Ухвала
Іменем України

28 червня 2022 року

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретареві ОСОБА_2

за участю сторін: прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

представників потерпілих - ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Слобожанське кримінальне провадження №0001765 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с.Ковалівка Яблунівського району Івано-Франківської області, інвалід ІІ групи, громадянина України, з середньою освітою, пенсіонер, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.286 КК України -

встановив:

У судовому засіданні захисник ОСОБА_5 заявив письмові клопотання про визнання доказів недопустимими, а саме висновку експерта №19/104-9/2/1385/1386 від 25 листопада 2020 року, і висновок експерта №19/104-9/2/1433 від 27 листопада 2020 року, в обгрунтувані посилаючись на ч. 2 ст. 69 КПК України, що не можуть бути експертами особи, які перебувають у службовій або іншій залежності від сторін кримінального провадження або потерпілого. У зв`язку із тим фактом, що сторона обвинувачення (слідчий підрозділ) та експерт Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру є працівниками одного відомства, яке здійснювало досудове розслідування в рамках кримінального провадження №0001765 від 23 вересня 2020 року та, як наслідок, зацікавлено в розкритті злочинів та доведеності вини підозрюваного у справі, вважати висновки експерта незалежними не можна.

Під час доручення проведення експертизи конкретному експертному бюро слідчий мав можливість обирати між експертними установами м. Дніпра та області, однак, всупереч прямій забороні КПК України, доручив проведення експертизи своєму відомству.

Вислухавши думку прокурора і представників потерпілих, які заперечували проти клопотання через його необґрунтованість, думку обвинуваченого, який підтримав клопотання свого захисника, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.3 ст.89 КПК України сторони кримінального провадження… мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимими, а також наводити заперечення проти визнання доказів недопустимими.

За приписом частини першої цієї статті суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки у нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

Частина 2 статті 89 КПК України передбачає, що у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.

Виходячи з цих вимог закону і обґрунтування клопотання захисника, суд не вбачає правових підстав для визнання на підставі ч.2 ст.89 КПК України недопустимими перелічених ним доказів, і вважає необхідним дослідити їх у загальному порядку, вирішивши питання допустимості відповідно до ч.1 ст.89 КПК України під час ухвалення вироку.

Керуючись ст.ст. 86, 87, 89, 350, 369 КПК України, суд

ухвалив:

Клопотання захисника ОСОБА_5 про визнання недопустимими доказів авто технічних експертиз №19/104-9/2/1385/1386 від 25 листопада 2020 року, і №19/104-9/2/1433 від 27 листопада 2020 року залишити без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1