Справа № 461/4199/22
Провадження № 1-кс/461/4393/22
03.10.2022 року м. Львів
Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю захисника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна,-
Адвокат Шейхо Камірана в судовому засіданні підтримав клопотання. Просив задоволити клопотання.
Слідчий в судове засідання не з`явився. Належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи телефонограмою. Суд прийшов до висновку про розгляд вказаного клопотання без участі слідчого, котрий належним чином повідомлений про судове засідання, а його неявка не перешкоджає розгляду клопотання по суті.
Заслухавши пояснення захисника, вивчивши матеріали клопотання, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 22.08.2022 року накладено арешт на телефон «Iphone XS», IMEI: НОМЕР_1 з сім картою № НОМЕР_4 та на телефон «Nokia» іmеi: НОМЕР_2 , НОМЕР_3 з двома сім картами № НОМЕР_5 .
Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Арешт на телефон «Iphone XS», IMEI: НОМЕР_1 з сім картою № НОМЕР_4 та на телефон «Nokia» іmеi: НОМЕР_2 , НОМЕР_3 з двома сім картами № НОМЕР_5 накладений, з метою збереження речових доказів.
Відповідно до ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Слідчий суддя приходить до висновку про те, що слідчий мав можливість та достатній час для відшукання слідів злочину на телефоні «Iphone XS», IMEI: НОМЕР_1 з сім картою № НОМЕР_4 та на телефоні «Nokia» іmеi: НОМЕР_2 , НОМЕР_3 з двома сім картами № НОМЕР_5 . Відомостей про те, що слідчий скористався цією можливістю слідчому судді стороною обвинувачення не надано. Також слідчим не спростовано доводів адвоката ОСОБА_3 .
Вищевказані мобільні телефони належать ОСОБА_4
Згідно ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Відповідно до ч.2 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Як визначено у ч.1 ст. 318 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно з Конституцією України та Законом України «Про міжнародні договори і угоди», чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і підлягає застосуванню поряд з національним законодавством України.
До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948 р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 р.), учасником яких є Україна.
Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.
Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004р.).
У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).
Отже, адвокат ОСОБА_3 довів слідчому судді, що в подальшому застосуванні арешту майна в частині заборони користування телефона «Iphone XS», IMEI: НОМЕР_1 з сім картою № НОМЕР_4 та телефона «Nokia» іmеi: НОМЕР_2 , НОМЕР_3 з двома сім картами № НОМЕР_5 відпала потреба, слідчий в судове засідання не прибув та не спростував доводів клопотання, а тому клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна є обґрунтованим, законним та підлягає до часткового задоволення.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.131,170,173,174КПК України, слідчий суддя, -
Клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна задовольнити частково.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 22.08.2022 року у справі №461/4331/22, пров. 1-кс/461/3592/22, в частині заборони користування телефоном «Iphone XS», IMEI: НОМЕР_1 з сім картою № НОМЕР_4 та телефоном «Nokia» іmеi: НОМЕР_2 , НОМЕР_3 з двома сім картами № НОМЕР_5 , які належать ОСОБА_4 .
В решті клопотання відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1