Номер провадження № 1-кс/522/3493/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2022 рокум. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю адвоката ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання адвоката ОСОБА_5 , діючої в інтересах ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні № 0000820 від 28.10.2021 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України, про скасування арешту майна, -

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду міста Одеси надійшло клопотання адвоката ОСОБА_5 , діючої в інтересах ОСОБА_6 , про скасування арешту майна, накладеного на підставі постанови старшого слідчого СВ Шевченківського ВМ Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_7 № 10600036 від 10.12.2010 року, а саме на: квартиру АДРЕСА_1 , яке належить на праві приватної власності ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі свідоцтва про право власності р. № НОМЕР_1 від 30.01.2009 року.

У клопотанні адвокат ОСОБА_5 , яка діє в інтересах ОСОБА_6 , зазначила, що арешт накладений на майно ОСОБА_6 порушує його право на вільне володіння та розпорядження майном, передбачене ст. 41 Конституції України, та ст. ст. 317, 319, 321 ЦК України. Статус ОСОБА_6 як власника майна, з 01.06.2010 року не визначено в кримінальному проваджені.
Згідно документів, на підставі яких ОСОБА_6 отримав у власність квартиру не вбачається складу злочину, а саме:
- в квартиру ОСОБА_6 разом з родиною (чотири особи) вселився 15 листопада 2007 року за ордером на житлове приміщення № 8201 серії МР від 15.11.2007 року, виданого Малиновською районною адміністрацією виконавчого комітету Одеської міської ради. Квартира на той час перебувала на балансі Одеської міської ради.
Після вселення в квартиру ОСОБА_6 використовував своє право на безоплатну приватизацію державного житлового фонду и звернувся до Агентства з приватизації житла УЖКГ та ПЕК. ЗО січня 2009 року було постановлено розпорядження органу приватизації № 215188, згідно якого квартира АДРЕСА_1 , передана у приватну власність ОСОБА_6 . На підставі наведеного розпорядження ОСОБА_6 отримав Свідоцтво про право власності на житло, яке зареєстровано в реєстрі за № 8-22621 від 30.01.2009 року.
09.04.2009 року проведено реєстрацію права власності за № 269972217 в КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості».
Право власності ОСОБА_6 на вказану вище квартиру ніхто з 2009 року не оспорював.
На підставі наведеного вище, вважаю, що орган досудового слідства безпідставно тривалий час, вже 11 років обтяжує майно ОСОБА_6 арештом.
Окрім того, в діях слідства вбачається грубе порушення строків проведення досудового розслідування, яке в свою чергу порушує право ОСОБА_6 на вільне володіння своїм майном.
У зв`язку з вищевикладеним, адвокат ОСОБА_5 , яка діє в інтересах ОСОБА_6 , звернулась до суду з клопотанням про повне скасування арешту майна.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_5 , яка діє в інтересах ОСОБА_6 , просила задовольнити клопотання про скасування арешту майна.

Слідчий в судовому засіданні заперечувала щодо скасування арешту майна, посилаючись на те, що слідчий суддя не уповноважений розглядати питання, пов`язані із скасуванням, припиненням, зміною арешту, застосованого до набрання чинності КПК України 2012 року. Наразі необхідність в накладеному арешті на квартиру АДРЕСА_1 , яке належить на праві приватної власності ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі свідоцтва про право власності р. № НОМЕР_1 від 30.01.2009 року, не відпала. Просила залишити клопотання адвоката ОСОБА_5 , діючої в інтересах ОСОБА_6 , без задоволення.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що заявлене клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Згідно із ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Частиною 2 ст.170 КПК України встановлено, що метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.
Треті особи, майно яких може бути арештовано, - особи, які отримали чи придбали у підозрюваної, обвинуваченої чи засудженої особи майно безоплатно або в обмін на суму, значно нижчу ринкової вартості, або знали чи повинні були знати, що мета такої передачі - отримання доходу від майна, здобутого внаслідок вчинення злочину, приховування злочину та/або уникнення конфіскації.
Відповідно до приписів ч.3 ст.170 КПК України, підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину. Арешт майна можливий також у випадках, коли санкцією статті Кримінального кодексу України, що інкримінується підозрюваному, обвинуваченому, передбачається застосування конфіскації, до підозрюваної, обвинуваченої особи заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні. Арешт також може бути застосовано до майна третіх осіб з урахуванням частини другої цієї статті.
Відповідно до правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеної ним в п.2 р.2.6 «Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження» 2014 рік (далі - Узагальнення), правильною є практика, коли слідчі судді визнають клопотання про накладення арешту на майно передчасними та відмовляють у їх задоволенні, оскільки на момент їх розгляду, особам, про майно яких йдеться в клопотанні, не повідомлено про підозру.
Пунктом 6 р.2.6 «Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження» 2014 рік, метою застосування арешту майна є забезпечення можливості конфіскації майна або цивільного позову. При цьому слід пам`ятати, що сторона кримінального провадження, яка подає клопотання про арешт майна зобов`язана навести підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна (правову кваліфікацію правопорушення, яке передбачає покарання у вигляді конфіскації майна, докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди). У свою чергу, слідчий суддя, задовольняючи клопотання про накладення арешту на майно, зобов`язаний навести ці підстави у рішенні.
Відповідно до правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеної ним в п.2 р.2.6 «Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження» 2014 рік, навіть якщо у слідчого судді є достатні підстави вважати, що певною особою було вчинено кримінальне правопорушення, він не має повноважень накладати арешт на майно особи, яка не є підозрюваним.
З матеріалів клопотання встановлено, що у рамках кримінального провадження № 0000820 від 28.10.2021 року, на підставі постанови старшого слідчого СВ Шевченківського ВМ Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_7 № 10600036 від 10.12.2010 року, а саме на: квартиру АДРЕСА_1 , яке належить на праві приватної власності ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі свідоцтва про право власності р. № НОМЕР_1 від 30.01.2009 року.

Кримінальне провадження розслідується з 2010 року, однак у ОСОБА_6 , як власника майна немає ніякого процесуального статусу у кримінальному провадженні, обтяження на квартиру діє з 10.12.2010 року, кримінальне правопорушення про злочин зареєстровано та внесено відомості до ЄРДР 28.10.2010 року, тобто вказаний арешт накладений ще більше ніж 10 років, проте ОСОБА_6 не є підозрюваним або обвинуваченим у даному кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Так, на даний час крім твердження слідчого, відсутні будь які докази, що у органу досудового розслідування в подальшому є потреба в продовженні арешту вказаного нерухомого майна у кримінальному провадженні № 0000820 від 28.10.2021 року. Проте, незважаючи на те, що досудове слідство у кримінальному провадженні проводиться більше ніж пів року, слідчий або прокурор з клопотанням про арешт вказаного нерухомого майна до слідчого судді не звертались.
У органу досудового розслідування було достатньо часу для проведення всіх необхідних слідчих дій із нерухомим майном, а саме квартирою АДРЕСА_1 , яке належить на праві приватної власності ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі свідоцтва про право власності р. № НОМЕР_1 від 30.01.2009 року, проте ОСОБА_6 досі не повідомлено про підозру.

Крім того, на момент розгляду зазначеного клопотання прокурор не надав інформації або письмового підтвердження щодо наявності у кримінальному провадженні цивільного позову про відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, хоча в постанові слідчого від 10.12.2010 року вказано, що арешт накладався з метою забезпечення цивільного позову.
За таких обставин, зважаючи на зазначені обставини, слідчий суддя вважає, що подане заявником клопотання про скасування арешту майна є обґрунтованим та підлягає задоволенню, оскільки існують передбачені Законом підстави для скасування арешту майна, а подальший арешт нерухомого майна заявника ОСОБА_6 , які накладені слідчим ще в 2010 році, при відсутності в цьому в нього процесуального статусу підозрюваного, обвинуваченого суттєво порушує законі права і інтереси ОСОБА_6 .
Керуючись ст.ст. 167-174 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_5 , діючої в інтересах ОСОБА_6 про скасування арешту майна у межах кримінального провадження № 0000820 від 28.10.2021 задовольнити.

Скасувати арешт майна, накладений на підставі постанови старшого слідчого СВ Шевченківського ВМ Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_7 № 10600036 від 10.12.2010 року, а саме на: квартиру АДРЕСА_1 , яке належить на праві приватної власності ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі свідоцтва про право власності р. № НОМЕР_1 від 30.01.2009 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено та проголошено 17.06.2022 року о 10 год. 30 хв. в приміщенні Приморського районного суду м. Одеси в залі судового засідання №131.

Слідчий суддя: ОСОБА_1

14.06.2022