Провадження №1-кп/205/153/22
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2022 року Ленінський районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого: судді ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2
за участю прокурора: ОСОБА_3
захисника: адвоката ОСОБА_4
потерпілого: ОСОБА_5
представника потерпілого: адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі суду, в м. Дніпро, кримінальне провадження, яке зареєстроване в ЄРДР за №0001299 від 25 жовтня 2021 року за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровська, громадянина України, одруженого, освіта вища, раніше не судимого, пенсіонера, проживаючого та зареєстрованого у АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_7 , 24 жовтня 2021 року, близько 09 години 30 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем «Mitsubishi Lancer», р/н НОМЕР_1 , здійснював рух по пр.Свободи, з боку вул.Ю.Кондратюка в напрямку вул.Панаса Мирного, в м.Дніпро. Під час руху, обвинувачений ОСОБА_7 , грубо порушуючи п.18.1 Правил дорожнього руху України, який свідчить: «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека», проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змін, при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного дорожнім знаком 5.35.1 та дорожньою розміткою 1.14.1, розташованому в районі е/о №475, на якому знаходився пішохід потерпілий ОСОБА_5 , який перетинав проїзну частину справа наліво за напрямком руху автомобіля, заходів до зменшення швидкості, а в разі потреби зупинки для надання йому дороги не прийняв та скоїв на нього наїзд. В результаті дорожньо-транспортної пригоди, потерпілому ОСОБА_5 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку 2 ступеню, епідурального згустку скроневої частки праворуч, лінійного перелому правої скроневої кістки з переходом на пірамідку скроневої кістки з явищами пневмоцефалії, перелому дуги виличної кістки праворуч, розриву шкіри зовнішнього слухового проходу праворуч, двох синців на верхній та нижній повіці правого ока з переходом на проекцію гайморової пазухи праворуч, на верхній та нижній повіці лівого ока з переходом на проекцію гайморової пазухи ліворуч та ліву щоку; двох синців в надключичній області праворуч з переходом на проекцію правого плечового суглобу далі на грудну клітину праворуч та ліворуч на проекцію 2-4 го межребір`я між передньо-пахвовими лініями, по тильній поверхні правої стопи в проекції 1-ї плюснової кістки з переходом на підошву поверхню правої стопи на проекцію 1-4ї плюснових кісток; 11-ти саден: попередньо-зовнішній поверхні правого гомілково-ступневого суглобу, по тильній поверхні правої стопи в проекції п`ятої плюснової кістки та проекції між фалангових суглобів 2, 3 та 4 пальців та основної фаланги 2-го пальця, по передній поверхні правого колінного суглобу, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 своєї вини не заперечував та пояснив суду, що 24 жовтня 2021 року, близько 09 години 30 хвилин, керуючи автомобілем «Mitsubishi Lancer», р/н НОМЕР_1 , він рухався по пр.Свободи, з боку вул.Ю.Кондратюка в напрямку вул.Панаса. Під час руху, в районі електроопори №475 він здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , який переходив проїзну частину по пішохідному переходу справа наліво за напрямком руху автомобіля, в результаті чого потерпілому були спричинені тяжкі тілесні ушкодження.

Крім показань самого обвинуваченого, винуватість ОСОБА_7 повністю підтверджена доказами, які були досліджені під час судового розгляду.

Так, потерпілий ОСОБА_5 суду пояснив, що 24 жовтня 2021 року, близько 09 години 30 хвилин, він переходив проїзну частину пр.Свободи по пішохідному переходу в районі е/о №475, де на нього був здійснений наїзд автомобілем «Mitsubishi Lancer», р/н НОМЕР_1 , під керуванням обвинуваченого ОСОБА_7 , в результаті чого йому були спричинені тяжкі тілесні ушкодження.
Зазначені обставини також повністю підтверджуються: протоколом огляду місця ДТП від 24 жовтня 2021 року, а також планом-схемою та фото-таблицями до нього (а.с.9-15, 17-19), в якому зафіксовані місце наїзду на потерпілого ОСОБА_5 , а також механічні пошкодження, які отримав автомобіль «Mitsubishi Lancer», р/н НОМЕР_1 в результаті наїзду на пішохода; протоколом перегляду відеозапису від 08 листопада 2021 року (а.с.24), на якому зафіксовано обставини дорожньо-транспортної пригоди; а також долученими до справи речовими доказами (а.с.22, 26), якими визнані: відео диск з відеозаписом обставин дорожньо-транспортної пригоди, а також автомобіль «Mitsubishi Lancer», р/н НОМЕР_1 .
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №2973е від 24 листопада 2021 року (а.с.56-60), потерпілому ОСОБА_5 , в результати дорожньо-транспортної пригоди спричинені тілесні ушкодження у виді: закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку 2 ступеню, епідурального згустку скроневої частки праворуч, лінійного перелому правої скроневої кістки з переходом на пірамідку скроневої кістки з явищами пневмоцефалії, перелому дуги виличної кістки праворуч, розриву шкіри зовнішнього слухового проходу праворуч, двох синців на верхній та нижній повіці правого ока з переходом на проекцію гайморової пазухи праворуч, на верхній та нижній повіці лівого ока з переходом на проекцію гайморової пазухи ліворуч та ліву щоку; двох синців в надключичній області праворуч з переходом на проекцію правого плечового суглобу далі на грудну клітину праворуч та ліворуч на проекцію 2-4 го межребір`я між передньо-пахвовими лініями, по тильній поверхні правої стопи в проекції 1-ї плюснової кістки з переходом на підошву поверхню правої стопи на проекцію 1-4ї плюснових кісток; 11-ти саден: попередньо-зовнішній поверхні правого гомілково-ступневого суглобу, по тильній поверхні правої стопи в проекції п`ятої плюснової кістки та проекції між фалангових суглобів 2, 3 та 4 пальців та основної фаланги 2-го пальця, по передній поверхні правого колінного суглобу, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя.

Згідно з висновком судової авто технічної експертизи №СЕ-19/104-21/36535 від 24 листопада 2021 року (а.с.71-75), в даній дорожній обстановці, в діях обвинуваченого ОСОБА_7 вбачається невідповідність вимогам п.18.1 Правил дорожнього руху України, яке, з технічної точки зору, перебуває у причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, допитавши обвинуваченого та потерпілого, а також дослідивши письмові докази та матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, суд дійшов висновку, що вони поза всяким розумним сумнівом доводять в повному обсязі винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі обвинувачення, яке було підтримано прокурором та кваліфікує дії обвинуваченого за ч.2 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд, керуючись ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст.12 КК України, належить до категорії необережних тяжких, дані про особу обвинуваченого, який раніше не засуджений, під наглядом у лікаря-нарколога не перебуває, за місцем мешкання характеризується позитивно, є пенсіонером, частково відшкодував завдану шкоду.

Обставин, які пом`якшують, або обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , передбачених ст.66, 67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні покарання, суд враховує позиції Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року), згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Таким чином, враховуючі обставини вчиненого кримінального правопорушення та позицію прокурора, а також часткове відшкодування завданої шкоди, суд вважає, що наявні підстави для висновку про можливість виправлення обвинуваченого без реального відбування покарання, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України і таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення і досягнення інших цілей покарання.
В той же час, з урахуванням обставин дорожньо-транспортної пригоди, а також тієї обставини, що обвинувачений неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за порушення ПДР України, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_7 додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.
Потерпілим ОСОБА_5 по справі заявлено цивільні позови про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 майнової шкоди на суму 32172,16 грн., моральної шкоди на суму 150 000 грн. та судових витрат в сумі 4000 грн.
При вирішенні заявленого цивільного позову суд виходить з наступного.
Згідно із положеннями ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.2 ст.127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову.

Стаття 128 КПК України передбачає, що особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.

Відповідно до ч.1 ст.129 КПК України, суд, ухвалюючи обвинувальний вирок, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ст.ст.22, 1166 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на її відшкодування.

Збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Шкода завдана неправомірними діями майну фізичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала.

Під час розгляду кримінального провадження встановлено, що в результаті дій обвинуваченого ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_5 були спричинені тяжкі тілесні ушкодження. В результаті отримання тілесних ушкоджень потерпілий ОСОБА_5 поніс витрати, пов`язані з лікуванням в сумі 32172,16 грн., які підтверджені документально. Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що позовні вимоги потерпілого ОСОБА_5 в цій частині підлягають задоволенню у повному обсязі.

Розглядаючи цивільний позов ОСОБА_5 в частині стягнення моральної шкоди, суд вважає, що він також підлягає задоволенню в повному обсязі, з наступних підстав.

Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода полягає у тому числі у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

В пункті 3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» вказано, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Таким чином, враховуючи наявність моральної (немайнової) шкоди у потерпілого ОСОБА_5 , яка була завдана йому незаконними діями обвинуваченого ОСОБА_7 шляхом спричинення тяжких тілесних ушкоджень, враховуючи характер, обсяг та тривалість душевних страждань, яких зазнав потерпілий, суд, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, вважає заявлений розмір моральної шкоди у сумі 150 000 грн. таким, що повністю відповідає глибині моральних страждань та переживань потерпілого, у зв`язку з чим підлягає стягненню з обвинуваченого ОСОБА_7 .

Крім того, суд вважає обґрунтованим цивільний позов в частині стягнення судових витрат (понесені витрати на професійну правничу допомогу) в сумі 4000 грн., оскільки вони підтверджені належними доказами.

На підставі ст.122 ч.2, 124 ч.2 КПК України, з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь держави підлягають стягненню документально підтверджені витрати на залучення експерта у розмірі 1372,96 грн.

Питання про долю речових доказів підлягає вирішенню згідно вимог ст.100 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки.
На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_7 звільнити від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, якщо він протягом двох років іспитового строку не вчинить нового злочину.
Відповідно до ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки: періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_7 не обирався.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 :
- в рахунок відшкодування майнової шкоди 32 172 гривні 16 копійок;
- в рахунок відшкодування моральної шкоди 150 000 гривень;
- в рахунок відшкодування судових витрат (понесених витрат на професійну правничу допомогу) 4 000 гривень.

Стягнути з ОСОБА_7 в дохід держави витрати на залучення експерта при проведенні судової авто технічної експертизи №СЕ-19/104-21/36535 від 24 листопада 2021 року в розмірі 1372 гривні 96 копійок.

Речові докази по справі: відео диск з відеозаписом обставин дорожньо-транспортної пригоди - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий: ОСОБА_1