1Справа № 335/1685/22 1-кс/335/798/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2022 року м. Запоріжжя
Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 , в особі представника адвоката ОСОБА_4 , на бездіяльність слідчого СВ відділу поліції № 1 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області щодо не розгляду клопотання в порядку ст. 220 КПК України по кримінальному провадженні № 0001163 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, та зобов`язання слідчого у кримінальному провадженні № 0001163 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 , в особі адвоката ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність слідчого СВ відділу поліції № 1 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області щодо не розгляду клопотання в порядку ст. 220 КПК України по кримінальному провадженні № 0001163 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, та зобов`язання слідчого у кримінальному провадженні № 0001163 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України вчинити певні дії.
В обґрунтування скарги вказав, що в провадженні СВ відділу поліції № 1 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області знаходиться кримінальне провадження № 0001163 по заяві ОСОБА_3 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.
05.11.2021 року потерпілим ОСОБА_3 подано клопотання про ознайомлення з матеріалами вищезазначеного кримінального провадження, але воно розглянуто не було.
01.02.2022 року через канцелярію відділу поліції потерпілим знову було подано клопотання про розгляд клопотання від 05.11.2021 року, ОСОБА_3 прохав ознайомити його із матеріалами кримінального провадження, додатково допитати потерпілого з метою встановлення особи яка спричинила йому тілесні ушкодження та виконати слідчі дії, прийняти процесуальні рішення направлені на закінчення досудового розслідування по кримінальному провадженню.
Проте, станом на час подання вказаної скарги, слідчим в порушення вимог ст. 220 КПК України заявлені у клопотанні дії так і не проведено, і разом з тим, постанови про відмову у задоволенні клопотання не винесено, що свідчить про безпідставні зволікання уповноваженого слідчого та умисне затягування строків кримінального провадження з боку органу досудового розслідування.
Таким чином, посилаючись на вимоги ст. 303 КПК України заявник просив: зобов`язати уповноваженого слідчого СВ відділу поліції № 1 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області надати матеріали досудового розслідування № 0001163 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України для ознайомлення представнику потерпілого адвокату ОСОБА_5 та/або потерпілому ОСОБА_3 , додатково допитати потерпілого з метою встановлення особи яка спричинила йому тілесні ушкодження; встановити строк, в який слідчий зобов`язаний надати матеріали досудового розслідування представнику потерпілого адвокату ОСОБА_4 та/або потерпілому ОСОБА_3 та додатково допитати потерпілого ОСОБА_3 з метою встановлення особи яка спричинила йому тілесні ушкодження.
21.03.2022 року від заявника ОСОБА_3 надійшла на адресу суду заява, в якій заявник просить скасувати постанову слідчого про закриття кримінального провадження.
Представник заявника подав суду заяву про розгляд справи у його відсутність та відсутність заявника, на задоволенні скарги наполягає та просить її задовольнити у повному обсязі.
Уповноважена особа відділу поліції № 1 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області, в судове засідання не з`явилася, про дату, місце і час розгляду скарги була належним чином повідомлена. Заяв чи клопотань до суду від відділу поліції № 1 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області, до слідчого судді не надходило.
Неявка дізнавача, слідчого, прокурора не перешкоджає розгляду скарги, що відповідає положенням ч. 3 ст. 306 КПК України.
Слідчий суддя, вивчивши та проаналізувавши скаргу, додані до неї матеріали приходить до такого висновку.
В судовому засіданні встановлено, що в провадженні СВ відділу поліції № 1 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області знаходиться кримінальне провадження № 0001163 по заяві ОСОБА_3 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.
Представництво інтересів ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0001163 за ч. 1 ст. 122 КК України представляє авдвокат ОСОБА_4 на підставі доручення для надання безоплатної вторинної допомоги від 12.10.2021 року № 1307.
05.11.2021 року потерпілим ОСОБА_3 подано до відділу поліції № 1 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області клопотання про ознайомлення з матеріалами вищезазначеного кримінального провадження, але воно розглянуто не було.
01.02.2022 року через канцелярію відділу поліції потерпілим в особі його представника подано клопотання від 31.01.2022 року про розгляд клопотання від 05.11.2021 року, (вх. № 270)., в якому ОСОБА_3 прохав повідомити його про розгляд клопотання та ознайомити його із матеріалами кримінального провадження. Провести додатковий допит потерпілого ОСОБА_3 . На підставі зібраних фактичних обставин повідомити про підозру винній особі та виконати слідчі дії та прийняти процесуальні рішення направлені на закінчення досудового розслідування у кримінальному провадження.
Однак, у визначений законом строк, у відповідності до вимог ст. 220 КПК України та станом на час подання цієї скарги, відомості про результати розгляду клопотання на адресу потерпілого чи його представника не направлялись, процесуальні рішення щодо задоволення чи відмову у задоволенні заявленого клопотання слідчим не вручалися та не були надіслані на їх адресу, у зв`язку з чим ОСОБА_3 звернувся до суду з даною скаргою в порядку ст.ст. 303-307 КПК України.
Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Частиною 1 ст. 28 КПК України встановлено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.
Згідно з ч. 1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Відповідно до ч.ч. 1-5 ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілим не може бути особа, якій моральна шкода завдана як представнику юридичної особи чи певної частини суспільства. За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Відповідно ст. 40 КПК України, слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій.
Згідно за ст. 220 КПК України, клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 220 КПК України, про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.
Зі змісту ч. 1 ст. 221 КПК України вбачається, що слідчий, прокурор зобов`язаний за клопотанням сторони захисту, потерпілого, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, надати їм матеріали досудового розслідування для ознайомлення, за виключенням матеріалів про застосування заходів безпеки щодо осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві, а також тих матеріалів, ознайомлення з якими на цій стадії кримінального провадження може зашкодити досудовому розслідуванню. Відмова у наданні для ознайомлення загальнодоступного документа, оригінал якого знаходиться в матеріалах досудового розслідування, не допускається.
Аналізуючи вищезазначену норму, суд констатує, що клопотання, подане ОСОБА_3 від 31.01.2022 року яке було прийнято та зареєстровано відділом поліції 01.02.2022 року, має бути розглянуте слідчим протягом трьох днів з моменту подання, він зобов`язаний надати відповідь відносно клопотання та повідомити потерпілого чи його представника про винесене рішення належним чином.
Однак, під час розгляду скарги не спростовано доводів викладених у скарзі та не надано інформації щодо розгляду клопотання про надання матеріалів кримінального провадження для ознайомлення.
Враховуючи те, що вищезазначене не було виконано, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення скарги з покладенням обов`язку на слідчого розглянути клопотання скаржника.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.
Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
У п. 33 Рішення ЄСПЛ у справі «Dombo Beheer B.V. v. The Netherlands» від 27.10.1993 року та у п. 38 Рішення ЄСПЛ у справі «Аnkel v. Switzerland» від 23.10.1996 року закріплено, що принцип рівності сторін у процесі - у розумінні «справедливого балансу» між сторонами вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони.
У п. 134 Рішення ЄСПЛ «Генадій Науменко проти України», п. 168 рішення у справі «Айдин проти Туреччини», п. 75 «Афанасьєв проти України», п. 207 рішення у справі «Ічаба проти Швейцарії» та багатьох інших рішеннях ЄСПЛ встановлено, що засіб правового захисту відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод («Право на ефективний засіб правового захисту») повинен бути ефективним на практиці, як і в теорії, у тому сенсі, що користуванню засобами захисту не повинно чинитися перешкод діями або бездіяльністю органів влади держави.
Інші вимоги скарги, не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 36, ч. 5 ст. 40 КПК України, прокурор та слідчий здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові та інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення прокурора та слідчого.
Межі втручання слідчого судді у діяльність прокурора та слідчого обмежуються ч. 1 ст. 303 КПК України.
Кримінальний процесуальний закон визначає, що під час досудового розслідування слідчий суддя не уповноважений на розгляд питань, які повинен вирішувати прокурор або слідчий, втручання в діяльність яких прямо заборонена ч. 1 ст. 36, ч. 5 ст. 40 КПК України.
Разом з тим, за приписами ч. 4 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, що є принципом диспозитивності розгляду.
Отже, оскільки до компетенції слідчого судді не входить зобов`язання слідчого щодо надання матеріалів кримінального провадження для ознайомлення, тощо, а також у зв`язку з тим, що клопотання ОСОБА_3 слідчим не розглянуто в порядку ст. 220 КПК України, слідчий суддя відмовляє в іншіх частині вимог заявника.
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню шляхом зобов`язання слідчого, в провадженні якого перебуває провадження за 0001163 за ч. 1 ст. 122 КК України, розглянути клопотання ОСОБА_3 , в особі адвоката ОСОБА_4 у визначений законом строк, у відповідності до вимог ст. 220 КПК України.
Керуючись ст.ст. 303, 305, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:
Скаргу ОСОБА_3 , в особі представника адвоката ОСОБА_4 - задовольнити частково.
Зобов`язати слідчого СВ відділу поліції № 1 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області, в провадженні якого перебуває кримінальне провадження за № 0001163 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, розглянути клопотання ОСОБА_3 , в особі адвоката ОСОБА_4 від 31.01.2022 року, яке зареєстровано відділом поліції 01.02.2022 року за вх. № 270 у визначений законом строк, у відповідності до вимог ст. 220 КПК України, про що повідомити потерпілого та його представника.
В задоволенні іншої частини скарги відмовити.

Слідчий суддя ОСОБА_1