УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 вересня 2022 року Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання прокурора Нововолинського відділу Володимир-Волинської окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000743 про продовження строку тримання під вартою:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Нововолинська, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не одруженого, раніше судимого, який до затримання проживав за адресою: АДРЕСА_1 ,

- обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 186, ч.1, 2 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

29 серпня 2022 року прокурор Нововолинського відділу Володимир-Волинської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненнікримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 186, ч.1, 2 ст. 307 КК України, обґрунтовуючи клопотання тим, що ризики, котрі зазначені в ухвалі про обрання запобіжного заходу, а саме: ризики вчинення ОСОБА_4 спроб переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків у цьому провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, на даний час не відпали і виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.
В судовому засіданні прокурор підтримав своє клопотання та просив його задовольнити.
Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні не заперечили щодо задоволення даного клопотання.
Заслухавши думку учасників судового провадження, суд дійшов таких висновків.
Судом встановлено, що строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 закінчується 09.09.2022.
Згідно з ч. 3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
У відповідності до ст.131 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження, які застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Згідно ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, коли прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Як зазначає Європейський суд з прав людини, питання стосовно того, чи була розумною тривалість тримання під вартою, не може вирішуватися абстрактно. Наявність підстав для тримання обвинуваченого під вартою має оцінюватися в кожній справі з урахуванням її конкретних обставин. У будь-якій справі тривале тримання під вартою може виявитися виправданим лише за наявності конкретних ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують інтереси забезпечення поваги до особистої свободи (рішення у справі «W. проти Швейцарії» від 26 січня 1993 року).
Ухвалюючи рішення про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд виходив з того, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, а також з того, що наявні ризики передбачені п.п.1, 3, 5 ст 177 КПК України, а саме те, що обвинувачений, знаходячись на свободі, може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на потерпілу та свідків.

Суд вважає, що ризики, існування яких було підставою для обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачені п.п.1, 3, 5 ст.177 КПК України, своєї актуальності не втратили та виправдовують подальше застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Наявність вказаних ризиків встановлена з урахуванням тяжкості покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, які йому інкримінуються, особи обвинуваченого, який ніде не працює, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, раніше неодноразово судимий.
Суд враховує також, що до допиту всіх свідків та потерпілої у судовому засіданні існує загроза незаконного впливу на них з боку обвинуваченого, а також те, що обвинувачений, усвідомлюючи тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим, може переховуватись від суду, оскільки наслідки та ризик втечі ним можуть бути визнані менш небезпечними ніж можливе покарання, що загрожує у разі визнання винуватим.
З урахуванням викладеного, зважаючи на те, що на теперішній час судове провадження не завершено, суд вважає необхідним продовжити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою на 60 днів, тобто до 30 жовтня 2022 року включно, оскільки жоден з більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним ризикам та забезпечити належне виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.
Підстав для скасування чи зміни запобіжного заходу у встановленому законом порядку суд не вбачає.
Крім того, у відповідності до ч.3 ст.183 КПК України, суд вважає необхідним визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, а саме, у розмірі 63 060,00 гривень.
Керуючись ст.ст. 197, 331 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів, тобто до 30 жовтня 2022 року включно.

На підставі ч.3 ст.183 КПК України визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, в сумі 63 060,00 гривень.

Згідно з ч.7 ст.182 КПК України, підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному ухвалою про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Заставу в розмірі 63 060,00 гривень внести на депозитний рахунок територіального управління Державної судової адміністрації України в Волинській області: код ЄДРПОУ 26276277, депозитний рахунок № UA0002504, банк ДКСУ м. Київта надати документ, що це підтверджує суду.

У разі внесення застави на обвинуваченого ОСОБА_4 покласти обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати за кожною вимогою суду;

- не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну місця проживання.

Роз`яснити обвинуваченому, що в разі невиконання зазначених обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, ОСОБА_4 в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Головуючий ОСОБА_1