Єдиний унікальний номер №175/2567/22
провадження №1-кс/175/582/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2022 року смт.Слобожанське

Дніпропетровський районний суд

Дніпропетровської області у складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: підозрюваного ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

слідчого ОСОБА_5

розглянувши клопотання слідчого СВ ВП № 8 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_5 погоджене з прокурором Слобожанської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Дніпропетровської області Дніпропетровського району с. Олександрівка, громадянина України, неодруженого, маючого середньотехнічну освіту, офіційно не працевлаштованого, на утриманні нікого не маючого, не депутата, не інваліда, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 22.12.2021 року Баглійським районним судом міста Дніпродзержинськ за ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190 КК України призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробування строком на 3 роки, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186, ч. 2 ст. 125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області надійшло вищевказане клопотання слідчого про застосування відносно ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000139 від 09.08.2022 року за ч. 4 ст. 186, ч. 2 ст. 125 КК України відповідає вимогам ст.ст. 177, 184 КПК України.

Документами, які підтверджують надання підозрюваному копії клопотання та матеріалів, що обґрунтовують клопотання, є підпис підозрюваного про вручення йому зазначених документів.

Слідчий обґрунтовує клопотання тим, що ОСОБА_3 , достовірно знаючи, що на всій території України Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України №2102-ІХ від 24.02.2022, введено воєнний стан з 24 лютого 2022 року, а у подальшому продовжено строк дії воєнного стану в Україні, будучи раніше судимим, маючий не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та умисно, повторно, в період випробувального строку вчинив умисний корисливий злочин проти власності при наступних обставинах.

23.06.2022 приблизно 15 год. 00 хв. потерпілий ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , прийшов до свого знайомого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_3 , де на той момент вже перебували ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Після чого ОСОБА_6 спільно з вищевказаними особами розпивали спиртні напої.

В цей момент ОСОБА_3 помітив в руках у потерпілого ОСОБА_6 мобільний телефон марки «ZTE Blade A31», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 S/n: НОМЕР_3 , в корпусі синього кольору, який він визначив об`єктом свого злочинного посягання та у останнього виник умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

23.06.2022 приблизно 17 год. 00 хв. ОСОБА_3 реалізовуючи злочинний намір, направлений на повторне відкрите викрадення чужого майна (грабіж) перебуваючи в дверному отворі між кімнатою та кухнею за адресою: АДРЕСА_3 , діючи повторно та з прямим умислом, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, шляхом ривку вихопив з руки потерпілого ОСОБА_6 , мобільний телефон марки «ZTE Blade A31», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 S/n: НОМЕР_3 , в корпусі синього кольору.

Доводячи злочинний намір до кінця, направлений на повторне відкрите викрадення чужого майна (грабіж) ОСОБА_3 разом з викраденим майном з місця вчинення злочину втік, покинувши територію домоволодіння, отримавши можливість розпорядитися викраденим майном на власний розсуд.

Умисні дії, ОСОБА_3 кваліфікуються за ч. 4 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно в умовах воєнного стану.

Надалі, 23.06.2022 приблизно 17 год. 02 хв. потерпілий ОСОБА_6 перебуваючи на вулиці Дослідній, на відстані 5 метрів від домоволодіння АДРЕСА_3 , звернувся до ОСОБА_3 , котрий стояв навпроти нього на відстані 7 метрів, з вимогою повернути належне йому майно, а саме мобільний телефон марки «ZTE Blade A31», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 S/n: НОМЕР_3 , в корпусі синього кольору. В цей момент ОСОБА_3 не реагуючи на прохання ОСОБА_9 , реалізуючи злочинний умисел направлений на спричинення тілесних ушкоджень, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, підбіг до останнього та правою рукою зжатою в кулак наніс один удар в область носу. Від отриманого удару ОСОБА_6 втратив рівновагу та падаючи схопився за одяг ОСОБА_3 в результаті чого вони обидва впали на землю. Після чого, ОСОБА_3 перебуваючи поверх ОСОБА_6 , продовжуючи свій злочинний умисел, наніс почергово обома рука зжатими в кулак в область голови та тулуба не менше 4-х ударів.

У результаті умисних злочинних дій ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_6 спричинені тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому кісток носу, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, синців обличчя, забою правого колінного суглобу, які за своїм характером відносяться до ушкоджень ЛЕГКОЇ тяжкості, що спричинили короткочасний розлад здоров`я тривалість понад 6 днів, але не більше як три тижні (21 день), п.2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995р. №6.

Умисні дії, ОСОБА_3 кваліфікуються за ч. 2 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Таким чином, ОСОБА_3 , підозрюється у вчиненні злочину, передбаченому ч. 4 ст. 186 КК України відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому повторно в умовах воєнного стану та у вчиненні кримінального проступку, передбаченому ч. 2 ст. 125 КК України умисному легкому тілесному ушкодженні, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Вина підозрюваного ОСОБА_3 у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень, підтверджується такими доказами:

- заявами потерпілого ОСОБА_6 про вчинення кримінальних правопорушень;

- протоколом огляду місця події від 07.09.2022 року;

- постановою про визнання речових доказів від 07.09.2022 року;

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_6 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_8 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ;

- протоколами впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_10 ;

- речовим доказом мобільним телефоном «ZTE Blade A31» виданим свідком ОСОБА_11

- протоколами слідчих експериментів за участю потерпілого ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_8

14.09.2022 року винесена постанова про об`єднання матеріалів досудового розслідування та доручення проведення досудового розслідування.

14.09.2022 ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186, ч. 2 ст. 121 КК України.

У зв`язку з чим, на даний час в органу досудового розслідування виникла потреба в обранні щодо підозрюваного ОСОБА_3 запобіжного заходу з метою забезпечення виконання останнім процесуальних обов`язків та недопущення ризиків, які можуть створювати суттєві перешкоди для проведення досудового розслідування кримінального провадження.

Зважаючи на тяжкість вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення найбільш обґрунтованим та об`єктивним є застосування щодо нього запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою.

Згідно положень ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Підставою для обрання відносно ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186, ч. 2 ст. 121 КК України, а також наявність передбачених ст. 177 КПК України ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний може:

- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_3 вчинив тяжкий злочин, а саме грабіж в умовах воєнного стану, який карається позбавленням волі на строк від семи до десяти років, у зв`язку з чим йому може буде призначено покарання у вигляді позбавлення волі, що може розглядатись як ризик переховування від суду а також у зв`язку з воєнним станом останній може переховуватись на не підконтрольній Україні території, крім цього відсутність у останнього постійного місця роботи, осіб на утриманні та міцних соціальних зв`язків може спонукати останнього переховуватись від органів досудового розслідування та суду;

- незаконно впливати на потерпілого і свідків, обґрунтовується тим, що підозрюваний не зважаючи на велику різницю у віці з потерпілим, проявляючи цинізм визначив потерпілого ОСОБА_6 як об`єкт свого злочинного посягання, заволодівши мобільним телефоном останнього не зупинившись на цьому, отримавши вимогу потерпілого повернути телефон відреагував агресивно, демонструючи свою фізичну перевагу наніс йому тілесні ушкодження, вказані обставини вказують на повну зневагу до потерпілого та може в подальшому спонукати потерпілого намагатись здійснювати на нього фізичний і психологічний тиск з метою зміни показів на свою користь, також існує ризик впливу на свідка ОСОБА_10 , який дає важливі свідчення для слідства, а підозрюваний у випадку перебування на свободі, будучи з ним раніше знайомий, може намагатись незаконно на нього впливати;

- вчинити інше кримінальне правопорушення, який підтверджується тим, що підозрюваного ОСОБА_3 22.12.2021 року засуджено Баглійським районним судом міста Дніпродзержинськ за ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190 КК України призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробування строком на 3 роки. Тобто останній під час іспитового строку вчинив аналогічне тому, за яке його було раніше засуджено, кримінальне правопорушення, тим самим демонструючи суспільству, що його перевиховання та виправлення не можливе без ізоляції від суспільства.

Слідчий в своєму клопотання зазначає, що на даний час у кримінальному провадженні вживаються заходи щодо встановлення інших осіб, які можуть бути свідками вчинення кримінального правопорушення. Без застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_3 матиме змогу впливати на таких осіб, сприятиме їх переховуванню та ін. перешкоджанню проведенню повного та об`єктивного розслідування.

У зв`язку з вищезазначеним, інші застосування більш м`якого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, домашнього арешту не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.

Прокурор у судовому засідання клопотання підтримав, вважав, що існують ризики передбачені п.п.1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ОСОБА_3 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, впливати на потлілого та свідків, та продовжувати вчиняти інші кримінальні правопорушення з метою матеріального збагачення та забезпечення власного існування, у зв`язку з чим не можливо застосувати відносно нього більш м`яких запобіжних заходів забезпечення кримінального провадження.

Слідчий підтримав прокурора та просив задовольнити клопотання.

Підозрюваний заперечував проти задоволення клопотання та просив застосувати відносно нього домашній.

Заслухавши учасників процесу, вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя встановив наступне.

Згідно ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів дізнання та/або суду;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному проваджені;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до частини другої цієї статті підставою запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчинені особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Згідно зі ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, і у подальшому про його продовження, суд зобов`язаний у сукупності оцінити обставини, у тому числі: тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання її винуватою у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого вона підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; репутацію підозрюваного, наявність у нього судимостей.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

Слідчий суддя враховує, також практику Європейського суду з прав людини, зокрема сформульовану в рішеннях «Марченко проти України» та «Лабіта проти Італії», згідно з якими тримання під вартою є виправданим у певному випадку, а саме тоді, коли суспільний інтерес, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод.

Аналогічна позиція Європейського суду з прав людини сформована у рішенні від 12.03.2013 «Волосюк проти України», у якому зокрема зазначено, що тяжкість обвинувачення також може бути достатньою причиною разом з іншими для обрання запобіжно заходу тримання під вартою.

Також Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував (рішення у справі «Харченко проти України») на тому, що п.4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка стала підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувалися затримання та подальше тримання під вартою.

14 вересня 2022 року ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 ч. 2 ст. 125 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_3 вищевказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними матеріалами під час досудового розслідування, а також наявними в матеріалах доказами, а саме: заявами потерпілого ОСОБА_6 про вчинення кримінальних правопорушень; протоколом огляду місця події від 07.09.2022 року; постановою про визнання речових доказів від 07.09.2022 року; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_6 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ; протоколами впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_10 ; речовим доказом мобільним телефоном «ZTE Blade A31» виданим свідком ОСОБА_11 ; протоколами слідчих експериментів за участю потерпілого ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_8 .

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_3 слідчий суддя виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

При обранні підозрюваному запобіжного заходу слідчий суддя враховує, що докази про вчинення підозрюваним ОСОБА_3 вищезазначеного кримінального правопорушення є вагомими, підозрюваний не одружений, тимчасово не працює, тобто не має стійких соціальних зв`язків, крім того, кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_3 , є тяжким за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк семи до десяти років.

Слідчий суддя вважає доведеним прокурором недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні про обрання підозрюваному ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

У зв`язку з вищевикладеним, слідчий суддя приходить до висновку про наявність достатніх підстав для застосування до підозрюваного найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до закінчення строків досудового розслідування, оскільки вважає, що виникають ризики передбачені пунктами 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме підозрюваний: може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, що негативно вплине на хід досудового розслідування, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення. Такі запобіжні заходи як особисте зобов`язання та домашній арешт у даному випадку є занадто м`якими і вони не будуть сприяти запобіганню вищезазначеним ризикам, з особистою порукою до суду ніхто не звертався.

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених цим Кодексом, крім випадків передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно ч. 2 ст. 182 КПК України розмір застави визначається п. 2 щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Враховуючи обставини та характер кримінального правопорушення, майновий та сімейний стан обвинуваченого, дані про його особу та ризики, розмір застави, який достатньою мірою буде гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не буде завідомо непомірним для нього, слід визначити в розмірі 124 050 грн., що становить 50 прожиткових мінімумів для працездатної особи.

Крім цього, застосовуючи до підозрюваного альтернативний запобіжних захід у вигляді застави, який може бути ним внесений у будь-який момент, вважає за необхідне відповідно до ст.194 ч. 5 КПК України покласти на нього ряд обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

На підставі викладеного суд вважає доцільним обрати щодо підозрюваного ОСОБА_3 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 12 листопада 2022 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.176-179, 183, 184, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання капітана поліції ОСОБА_5 погоджене з прокурором Слобожанської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 днів, строком до 12 листопада 2022 року включно.

Відповідно до ст. 296 КПК України ухвала слідчого судді, суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Визначити відносно підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу у кримінальному провадженні №0000139 від 09.08.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186, ч. 2 ст. 125 КК України, заставу в розмірі 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатної особи, що відповідає сумі 124 050 гривень.
Сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем). Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент з дня обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою внести заставу у визначеному розмірі на депозитний рахунок:
Одержувач платежу: ДКСУ, м. Київ, Код , Код банку отримувача МФО 820172 , Рахунок отримувача: UA0017442.

Призначення платежу:

- застава, як міра запобіжного заходу за (ПІБ особи, за яку внесено заставу), постанова (Дніпропетровського районного суду №____ справи, дата постанови), ПІБ особи, яка вносила кошти;

- частка майна по справі №____(номер справи) Дніпропетровського районного суду.

У разі внесення підозрюваним визначеного розміру застави, звільнити підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з під варти та покласти такі обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до органу досудового розслідування, прокуратури та суду;

- не відлучатися з населеного пункту, в якому він мешкає, без дозволу слідчого, прокурора, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- здати свій паспорт для виїзду за кордон (у разі наявності).

Підозрюваний звільняється з-під варти у разі внесення застави, визначеної в ухвалі суду.

Клопотання підозрюваного про застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту залишити без задоволення.

Дата закінчення дії ухвали 12 листопада 2022 року.

Вручити копію ухвали підозрюваному негайно після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого СВ ВП № 8 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 ..

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1