Справа № 535/509/22
Провадження № 1-кс/535/86/22
УХВАЛА
іменем України

24 червня 2022 року смт Котельва

Слідчий суддя Котелевського районного суду Полтавської областіОСОБА_1
за участю:секретаря судового засіданняОСОБА_2
прокурораОСОБА_3
підозрюваногоОСОБА_4
захисникаОСОБА_5
розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000107 від 11.02.2022 щодо:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ;
підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

установив:
Органом досудового розслідування встановлено, що в період часу з кінця грудня 2021 року до 13.01.2022 ОСОБА_4 тимчасово мешкав у раніше знайомого ОСОБА_6 за адресою реєстрації та проживання останнього, а саме: АДРЕСА_2 . В ніч з 12.01.2022 на 13.01.2022 під час спілкування, між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 виник словесний конфлікт, на підґрунті раптово виниклих неприязних відносин. В ході словесного конфлікту в ОСОБА_4 виник прямий злочинний умисел, спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_6 , після чого, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді смерті останнього, перебуваючи у спальній кімнаті вказаної вище квартири разом з ОСОБА_6 стоячи навпроти нього, почав реалізацію свого, злочинного умислу, а саме: лівою рукою схопив ОСОБА_6 за комір вдягненого на останньому одягу, та наніс кулаком правої руки 5-6 ударів в область голови, а в подальшому відштовхнув його від себе. В результаті дій ОСОБА_4 , ОСОБА_6 втратив рівновагу та впав на підлогу, тим самим опинившись в напівлежачому стані, опершись верхньою частиною тіла об ліжко, а ОСОБА_4 , скориставшись вказаними обставинами, продовжив свої злочинні дії, а саме наносити чисельні удари правою ногою в область тулубу ОСОБА_6 , тим самим подавив можливість будь-якого спротиву останнього. Надалі, ОСОБА_4 підійшов до вікна спальні та взяв у праву руку молоток, який знаходився на підвіконні, з метою його подальшого використання для виконання свого злочинного умислу, спрямованого на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_6 , після чого повернувся до останнього, який в цей час поповзом перемістився зі спальні до кухні, та наблизившись до ОСОБА_6 , наніс йому 3-5 ударів молотком в область тулуба, та ще 2-3 удари молотком в область голови, від яких ОСОБА_6 помер. Згідно лікарського свідоцтва про смерть № 12-17/61Дт/22 від 11.02.2022 причиною смерті ОСОБА_6 стала закрита черепно-мозкова травма. Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, а саме у вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині.
До суду надійшло клопотання слідчого СВ ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Дергачівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 . Клопотання слідчий обґрунтовує ризиками, які зазначені у пунктах 1-3 ч. 1 ст. 177 КПК України. У зв`язку з вищевикладеним слідчий вважає не можливим застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 обґрунтував клопотання тим, що існують ризики, які зазначені у клопотанні слідчого.

У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 заперечували проти задоволення клопотання слідчого, просили відмовити у задоволенні клопотання слідчого та застосувати запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту за місцем проживання підозрюваного у реабілітаційному центрі за адресою: АДРЕСА_3 ; посилаючись на необґрунтованість поданого клопотання.

Слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінивши в сукупності всі обставини, в том у числі передбачені пунктами 1-11 ч. 1 ст. 178 КПК України, дійшов висновку про задоволення клопотання з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Частиною 5 статті 9 КПК України передбачено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

З огляду на те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, відображену зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п. 32, Series A, № 182).

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарі проти Молдови» №35615/06 від 13.11.07 Європейський Суд з прав людини зазначив, що суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання (див. Murray v. the United Kingdom, judgment of 28 October 1994, Series A no. 300-A, p. 27, § 55). Однак вимога обґрунтованої підозри є важливим елементом гарантії від довільного арешту і затримання. Того факту, що підозри є сумлінними, недостатньо. Слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача, що особа, можливо, вчинила злочин (див. Fox, Campbell and Hartley v. The United Kingdom, judgment of 30 August 1990, Series A no. 182 , pp. 16-17, § 32). Суд підкреслює в зв`язку з цим, що за відсутності розумної підозри особа не може бути заарештована або затримана з метою змусити її дати свідчення або свідчення проти інших осіб, або для виявлення фактів або інформації, які можуть служити для обґрунтування підозр щодо нього.

У п. 36 рішення «Москаленко проти України» № 37466/04 від 20.05.2010 Європейський Суд з прав людини нагадав, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує. Однак, Суд неодноразово встановлював, що сама по собі тяжкість обвинувачення не може слугувати виправданням тривалих періодів тримання під вартою (див. рішення у справі «Ілійков проти Болгарії» (Іlijkov v. Bulgaria), заява №33977/96, пункти 80-81, рішення від 26 липня 2001 року).

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_4 особливо тяжкого злочину свідчать про його підвищену суспільну небезпеку, що у сукупності із тяжкістю можливого покарання, а також даними про особу підозрюваного, який офіційно ніде не працює та не проживає за місцем реєстрації, свідчать про відсутність міцного соціального зв`язку, а також про можливість застосування до підозрюваного менш суворого запобіжного заходу.
Посилання адвоката ОСОБА_5 на факт наявності у підозрюваного дитини, не спростовують вищезазначеного.
Слідчим суддею розглядалась можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначеним ризикам, проте, враховуючи наведені вище обставини в їх сукупності, слідчий суддя вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, буде недостатнім для запобігання існуючим ризикам.

Слідчий суддя вважає, що прокурор довів наявність всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 , оскільки зазначені у клопотанні обставини свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а надані стороною обвинувачення докази обґрунтовують ці обставини. До того ж, свідчить про підвищену суспільну небезпеку.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України з дня повідомлення особі про підозру досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.
Відповідно до ч.1 ст.197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Як вбачається з наданих слідчому судді матеріалів, ОСОБА_4 було повідомлено про підозру 20 червня 2022 року.
З урахуванням викладеного, строк дії ухвали слідчого судді не повинен перевищувати 19 серпня 2022 року.
Керуючись положеннями ч. 4 ст. 183 КПК України, при постановленні ухвали про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за наявності обставин, передбачених п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, з урахуванням підстав та обставин, передбачених статтями 177, 178 КПК України, які викладені у мотивувальній частині ухвали, слідчий суддя не визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 202, 205, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя

постановив:
Клопотання про застосування запобіжного заходу задовольнити повністю.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Харківський слідчий ізолятор».

Про взяття ОСОБА_4 під варту, а також про місце його перебування має бути негайно повідомлено його близьких родичів, членів сім`ї чи інших осіб за вибором підозрюваного в порядку, передбаченому КПК України.

Виконання ухвали покласти на начальника ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області та начальника ДУ «Харківський слідчий ізолятор».

Строк тримання під вартою ОСОБА_4 обчислювати з моменту взяття під варту.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним ОСОБА_4 в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Ухвала підлягає негайному виконанню та діє до 19 серпня 2022 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1