Провадження 1-в/193/131/22
У Х В А Л А
іменем України

02 серпня 2022 року Софіївський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю: прокурора ОСОБА_3 ,
представника Софіївської ВК №45 ОСОБА_4 ,
(в режимі відеоконференції),
засудженого ОСОБА_5 ,
(в режимі відеоконференції),
захисника ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Софіївка клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання,

В С Т А Н О В И В:
03.05.2022 року до суду надійшло клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення.
Засуджений ОСОБА_5 під час судового розгляду справи своє клопотання підтримав і просив задовольнити.
Захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні вказує, що засуджений повторно після відмови у задоволенні клопотання умовно-дострокове звільнення, звертається до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення, тому вважає подане клопотання є передчасним.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на відсутність для цього підстав.
Вислухавши пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали особової справи засудженого, суд дійшов такого висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 був засуджений вироком від 21.06.2018 Колегією суддів Подільського районного суду м. Києва за ст. 156 ч. 2, ст. 153 ч. 3, ст. 70 ч. 1 КК України до 12 років позбавлення волі. Зараховано у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 31.03.2017 по день набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Початок строку: 31.03.2017. Кінець строку: 06.04.2027
З 31.03.2017 засуджений перебував в Державній установі «Київський слідчий ізолятор», де характеризувався негативно.
В подальшому з 07.08.2020 міру кримінального покарання продовжив відбувати в Державній установі «Софіївська виправна колонія (№45)».
Крім того, судом встановлено, що на протязі року засуджений ОСОБА_5 вже звертався до Софіївського районного суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення засудженого. Тоді, 28.04.2022, за результатом розгляду цього клопотання, у його задоволенні було відмовлено. Вказана ухвала не оскаржувалась і набрала законної сили.
Згідно положень ч.7 ст. 154 Кримінально-виконавчого кодексу України у разі відмови суду щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким повторне подання в цьому питанні щодо осіб, засуджених за тяжкі і особливо тяжкі злочини до позбавлення волі на строк не менше п`яти років, може бути внесено не раніше як через один рік з дня винесення постанови про відмову, а щодо засуджених за інші кримінальні правопорушення та неповнолітніх засуджених - не раніше як через шість місяців.
При регулюванні порядку і умов відбування та виконання кримінальних покарань норми КК України та КВК України співвідносяться між собою як загальні та спеціальні і відповідно при конкуренції загальних і спеціальних норм застосовуються спеціальні, якими якраз і є положення статті 154 КВК України.
З матеріалів клопотання вбачається, що ОСОБА_5 , засуджений за вчинення злочинів, серед яких є і особливо тяжкий злочин до позбавлення волі на строк, що становить більше десяти років.
Таким чином, відповідно до положень ч. 7 ст.154 КВК України, засуджений ОСОБА_5 набуває право як на заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, так і на умовно-дострокове звільнення лише з моменту спливу річного строку з дня останньої відмови судом у застосуванні щодо нього однієї з цих пільг, що саме і мала місце згідно ухвалою Софіївського районного суду від 28.04.2022.
Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що на час розгляду справи щодо засудженого ОСОБА_5 не пройшов встановлений законом строк для повторного звернення з цього питання, у 2022 році засуджений ОСОБА_5 вже звертався до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення та ухвалою суду першої інстанції від 28.04.2022, його залишено без задоволення, проте засуджений передчасно, 03.05.2022, повторно звернувся з клопотанням про умовно-дострокове звільнення.
При цьому, суд зазначає, що у зв`язку з прийняттям цієї ухвали, право засудженого на заміну невідбутої частини покарання більш м`яким чи умовно-дострокове звільнення не порушується, оскільки за останнім зберігається таке право за умови настання строків, передбачених ч. 7 ст. 154 КВК України.
Керуючись ч. 7 ст. 154 КВК України, ч. 2 ст. 376, ст. 537, 539 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, - відмовити.
На ухвалу протягом семи днів з дня її оголошення прокурор, його захисник можуть подати апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду через Софіївський районний суд Дніпропетровської області, а засуджений, який перебуває в місцях позбавлення волі, у той же строк і порядок, але з дня отримання копії повного тексту цієї ухвали.

Суддя ОСОБА_1