ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1120/22 Справа № 202/3116/22 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_1
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого, судді - доповідача ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
підозрюваного ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 липня 2022 року про відмову у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,-
ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 липня 2022 року у задоволенні клопотання слідчого в ОВС відділу СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 відмовлено. Застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 60 діб, до 09 вересня 2022 року.
Покладено на підозрюваного ОСОБА_6 процесуальні обов`язки: не відлучатися за межі населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора, суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну місця проживання та роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Обґрунтовуючи прийняте рішення слідчий суддя вказав, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Врахувавши відомості про особу підозрюваного, який має постійне місце проживання, раніше не судимий, до відповідальності не притягувався, працевлаштований, слідчий суддя прийшов до висновку, що застосування менш обтяжливого запобіжного заходу забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого задовольнити та застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з визначенням застави в розмірі 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 260 000 грн.

В обґрунтування своїх доводів посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та доведеність заявлених ризиків і неможливість запобігти ним шляхом застосування альтернативного запобіжного заходу.
Вважає, що слідчим суддею не враховано, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчинення тяжкого злочину, за який передбачене покарання до семи років позбавлення волі, а тому, усвідомлюючи суворість покарання, яке йому загрожує, останній може переховуватись від слідства та суду.
Зазначає про те, що слідчим суддею не враховано обставини вчиненого злочину, а саме те, що у підозрюваного виявлено ще 3 предмети, зовні схожих на пістолети, у магазинах яких знаходились боєприпаси до них, та велику кількість патронів різних найменувань, які зберігалися без відповідних дозволів, що свідчать про тривалість і системність вчинення кримінального правопорушення.
Враховуючи тяжкість скоєного злочину, дані про особу підозрюваного та встановлені ризики, вважає, що лише застосування виняткового запобіжного заходу та визначення застави у співмірному розмірі забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Заслухавши суддю-доповідача; прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з визначенням застави в розмірі 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб; підозрюваного та його захисника, які, кожен окремо, заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та вказали, що ухвала суду є законною та обґрунтованою; дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Так, згідно п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Частиною 1 статті 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Колегія суддів вважає, що при розгляді клопотання слідчого зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею дотримані, а доводи прокурора, щодо незаконності ухвали слідчого судді, викладені в апеляційній скарзі та у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції, є необґрунтованими.
Так, клопотанням слідчого та доданими до нього доказами підтверджується, що СВ ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000104 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, що є тяжким злочином, за який законом України про кримінальну відповідальність передбачене основне покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років.
14 липня 2022 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.
Колегія суддів не вважає за доцільне вдаватися до детального обговорення обґрунтованості підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення з огляду на те, що вона достатньою мірою підтверджується доказами, доданими до клопотання слідчого, і не оспорюється прокурором в апеляційній скарзі та іншими учасниками апеляційного провадження.
Що стосується висновку слідчого судді про наявність щодо підозрюваного ОСОБА_6 ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, то його колегія суддів вважає обгрунтованим, оскільки останній небезпідставно підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів і за нього передбачене покарання у виді позбавлення волі на тривалий строк, що може спонукати останнього до спроби уникнути покарання шляхом переховування від органів слідства та суду.
Також колегія суддів звертає увагу на те, що ризики передбачені п. 3 та п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України хоча і існують, однак є маловагомими з огляду на те, що свідками вчинення кримінального правопорушення є працівники поліції, які проводили обшук та затримання підозрюваного, а об`єктивні відомості про причетність підозрюваного до іншої протиправної діяльності, ніж йому інкримінована у даному кримінальному провадженні, відсутні.
Окрім того, колегією суддів враховується, що ОСОБА_6 є особою немолодого віку, працевлаштований, раніше до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання, позитивно характеризується, що свідчить про те, що останній не схильний до системної протиправної поведінки, а також він свою вину визнає та співпрацює за слідством, а отже ризик продовження ним злочинної діяльності є мінімальним.
Також колегія суддів оцінює як такий, що відповідає встановленим фактичним обставинам і вищенаведеним відомостям про особу підозрюваного, висновок слідчого судді про можливість усунення встановлених ризиків достатньою мірою шляхом застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, з покладенням на нього відповідних обов`язків.
Доводи прокурора щодо необхідності застосування до цього підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою колегія суддів не вважає достатньо переконливими і такими, що у сукупності свідчать про можливість усунення встановленого щодо останнього ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України лише у такий спосіб.
Зокрема прокурором не надано переконливих відомостей про те, що інші речі, виявлені та вилучені під час обшуку за місцем проживання підозрюваного, також є предметом кримінального правопорушення, передбаченого ст. 263 КК України.
Також приймається до уваги, що на час апеляційного розгляду ОСОБА_6 фактично перебуває під домашнім арештом 12 днів, і стороною обвинувачення не надані відомості про вчинення ним у цей період будь-яких дій на шкоду досудовому розслідуванню з числа передбачених ст. 177 КПК України, або про те, що з будь-яких інших міркувань застосований до нього запобіжний захід виявися недостатньо дієвим.

З урахуванням наведеного колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_5 - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 липня 2022 року про відмову у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту щодо ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3