Тарутинський районний суд Одеської області
Справа № 514/1074/22
Провадження по справі № 1-кп/514/110/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 вересня 2022 року смт Тарутине

Тарутинський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинувачених - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду смт Тарутине клопотання прокурора Болградської окружної прокуратури ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До Тарутинського районного суду Одеської області надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000152 від 09.06.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Ухвалою суду вказане кримінальне провадження призначено до підготовчого судового засідання у складі суду за участю сторін.

В підготовчому засіданні прокурор заявив клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в ДУ «Ізмаїльський слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) діб, з огляду на те, що строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного Київським районним судом м. Одеси 17.06.2022 року та продовженого 12.08.2022 року закінчується 16.09.2022 року, і запобігти ризикам, передбачених п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме:

- обвинувачений ОСОБА_4 може переховуватись від суду з метою уникнення покарання, шляхом залишення території України, оскільки він проживає у прикордонній смузі з Республікою Молдовою, займався незаконним переправленням осіб через державний кордон України та володіє знаннями і навичками незаконного перетинання кордону, так як усвідомлює, що санкція ч.3 ст.332 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років;

- обвинувачений ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків, оскільки останній підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, пов`язаного із незаконним переправленням осіб через державний кордон України, достовірно знаючи, що в Україні введено воєнний стан та особам чоловічої статі заборонено перетинати державний кордон. При цьому, інші невстановлені особи, які приймали участь у злочинних діях, наразі не встановлені, та обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи на свободі може вчинити дії, які перешкодять встановленню цих осіб та здійснити на них вплив, а також на інших учасників кримінального провадження;

- обвинувачений ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином шляхом невиконання або неналежного виконання обов`язків покладених на нього як на обвинуваченого у кримінальному провадженні в разі обрання йому більш м`якого виду запобіжного заходу, а також невиконання обов`язків шляхом неявки, у разі необхідності до суду. Крім того, обвинувачений може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки станом на теперішній час органом досудового розслідування у виділеному кримінальному провадженні не встановлено всіх осіб, причетних до вчинення зазначеного кримінального правопорушення, а отже, перебуваючи не під вартою, матиме можливість підтримувати зв`язок із такими особами, тим самим сприяти їх переховуванню від органів досудового розслідування та, як наслідок, ухилення від кримінальної відповідальності за вчинені ними кримінальні правопорушення.

- обвинувачений ОСОБА_4 може продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, пов`язані з незаконним переправленням осіб через державний кордон України, оскільки він офіційно не працевлаштований та не має постійного джерела доходу, а тому не виключаються спроби повторного вчинення вказаних корисливих кримінальних правопорушень останнім.

Оцінюючи наведені ризики у сукупності, вважає їх реальними та такими, що виправдовують обмеження свободи обвинуваченого.

Підстав для обрання більш м`якого запобіжного заходу ніж у вигляді тримання під вартою немає.

Тож, просив задовольнити клопотання та обрати обвинуваченому запобіжний захід у виді триманні під вартою строком на 60 діб із визначенням розміру застави в межах 200 ( двохсот) прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити.

Захисник ОСОБА_6 заперечував проти заявленого клопотання, посилаючись на те, що ризики на які посилається прокурор необґрунтовані оскільки не надо жодного аргументованого доказу, що обвинувачений вчинив або може вчинити дії передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. Так, в ході досудового розслідування вже всі свідки допитані, підзахисний має міцні соціальні звязки за місцем мешкання відповідно до характеристики, користується повагою у односельців, має посвідку на постійне місце проживання в Україні та проживає в країні більш ніж 10 років. Перебуває у цивільному шлюбі, є власником нерухомого майна, а саме будинку який розташований по АДРЕСА_1 . Одна лише тяжкість кримінального правопорушення не може бути підставою для застосування найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Окрім того прокурор у своєму клопотанні визначив заставу у межах 200 ( двісті) розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, але не навів жодної підстави, яку він вважає виключною та яка б давала можливість суду вийти за межі вимог п.2 ч. 5 ст.182 КПК України та визначити такий розмір застави. Крім того, зазначив, що розмір застави не співвідноситься з даними про особу обвинуваченого та є завідомо надмірним, оскільки на час затримання обвинувачений не працював, його сукупний дохід за рік складає не більше 700000 ( сімдесят тисяч ) гривень. Просив відмовити в задоволенні клопотання сторони обвинувачення у вигляді тримання під вартою та застосувати більш м`який запобіжний захід. Крім того, просив зменшити розмір застави до розміру визначеного п.2, ч. 5 ст. 182 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 заперечував проти клопотання та підтримав позицію свого захисника.

Обвинувачений ОСОБА_5 на розсуд суду.

Заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши клопотання суд дійшов до наступних висновків.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд, за клопотанням учасників судового провадження, має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. За відсутності зазначених клопотань сторін кримінального провадження, застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим.

Метою застосування запобіжного заходу, відповідно до ч.1 ст.177 КПК України, є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховатися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Частиною 2 ст. 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч.1, 4 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини наведені в ст. 178 КПК України.

Так, досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до ст. 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до ст. 1 Закону України від 04.11.1991 № 1777-XII «Про державний кордон України» (далі Закон № 1777-XII) де зазначено, що Державний кордон України є лінія і вертикальна поверхня, що проходить по цій лінії, які визначають межі території України - суші, вод, надр, повітряного простору.

Згідно ст. 3 Закону № 1777-XII державний кордон України, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, встановлюється:

1) на суші - по характерних точках і лініях рельєфу або ясно видимихорієнтирах;

2) на морі - по зовнішній межі територіального моря України;

3) на судноплавних річках по середині головного фарватеру або тальвегу річки; на несудноплавних річках (ручаях) по їх середині або по середині головного рукава річки; на озерах та інших водоймах - по прямій лінії, що з`єднує виходи державного кордону України до берегів озера або іншої водойми. Державний кордон України, що проходить по річці (ручаю), озеру чи іншій водоймі, не переміщується як при зміні обрису їх берегів або рівня води, так і при відхиленні русла річки (ручаю) в той чи інший бік;

4) на водосховищах гідровузлів та інших штучних водоймах відповідно до лінії державного кордону України, яка проходила на місцевості до їх заповнення;

5) на залізничних і автодорожніх мостах, греблях та інших спорудах, що проходять через прикордонні ділянки судноплавних і несудноплавних річок (ручаїв), - по середині цих споруд або по їх технологічній осі, незалежно

від проходження державного кордону України на воді».

Відповідно до ст. 9 Закону № 1777-XII, перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку.

Залізничне, автомобільне, морське, річкове, поромне, повітряне та пішохідне сполучення через державний кордон України здійснюється в пунктах пропуску, що встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства і міжнародних договорів України, а також поза пунктами пропуску через державний кордон України у випадках, визначених законодавством.

Пункт пропуску через державний кордон України це спеціально виділена територія на залізничних та автомобільних станціях, у морських

і річкових портах, аеропортах (аеродромах) з комплексом будівель, споруд і технічних засобів, де здійснюються прикордонний, митний та інші види контролю і пропуск через державний кордон осіб, транспортних засобів, вантажів та іншого майна.

Порушенням державного кордону України є також перетинання його будь-якими технічними або іншими засобами без відповідного на те дозволу чи з порушенням встановленого порядку.

Також, у відповідності до ст. 11 вказаного Закону № 1777-XII,

зазначено, що особи, транспортні засоби, вантажі та інше майно,

що перетинають державний кордон України, підлягають прикордонному і митному контролю. У відповідних випадках здійснюється також санітарно-карантинний, ветеринарний і фіто санітарний контроль, контроль за вивезенням з території України культурних цінностей та інший контроль. Контроль організується і здійснюється у встановленому актами законодавства України порядку.

Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України від 05.11.2009 № 1710-VI «Про прикордонний контроль» (далі Закон № 1710-VI), прикордонний контроль державний контроль, що здійснюється Державною прикордонною службою України, який включає комплекс дій і систему заходів, спрямованих на встановлення законних підстав для перетинання державного кордону особами, транспортними засобами і переміщення через нього вантажів.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону № 1710-VI, прикордонний контроль і пропуск через державний кордон осіб, транспортних засобів та вантажів здійснюються: 1) у пунктах пропуску через державний кордон; 2) поза пунктами пропуску у випадках, передбачених частиною третьою цієї статті; 3) на території суміжних держав у порядку, передбаченому статтею 26 цього Закону.

Перетинання особами, транспортними засобами державного кордону і переміщення через нього вантажів здійснюються у пунктах пропуску через державний кордон протягом часу роботи такого пункту. Час роботи пункту пропуску через державний кордон, який не працює цілодобово, зазначається на інформаційному стенді перед в`їздом до нього.

Крім того, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України

«Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин

24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Термін дії воєнного стану в подальшому продовжено на 30 днів Указами Президента України № 133/2022 від 14.03.2022, № 259/2022 від 18.04.2022 та строком на 90 днів Указом Президента України

№ 341/2022 від 17.05.2022, які затверджено Верховною Радою України відповідними Законами України «Про затвердження Указу Президента

«Про продовження строку дії воєнного стану в Україні».

Так, відповідно до п. 2 Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» Військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України,захисту безпеки населення та інтересів держави.

Крім того, п. 3 вказаного Указу зазначено, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені зокрема ст. 33 Конституції України, згідно з якою кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Проте, незважаючи на обізнаність з вимогами наведених нормативно-правових актів, 15.06.2022, більш точний час в ході слідства на даний час не встановлено, ОСОБА_4 , діючи з корисливих мотивів, разом з іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами (матеріали стосовно яких виділено в окреме кримінальне провадження), вступив в злочинну змову, спрямовану на організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України до Республіки Молдова, поза межами пунктів пропуску, громадян України, а саме: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за грошову винагороду у сумі 2500 доларів США, та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за грошову винагороду у сумі 2500 доларів США.

Так, реалізуючи спільний протиправний умисел, діючи за домовленістю з невстановленою особою, яка проживає на території Республіки Молдова, (матеріали стосовно якої виділено в окреме кримінальне провадження), діючи з корисливих мотивів, 15.06.2022, приблизно о 15:00 годині, більш точний час в ході слідства не встановлено, ОСОБА_4 прибув до смт Сарата,

Білгород-Дністровського району, Одеської області, де повинен був забрати осіб, яких необхідно було незаконно переправити через державний кордон України, а саме: ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , в заздалегідь обумовленому місці, неподалік залізничної дороги, на околицях зазначеного селища. Забравши останніх, ОСОБА_4 , керуючи транспортним засобом, який знаходився у його користуванні, а саме марки «Opel Vectra», в кузові сірого кольору, номерний знак Республіки Болгарії № « НОМЕР_1 », рухаючись міжпоселковою дорогою та таким чином ухиляюсь від наявних блокпостів, здійснив перевезення вказаних осіб до села Серпневе, Тарутинської селищної ради, Болградського району, Одеської області, яке безпосередньо межує з прикордонним пунктом пропуску до Республіки Молдова. Під час руху ОСОБА_4 провів роз`яснювальну бесіду з приводу подальших дій та при цьому контактував з невстановленою особою, яка керувала їх діями та яка надала вказівку доставити ОСОБА_8 та ОСОБА_7 до села Серпневе, де їх повинна була забрати інша особа та здійснити подальше переправлення через державний кордон України поза межами пункту пропуску. При цьому, невстановлена слідством особа, пояснювала, що знаходиться на території Республіки Молдова та вона повинна була зустріти ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , де вже останні повинні були розрахуватись за організацію і здійснення незаконного перетину державного кордону. Однак частину коштів невстановлена особа наказала залишити перевізнику, а саме ОСОБА_4 , в якості оплати за виконану ним роботу. Почувши вказівку невстановленої особи, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 15.06.2022 приблизно о 16.45 години, більш точний час в ході слідства не встановлено,, передали ОСОБА_4 грошові кошти в розмірі1000 доларів США, що станом на 16.06.2022 відповідно курсу Національного банку України становило 29250 грн.

Після отримання грошей ОСОБА_4 перевіз ОСОБА_8 ОСОБА_9 до села Серпневе, Тарутинської селищної ради, Болградського району, Одеської області, де останні повинні були зустрітись з іншою особою (матеріали стосовно якої виділено в окреме кримінальне провадження), яка мала незаконно переправити останніх через державний кордон України поза пунктом пропуску на територію Республіки Молдова де їх мала зустріти інша невстановлена особа (матеріали стосовно якої виділено в окреме кримінальне провадження) та повинна була відбутися передача іншої обумовленої частини грошових коштів.

Тож, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

У підготовчому судовому засіданні встановлено, що ухвалою слідчого судді Київського районного суду Одеської області від 17.06.2022 року відносно підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб до 13 серпня 2022 року включно, з одночасним визначенням розміру застави у межах 200 (двох) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 496 200 гривень.

12 серпня 2022 року ухвалою слідчого судді Київського районного суду Одеської області відносно підозрюваного ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб до 16 вересня 2022 року, включно.

Суд, оцінивши обставини, визначені ст. 178 КПК України, заслухавши пояснення обвинуваченого та захисника дійшов висновку, що клопотання прокурора є обґрунтованим, прокурор під час розгляду клопотання довів недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим клопотання підлягає задоволенню.

Задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд, відповідно до ст. 178 КПК України, враховує що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину та беручи до уваги тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у його вчиненні, кваліфікуючі ознаки інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, враховуючи суспільно-небезпечний характер такого діяння, вчиненому в умовах воєнного стану, а також характеризуючи дані підозрюваного, який є громадянином Російської Федерації, фактично проживає в прикордонній зоні з Республікою Молдова, та має можливість залишити територію України, незаконного впливу на свідків в рамках даного кримінального провадження, та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора є обґрунтованим, а відповідний запобіжний захід достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобігання ризикам, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Таким чином, суд дійшов висновку, що є переконливі підстави для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_10 під вартою, водночас підстав для обрання більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою наразі не вбачається, оскільки в такому випадку не вдасться запобігти ризикам, встановленим ст. 177 КПК України.

Встановлені судом ризики, передбачені п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, є реальними та виправдовують обмеження волі обвинуваченого. Застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали суду про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Між тим, відповідно до ч.3 ст.183 КПК України суд при постановлені ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених цим кодексом.

Отже, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд вважає за необхідне визначити обвинуваченому розмір застави.

Відповідно до ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно з п.2 ч.5 цієї ж статті щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, в умовах воєнного стану, майновий та сімейний стан ОСОБА_4 , а також наявність ризиків, передбачених в ст. 177 КПК України, вважаю, що в даному випадку доцільним є застосування застави у межах 50 (п`ятидесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки саме такий розмір застави здатний стримувати можливу протиправну поведінку обвинуваченого, під загрозою звернення застави в дохід державі, та забезпечити виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Відповідно до ч.7 ст. 182 КПК України у випадках, передбачених ч.3 або 4 ст. 183 КПК України, підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, встановленому в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Окрім цього, суд вважає за необхідне відповідно до ч.3 ст. 183 та ч.5 ст. 194 КПК України у разі внесення застави покласти на обвинуваченого такі обов`язки:

1) прибувати до визначеної службової особи - суду, із визначеною періодичністю;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання або місця роботи;

4) утримуватись від спілкування з свідками.

Відповідно до ч.4 ст. 202 КПК України, обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому перебуває підозрюваний, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали суду про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183, 194, 196, 197, 331, 369-372 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора Болградської окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити частково.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Ізмаїльський слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) діб, тобто до 10 листопада 2022 року, включно із визначенням розміру застави.

Розмір застави визначити в межах 50 (п`ятидесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 124050 (сто двадцять чотири тисячі п`ятдесят) гривень у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок ТУ ДСАУ в Одеської області.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу в розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 наступні обов`язки:

1) прибувати до визначеної службової особи - суду, із визначеною періодичністю;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання або місця роботи;

4) утримуватись від спілкування з свідками.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу із відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок ТУ ДСАУ в Одеській області має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово суддю Тарутинського районного суду Одеської області.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Копію ухвали негайно вручити учасникам процесу.

Ухвала суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення, а обвинуваченим, що перебуває під вартою, з моменту отримання вказаної ухвали суду в тому самому порядку.

Повний текст даного судового рішення видано сторонам відразу ж після проголошення його резолютивної частини.

Суддя ОСОБА_1