Провадження №1-кп/523/894/22
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и

13.07.2022 р. Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3 ,

в присутності обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду кримінальне провадження №0001047 від 01.08.2021 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, з вищою освітою, розлученого, маючого на утриманні дитину 2005 року народження, працюючого вантажником, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 20.01.2022р. Суворовським райсудом м. Одеси за ст.390-1 КК України до 6м. арешту,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

31.07.2021р., приблизно о 08год. 38хв., ОСОБА_4 знаходячись за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де мешкає разом зі своєю колишньою дружиною ОСОБА_5 , безпідставно спровокував словесний конфлікт із останньою, в ході якого, діючи умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи характер своїх протиправних дій, з метою скоєння домашнього насилля, вчинив відносно неї психологічне насильство, яке виражалось в словесних образах, погрозах фізичною розправою і принижуванні її гідності. Мотив вчинення даного кримінального правопорушення відносно потерпілої ОСОБА_6 полягає у спричиненні останній моральних страждань та болю. Вказані незаконні дії мали систематичний характер, оскільки ОСОБА_7 діючи умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи характер своїх протиправних дій, систематично, з метою вчинення психологічного насилля, неодноразово вчиняв відносно ОСОБА_5 домашнє насильство, внаслідок чого притягувався до адміністративної відповідальності, а саме:

-24.03.2021р. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП (вчинення домашнього насильства) до адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340грн.;

-13.04.2021р. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП (вчинення домашнього насильства) до адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340грн.;

-04.08.2021р. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП (вчинення домашнього насильства) до адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340грн.

В судовому засіданні, ОСОБА_7 визнав свою вину за пред`явленим та викладеним в обвинувальному акті обвинуваченні, крім того, пояснив суду про час, місце, спосіб скоєного ним при вказаних вище обставинах, не оспорюючи при цьому докази, які містяться у кримінальному провадженні та фактичні обставини скоєного ним кримінального правопорушення.

Враховуючи те, що ОСОБА_7 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, враховуючи, що прокурор, обвинувачений, не оспорювали фактичні обставини провадження та беручи до уваги, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, при цьому роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та вивченням матеріалів кримінального провадження, що характеризують останнього.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення доведена повністю та дії вказаної особи кваліфікує за ст.126-1 КК України домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо подружжя, що призводить до психологічних страждань, розладів здоров`я, емоційної залежності та погіршення якості життя потерпілої особи.

При призначенні покарання ОСОБА_7 , суд приймає до уваги характер і обставини вчиненого кримінального правопорушення, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, судом враховується особа ОСОБА_7 , який є особою раніше судимою, вчинив нове кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії нетяжких злочинів, працюючого вантажником, розлученого, маючого на утриманні дитину 2005 року народження, маючого постійне місце реєстрації та проживання, де характеризується негативно.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_7 , суд визнає: щире каяття, повне визнання своєї вини та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , судом не встановлено.

На підставі викладеного, при визначенні виду та міри покарання по даному кримінальному провадженню, враховуючи всі встановлені в судовому засіданні обставини кримінального провадження, беручи до уваги особу ОСОБА_7 , який є особою раніше судимою, вчинив нове кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії нетяжких злочинів, працюючого вантажником, розлученого, маючого на утриманні дитину 2005 року народження, маючого постійне місце реєстрації та проживання, де характеризується негативно, приймаючи до уваги наявність обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому - щире каяття, повне визнання своєї вини та активне сприяння розкриттю злочину, з метою запобігання вчиненню обвинуваченим нових кримінальних правопорушень, суд приходить до висновку про те, що виправлення ОСОБА_7 можливе лише в умовах його ізоляції від суспільства, із призначенням покарання у виді обмеження волі, а також приймаючи до уваги вчинення ОСОБА_7 злочину по даному кримінальному провадженню до часу ухвалення вироку Суворовським районним судом м. Одеси від 20.01.2022р., суд із врахуванням вимог ч.4 ст.70 КК України вважає за необхідне за сукупністю кримінальних правопорушень остаточно визначати покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

В даному випадку, за переконанням суду, покарання у виді обмеження волі, передбачене санкцією ст.126-1 КК України, повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Водночас, вирішуючи питання про необхідність реального відбування обвинуваченим покарання у виді обмеження волі за вчинений злочин, судом враховується, що статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

При цьому, суд також враховує правову позицію Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловлену у Постанові від 28.05.2020року (справа №753/13972/17; провадження №51-986км20), згідно якої, Верховний Суд зазначив, що законодавцем саме суду надано дискреційні повноваження щодо визначення виду та міри покарання за вчинення того чи іншого злочину.

Крім того, приймаючи таке рішення, суд серед іншого враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише Законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 № 15-рп/2004 у справі №1-33/2004.

Вимога додержуватись справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена і в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року), статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950.

Керуючись ст.ст.369-371, 373-374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 1 місяць.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, що призначено вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 20.01.2022р. більш суворим, остаточно визначати покарання ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 1 місяць.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати із моменту його взяття під варту - із 16.06.2022р.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження та подання апеляції через Суворовський районний суд м. Одеси до Судової палати по кримінальних справах Одеського апеляційного суду, протягом 30 днів з дня проголошення

Головуючий суддя: ОСОБА_1