Провадження № 1-кп/752/314/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 вересня 2022 року м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 0007163 по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаївка Донецької області, громадянина України, офіційно непрацюючого, неодруженого, із вищою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 09.03.2016 вироком Приморського районного суду м. Одеси за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ст. 69 КК України до 1 року 2 місяців позбавлення волі, звільнився 20.05.2016 з Вольнянської ВК Запорізької області (№ 20) по відбуттю покарання,
- 31.01.2018 вироком Приморського районного суду м. Одеси за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнився 15.04.2019 з Одеської ВК (№14) по відбуттю строку покарання,
- 04.11.2019 вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області за ч. 2 ст. 185, ст. 395, ст. 70 КК України до 2 років позбавлення волі,
- 12.11.2019 вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова за ч. 2 ст. 186 до 4 років позбавлення волі,
- 08.05.2020 вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі,
у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 186, ч. 2 ст. 186 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
встановив:
Обвинувачений ОСОБА_3 26.05.2013 приблизно о 22 год. 37 хв., перебуваючи неподалік від літньої тераси ресторану «Євразія», що по вул. Червоноармійській, 88 у м. Києві, вирішив відкрито викрасти чуже майна. З цією метою, ОСОБА_3 , підійшов до вказаної літньої тераси ресторану «Євразія», після чого відкрито викрав чуже майно, що належить ОСОБА_5 , а саме мобільний телефон «iPhone4» вартістю 4555 грн. В подальшому ОСОБА_3 залишив місце вчинення злочину з викраденим майном, завдавши потерпілій ОСОБА_5 матеріальної шкоди на суму 4555 грн.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_3 визнається винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, а саме у відкритому викраденні чужого майна (грабіж).
Крім того, ОСОБА_3 вступив у злочинну змову із особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження з метою повторного відкритого викрадення чужого майна. Так, 14.06.2013 приблизно 14-30 год. ОСОБА_3 за попередньою змовою із особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, розподіливши між собою ролі підійшли до літньої тераси ресторану «Євразія», що по вул. Червоноармійська, 88 у м. Києві, після чого особа, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, своєю лівою рукою відкрито викрала зі столику тераси чуже майно, яке належить ОСОБА_6 , а саме мобільний телефон «iPhone4S», вартістю 5120 грн., в подальшому, передавши викрадений мобільний телефон ОСОБА_3 , який згідно відведеної йому ролі стояв поруч, після чого з викраденим майном вони залишили місце вчинення злочину, завдавши потерпілій ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму 5120 грн.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_3 визнається винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, а саме у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб.
Обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винним, підтвердивши обставини викладені в обвинувальному акті. Пояснив, що дійсно 26.05.2013 перебував біля кафе «Євразія» побачив телефон на столі, взяв його та побіг за кут будинку, телефон у подальшому продав. Приблизно через місяць після того, біля цього ж ресторану був з особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження та разом вкрали телефон. Просив звернути увагу суду, що хоч він і вчиняв грабіж, він не застосовував насильство, не виривав вказані телефони із рук. У вчиненому розкаюється, просить суворо не карати.
Суд, після виконання вимог ст. 348 КПК України, враховуючи, що проти цього не заперечували учасники судового провадження, у відповідності до ст. 349 КПК України, після допиту обвинуваченого, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Учасники судового провадження, яким було роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає.
А тому, крім допиту обвинуваченого, інші докази, за погодженням з учасниками, не досліджувалися, за виключенням документів, які стосуються речових доказів, особи обвинуваченого та характеризуючих даних на нього.

При обранні покарання ОСОБА_3 суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого ним кримінальних правопорушень, які є нетяжким та тяжким злочином, данні про його особу, згідно яких на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше неодноразово судимий за аналогічні злочини, неодружений, не працює.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 відповідно до вимог ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття у вчиненому. Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 та визначені у ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Враховуючи дані про особу ОСОБА_3 наявність обставини, що пом`якшує покарання, відсутність обставин, що його обтяжують, суд приходить до висновку про необхідність призначення йому покарання в межах санкцій ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі. За сукупністю злочинів, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначити покарання шляхом поглинення більш суворого покарання менш суворим.
Враховуючи, що ОСОБА_3 вчинив злочини до постановлення вироку Червонозаводського районного суду м. Харкова від 08.05.2020 (яким враховано попередні вироки від 04.11.2019 та 12.11.2019), остаточне покарання слід призначити за правилами ч. 4 ст. 70 КК України, а саме шляхом часткового складання покарань. У строк покарання зарахувати покарання відбуте за попереднім вироком за правилами, передбаченими в статті 72 КК України.

На думку суду, призначене обвинуваченому покарання у відповідності до вимог ст. 65 КК України є необхідним і достатнім для його виправлення і запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. 371, 370, ч.2 ст. 373, ст. ст. 374, 376 КПК України, -
ухвалив:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчинені злочинів, передбачених ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 186 КК України і призначити йому покарання:

- за ч. 1 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки,

- за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

Згідно ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання покарань, за цим вироком та вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 2 (два) місяці.
Строк відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати починаючи з 19.09.2022.
За правилами ст. 72 КК України у строк покарання зарахувати покарання частково відбуте ним за вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 08.05.2020 починаючи з 16.08.2019 по 18.09.2022.
Речові докази: мобільний телефон «iPhone4», що переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_5 , - залишити їй за належністю.

Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 30 діб з дня проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1