ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/3360/22 Номер провадження 11-кп/814/1129/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:
головуючого суддіОСОБА_2
суддів: за участю: секретаря судового засідання прокурора захисника обвинуваченого ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції судове провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтава від 18 травня 2022 року,

встановила:
Цією ухвалою в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 березня 2022 року за №0000908, продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 16 липня 2022 року, обвинуваченому

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, уродженцю м. Харків, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , не судимому.

Відмовлено в задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу ОСОБА_8 .

Відкладено підготовче судове засідання на 14 годину 17 червня 2022 року та доручено ДУ «Харківський слідчий ізолятор» вчинити дії щодо забезпечення проведення розгляду кримінального провадження в режимі відеоконференції.

Приймаючи таке рішення місцевий суд урахував: наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, які не зменшились, а саме те, що обвинувачений може: переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, обставини, тяжкість інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України, й визначене за його вчинення покарання, особу обвинуваченого та неможливість інших більш м`яких запобіжних заходів запобігти встановленим вище ризикам.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , просить скасувати ухвалу Октябрського районного суду м. Полтава від 18 травня 2022 року та постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що суд першої інстанції не врахував те, що прокурором не доведено наявність заявлених у клопотанні ризиків та неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, щоб забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, який не судимий, має постійне місце проживання, де характеризується позитивно, міцні соціальні зв`язки, намір визнати вину та заявити клопотання про розгляд кримінального провадження в порядку ч.3 ст.349 КПК України, вибачитись перед потерпілим, якому повернуто викрадене майно, а сама по собі тяжкість злочину не є достатньою підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ заслухала суддю-доповідача, думку захисника, який просив задовольнити апеляційну скаргу, водночас зазначивши, що суд першої інстанції безпідставно не визначив ОСОБА_8 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, позицію обвинуваченого на підтримання апеляційної скарги, міркування прокурора про заперечення щодо апеляційної скарги, перевірила матеріали судового провадження, обговорила доводи апеляційної скарги та дійшла висновку про таке.

Статтею 404 КПК України регламентовано, що суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, проте вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Ухвала місцевого суду про відмову в задоволенні клопотання захисника щодо зміни ОСОБА_8 запобіжного заходу, відкладення підготовчого судового засідання та здійснення дистанційного розгляду провадження оскарженню не підлягає, тому в цій частині зазначене судове рішення в апеляційному порядку не переглядається.

Згідно зі ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Постановляючи ухвалу за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, апеляційний суд вирішує питання щодо запобіжного заходу в порядку, передбаченому главою 18 розділу II цього Кодексу.

Так, розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд першої інстанції, для прийняття законного й обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст.177, 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

За приписами ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Окрім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відовідно ж до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26 січня 1993 року Європейський суд з прав людини зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що органом досудового розслідування ОСОБА_8 обвинувачується у тому, що він 20 березня 2022 року приблизно о 13 годині в умовах воєнного стану проник до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » у торговому центрі «Екватор», що по АДРЕСА_2 , звідки намагався таємно викрасти належне ФОП ОСОБА_9 майно на загальну суму 6 131 гривню 27 копійок, однак з причин, що не залежали від його волі, не закінчив кримінальне правопорушення, так як був затриманий поліцією.

Такі дії ОСОБА_8 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України.

Як убачається з оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції, продовжуючи строк тримання під вартою обвинуваченого, оцінив обставини, що враховуються при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою, передбачені ст.ст.177,183,197, 199 та 331 КПК України, та продовжив ОСОБА_8 зазначений запобіжний захід.

Сама ж необхідність застосування обвинуваченому запобіжного заходу в апеляційній скарзі не оспорюється.

Разом з цим під час вирішення клопотання прокурора місцевий суд правильно встановив, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, які не зменшились, бо є всі підстави вважати, що перебуваючи на волі ОСОБА_8 може: переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, врахувавши те, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину в умовах воєнного стану, за який передбачено покарання від 5 до 8 років позбавлення волі, не має міцних соціальних зв`язків і не працює.

Колегія суддів також ураховує, що обвинувачений не судимий, у нього наявне місце проживання, між тим, усупереч доводам захисника, встановлені під час розгляду клопотання обставини в їх сукупності не дають підстав уважати, що ОСОБА_8 має міцні соціальні зв`язки, які би могли слугувати достатнім стримуючим фактором для забезпечення його належної процесуальної поведінки.

Посилання апелянта на повернення потерпілому викраденого майна, є безпідставними, оскільки таке повернення здійснено в силу того, що обвинувачений з незалежних від його волі причин не зміг закінчити злочин до кінця та з викраденим майном був затриманий поліцейськими.

Доводи ж захисника про позитивну характеристику ОСОБА_8 не знаходять свого підтвердження в матеріалах провадження за клопотанням про продовження запобіжного заходу, не надано даних про таке й стороною захисту під час апеляційного розгляду.

Відповідно до ст.178 КПК України, враховуючи доведеність ризиків, передбачених п.п.1,,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, які зі сплином часу не зменшилися, обставини інкримінованого обвинуваченому тяжкого злочину, що має високу суспільну небезпеку, та дані про особу обвинуваченого, на думку колегії суддів, лише такий запобіжний захід як тримання під вартою здатен забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_8 , що виключає можливість обрання останньому більш м`якого запобіжного заходу, в тому числі й домашнього арешту, як просить апелянт.

Апеляційний суд уважає законним та обгрунтованим судове рішення суду першої інстанції щодо необхідності продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, оскільки наявне об`єктивне існування обставин, які виправдовують подальше обмеження прав останнього перебувати на волі.

У свою чергу, колегія суддів звертає увагу, що задовольняючи клопотання прокурора, місцевий суд врахував тяжкість обвинувачення не як самостійну підставу для подальшого тримання під вартою ОСОБА_8 , а в сукупності з іншими обставинами, які враховуються при продовженні строку тримання під вартою, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких ставиться питання про скасування оскаржуваної ухвали, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, у зв`язку з чим зазначена скарга не підлягає до задоволення.

Разом з цим, суд першої інстанції, дійшовши правильного висновку щодо продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, залишив поза увагою те, що, виходячи з положень ч.2 ст.331, ч.4 ст.199 КПК України суд розглядає клопотання про продовження строку тримання під вартою згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, а відповідно до вимог ч.3 ст.183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, крім випадків, передбачених ч.4 цієї статті.

Частиною ж 4 ст.183 КПК України регламентовано, що суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст.177, 178 КПК України, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:

1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;

2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;

3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею;

4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України;

5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

При обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Розмір застави не визначається під час розгляду питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідно до ст.ст.629-631 КПК України.

Під час дії воєнного стану суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст.177 та 178 КПК України, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого ст.ст.109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 КК України.

У данному провадженні наведені вище обставини відсутні, через це місцевий суд при постановленні оскаржуваної ухвали про продовження ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний був визначити останньому розмір застави як альтернативний запобіжний захід, чого в порушення вимог процесуального закону не здійснив.

За таких обставин, ухвалу суду першої інстанції в частині задоволення клопотання прокурора та продовження обвинуваченому запобіжного заходу належить скасувати та постановити в цій частині нову ухвалу, якою продовжити ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з одночасним визначенням йому розміру застави та покладенням на нього відповідних обов`язків у разі її внесення.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.
Ураховуючи високу суспільну небезпеку інкримінованого обвинуваченому тяжкого корисливого злочину в умовах воєнного стану, з використанням наи?більш несприятливого для суспільства часу, тяжких обставин та умов, у яких опинилося суспільство, дані про особу ОСОБА_8 , у співставленні з наявністю ряду ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, які зі сплином часу не зменшились, колегія суддів дійшла висновку про необхідність визначення обвинуваченому застави 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, у разі її внесення, яка буде справедливою альтернативою запобіжному заходу у вигляді тримання під вартою та вагомим стримуючим засобом, здатним забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки ОСОБА_8 .

Керуючись ст.ст.376, 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

ухвалила:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

На підставі ст.404 КПК України ухвалу Октябрського районного суду м. Полтава від 18 травня 2022 року в частині задоволення клопотання прокурора та продовження ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою скасувати.

Постановити в цій частині нову ухвалу, якою клопотання прокурора Салтівської окружної прокуратури м. Харків ОСОБА_6 задовольнити частково.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 16 липня 2022 року.

Одночасно визначити ОСОБА_8 заставу - 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (198 480 гривень).

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_8 обов`язки, передбачені п.п. 1,3,4,8 ч.5 ст.194 КПК України, а саме:
прибувати за кожним викликом до суду;
повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;
утримуватися від спілкування з потерпілим і свідками в даному кримінальному провадженні;
здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
У разі внесення застави визначити строк дії обов`язків, покладених на ОСОБА_8 апеляційним судом - 2 місяці з моменту внесення застави.
ОСОБА_8 або будь яка інша особа, може внести кошти на депозитний рахунок Полтавського апеляційного суду (отримувач коштів: Полтавський апеляційний суд; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 42262431; банк отримувача: Державна казначейська служба України м. Київ, рахунок отримувача: UA0086573) та надати документ, що це підтверджує прокурору, суду.

В іншій частині ухвалу місцевого суду залишити без зміни.
Ухвала апеляційного суду є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4