УХВАЛА

Іменем України

24 жовтня 2022 року

м. Київ

справа №754/6796/21

провадження №51-3206ск22

Колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:

головуючої ОСОБА_3,

суддів ОСОБА_4, ОСОБА_5

вивчила касаційну скаргу прокурора ОСОБА_6 на ухвалу Київського апеляційного суду від 14 липня 2022 року за обвинуваченням ОСОБА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2

ст. 125 КК України і

встановила:

Вироком Деснянського районного суду м. Києва від 05.08.2021 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та призначено йому покарання у виді громадських робіт на строк двісті сорок годин.

Стягнуто з ОСОБА_1 в доход держави процесуальні витрати в сумі 5973 грн 80 коп за проведення експертизи.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в сумі

60 000 грн.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 14 липня 2022 року вирок Деснянського районного суду м. Києва від 05.08.2021 щодо ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 125 КК України скасовано. Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 125 КК України закрито на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, а саме у зв`язку з закінченням строків досудового розслідування. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_2 залишено без розгляду.

За вироком суду, ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, а саме, в умисному заподіянні легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу суду апеляційні інстанції, посилаючись на те, що ст. 219 КПК України не встановлено жодних строків загального проведення досудового розслідування щодо кримінального проступку, в якому жодній особі не повідомлено про підозру. Також зазначає, що в матеріалах провадження відсутні будь-які дані про те, що ОСОБА_1 визнав свою вину. Крім того вказує, що як видно з протоколу допиту підозрюваного ОСОБА_1 , останній скористався положеннями ст. 63 Конституції України, що дає підстави стверджувати, що строк досудового розслідування, встановлений п. 2 ч. 3 ст. 219 КПК України не закінчився.

Мотиви Суду

Перевіривши доводи, викладені в касаційній скарзі прокурора, та долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів не знайшла підстав для відкриття касаційного провадження.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги та наданих до неї копій судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Зі змісту ст. 370 КПК України, якою визначено вимоги стосовно законності, обґрунтованості та вмотивованості судового рішення, убачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Зокрема, п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України визначено, що досудове розслідування - це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Отже, закон пов`язує закінчення досудового розслідування з постановленням процесуального рішення - постанови про закриття кримінального провадження, або вчиненням комплексу процесуальних дій, пов`язаних з направленням до суду обвинувального акту чи відповідного клопотання. У Параграфі 1 Глави 24 КПК України розкриваються відповідні форми закінчення досудового розслідування.

Згідно з ч. 1 ст. 219 КПК України строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

У ч. 2 ст. 219 КПК України визначено, що строк досудового розслідування з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР до дня повідомлення особі про підозру становить: 1) дванадцять місяців - у кримінальному провадженні щодо нетяжкого злочину; 2) вісімнадцять місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Закінчення строку досудового розслідування, визначеного ч. 2 ст. 219 КПК України , після повідомлення особі про підозру, крім випадку повідомлення про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, є підставою для закриття кримінального провадження (п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 116 КПК України процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, 10.01.2020 року до ЄРДР за № 0000151 внесено відомості по факту вчинення ОСОБА_1 кримінального правопорушення за ознаками ч. 1 ст. 125 КК України.

У відповідності до норм КПК України з врахуванням змін, внесених Законом України від 22 листопада 2018 року №2617-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» з 01.07.2020 року подальше досудове розслідування кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, у кримінальному провадженні № 0000151, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.01.2020 року, мало б здійснюватися в порядку, встановленому главою 25 Кримінального процесуального кодексу України.

Проте, як вбачається з матеріалів провадження за касаційною скаргою досудового розслідування, на виконання вимог Закону України від 22 листопада 2018 року №2617-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» лише 07.09.2020 року винесена постанова про визначення підслідності та визначено підслідність даного кримінального провадження за відділом дізнання Деснянського УП ГУНП у м. Києві.

10.04.2021 року винесена постанова про зміну кваліфікації, відповідно до якої кваліфікацію з ч. 1 ст. 125 КК України змінено на ч. 2 ст. 125 КК України, яка згідно класифікації наведеній у ст. 12 КК України також є кримінальним проступком.

У ході розгляду провадження апеляційний суд вказав, що прокурором не надано постанови про продовження строку досудового розслідування, в реєстрі матеріалів досудового розслідування інформації про продовження або зупинення строку досудового розслідування немає. Крім того, можливість продовження досудового розслідування за межами цього строку чинним КПК України не передбачена.

Окрім того, колегія суддів апеляційного суду звернула увагу на те, що вимогами п. 10 ч.1 ст. 285 КПК України передбачено й іншу підставу закриття кримінального провадження, зокрема в разі, коли після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.

Суд апеляційної інстанції висновував, що дане кримінальне провадження підлягає закриттю, зважаючи на те, що статтею 219 КПК України, зокрема, п.1 ч. 1 ст.219 КПК України передбачено, що з дня повідомлення особі про підозру досудове розслідування повинно бути закінчене: протягом сімдесяти двох годин - у разі повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або затримання особи в порядку, передбаченому ч. 4 статті 298-2 цього Кодексу.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що 26.04.2021 року ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, як наголосив суд апеляційної інстанції, більш як через 1 рік 3 місяці.

Обвинувальний акт відносно ОСОБА_1 затверджено та направлено до суду лише 30.04.2021 року.

Колегія суддів апеляційного суду вказала, що посилання прокурора на строки, передбачені п. 2 ч. 3 ст. 219 КПК України, є необґрунтованими, адже цим пунктом передбачений 20-денний строк проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, де підозрюваний не визнає вину або існує необхідність проведення додаткових слідчих (розшукових) дій. Проте, матеріали даного кримінального провадження не містять даних про те, що обвинувачений не визнавав вини під час досудового розслідування (як не може про це свідчити і долучена під час апеляційного розгляду копія протоколу допиту від 27.04.2021 року, згідно якого ОСОБА_1 , користуючись положеннями ст. 63 Конституції України відмовився давати показання); як і не надано прокурором доказів того, що у даному кримінальному провадженні існувала необхідність проведення додаткових слідчих (розшукових) дій.

За таких обставин, апеляційний суд в ухвалі від 14 липня 2022 року обґрунтовано прийшов до висновку щодо необхідності скасування вироку суду першої інстанції і закриття провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з закінченням строків досудового розслідування кримінального проступку та не повідомлення протягом цього строку про підозру жодній особі.

Таке рішення суду апеляційної інстанції на переконання колегії суддів касаційного суду, не суперечить вимогам кримінального процесуального закону та є законним.

Виходячи з викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що не зважаючи на відсутність прямо визначеного у КПК України строку дізнання для кримінального проступку, строк його досудового розслідування не може бути необмежений та перевищувати строк досудового розслідування для нетяжких злочинів, який встановлений у п. 1 ч. 2 ст. 219 КПК України.

Така позиція узгоджується з практикою ЄСПЛ, а саме у рішенні від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, про що йдеться в касаційній скарзі, колегія суддів касаційного суду не вбачає.

Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Касаційна скарга прокурора не містить переконливих доводів, які би ставили під сумнів законність постановленого судового рішення.

Таким чином, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, враховуючи, що з касаційної скарги та оскарженого судового рішення вбачається, що підстави для задоволення скарги відсутні, колегія суддів приходить до висновку, що необхідно відмовити у відкритті касаційного провадження.

Ураховуючи наведене та керуючись ст. 428 КПК України, колегія суддів

постановила:

відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора ОСОБА_6 на ухвалу Київського апеляційного суду від 14 липня 2022 року за обвинуваченням ОСОБА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5