суд

У Х В А Л И В
Апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 березня 2022 року про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 - без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді