17.05.2022 Єдиний унікальний номер 205/5735/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2022 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро обвинувальні акти у кримінальному провадженні № 0001597, № 0000963 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Висока Піч, Житомирського району, Житомирської області, громадянина України, маючого середню освіту, офіційно не працевлаштованого, на утриманні малолітніх, неповнолітніх чи недієздатних осіб не має, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше засудженого,-

-03.03.2011 року Житомирським районним судом Житомирської області за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточно призначено покарання у виді 4 роки позбавлення волі. Звільнений з Райковської ВК № 73 по відбуттю строку покарання;

- 09.02.2020 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська, за ч. 2 ст. 187 КК України, до позбавлення волі строком на 7 років 5 місяців з конфіскацією майна, зарахувавши у відбуття покарання строк попереднього ув`язнення, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України з 09.05.2016 року по 03.02.2020 року, звільнивши ОСОБА_3 з-зали суду по відбуттю строку покарання,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України, -

за участю учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
захисника адвоката ОСОБА_5
в режимі відеоконференції обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , будучи притягнутим до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів, маючи непогашену судимість, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та повторно вчинив умисне кримінальне правопорушення. Так, ОСОБА_3 близько 21 годин 00 хвилин, 13.07.2020 року, перебуваючи за адресою: місто Дніпро, вулиця Докучаєва, біля будинку № 33, побачив раніше незнайому ОСОБА_6 , з якою ОСОБА_3 познайомився, та почав спілкуватись. В потерпілої при собі знаходився чорний рюкзак, який матеріальної цінності для останньої не несе. Побачивши його, у ОСОБА_3 раптово виник кримінально протиправний намір направлений на повторне, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), що належить ОСОБА_6 . В якості предмету свого злочинного посягання ОСОБА_3 визначив вищевказаний рюкзак, в якому знаходились грошові кошти в сумі: 1050 гривень та мобільний телефон «SAMSUNG - J-7 2016 DUOS» Imei 1: НОМЕР_1 , Imei 2: НОМЕР_2 рожевого кольору, вартість якого становить: 2500 гривень та паспорт громадянина України на ім`я потерпілої. В подальшому, в ході спілкування ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , потерпіла передала вищезазначений рюкзак з вмістом ОСОБА_3 для зберігання під час її відсутності, відійшовши при цьому на відстань, від останнього, для справлення природньої потреби. В цей час, ОСОБА_3 , скористувавшись відсутністю останньої, реалізуючи свій кримінально протиправний намір, у тому ж місці, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи їх настання, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає і вони є таємними для оточуючих та потерпілої, тримаючи в руці вищезазначений рюкзак з зазначеним вмістом, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном, на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 3550 гривень.

Крім того, ОСОБА_3 разом з раніше йому знайомим чоловіком ОСОБА_7 , близько 14 годин 00 хвилин, 18.10.2021 року перебуваючи за адресою: місто Дніпро, вулиця Повітрофлотська, 2А, знаходячись в приміщенні магазину «Продукти», побачив раніше незнайому йому жінку похилого віку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у якої при собі в руках знаходились грошові кошти завернуті в хустинку. В цей момент у ОСОБА_3 раптово виник кримінально - протиправний умисел на повторне, відкрите викрадення чужого майна (грабіж). Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите заволодіння чужим майном, вчинений повторно, щодо особи похилого віку, ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою: місто Дніпро, вулиця Повітрофлотська, 2А, знаходячись в приміщенні магазину «Продукти», приблизно о 14 годин 00 хвилин, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи їх настання, з метою подолання можливого опору потерпілої ОСОБА_8 , накинув на ОСОБА_8 куртку коричнево-зеленого кольору, після чого, ОСОБА_3 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, відштовхнув раніше йому знайомого ОСОБА_7 , узяв своєю лівою рукою вищезазначені грошові кошти, які були завернуті в хустинку, та ривком забрав гроші з рук ОСОБА_8 , утримуючи їх при собі, з місця вчинення злочину зник, розпорядившись майном, яким відкрито заволодів, на власний розсуд. Своїми злочинними діями ОСОБА_3 завдав потерпілій ОСОБА_8 , майнову шкоду в розмірі 8000 гривень 00 копійок.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, передбачених ч. 2 ст. 185, ч.2 ст.186 КК України, щиро покаявся та погодився надати показання щодо обставин викладених в обвинувальних актах, одночасно погодившись на застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України щодо не дослідження обставин, викладених у обвинувальних актах щодо його обвинувачення.
Так, обвинувачений суду пояснив, що він близько 21 години, 13.07.2020 (більш точний час він не пам`ятає), перебуваючи за адресою: місто Дніпро, вулиця Докучаєва, біля будинку № 33, побачив раніше незнайому жінку на ім`я ОСОБА_9 , з якою він познайомився, та почав спілкуватись. Обвинувачений пояснив, що він бачив, що у ОСОБА_9 при собі знаходився чорний рюкзак та випадково побачив, що в ньому знаходяться гроші та мобільний телефон. В ході спілкування ОСОБА_9 передала йому свій рюкзак для зберігання під час її відсутності, та відійшла на певну відстань, від нього, для справлення природньої потреби. Обвинувачений ОСОБА_3 пояснив, що він, скористувавшись відсутністю останньої, вирішив вкрасти рюкзак, а точніше, те що знаходилось в ньому, а тому зник з місця разом з рюкзаком. Покидаючи місце, де він залишив знайому ОСОБА_9 , він дістав з рюкзаку гроші в сумі 1050 гривень, мобільний телефон «SAMSUNG рожевого кольору, а паспорт громадянина України та рюкзак покинув на землю. Пояснив, що грошові кошти витратив, а мобільний телефон був вилучений робітниками поліції. Крім того, обвинувачений пояснив, що разом з раніше йому знайомим чоловіком ОСОБА_10 близько 14 годин 18.10.2021 року (більш точний час він не пам`ятає), перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , знаходячись в приміщенні магазину «Продукти», побачив раніше незнайому йому жінку похилого віку у якої при собі в руках знаходились грошові кошти завернуті в хустинку та в той час він вирішив відкрито викрасти ці гроші. Так, він накинув на жінку похилого віку куртку, відштовхнув свого знайомого ОСОБА_7 , та ривком забрав гроші з рук жінки, утримуючи їх при собі, з місця вчинення злочину зник, розпорядившись майном на власний розсуд.

Судом, роз`яснені обвинуваченому наслідки застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України, а саме, позбавлення його можливості оскаржити в апеляційному порядку визнані ним обставини кримінального правопорушення, а також перевірено правильність розуміння ним цих обставин та добровільність його позиції.
З урахуванням повного визнання своєї винуватості, визнання та підтвердження, обвинуваченим всіх обставин кримінальних правопорушень, викладених у обвинувальних актах, з урахуванням думки прокурора та відсутності заперечень, суд вважає можливим застосувати положення ч.3 ст.349 КПК України та визнати недоцільним дослідження доказів на підтвердження винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні ним інкримінованих стороною обвинувачення кримінальних правопорушень, обмежившись лише дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 .
Таким чином, вина обвинуваченого ОСОБА_3 повністю підтвердилась під час судового провадження, та його умисні дії, які виразилися у:
-таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненій повторно, правильно кваліфіковано за ч.2 ст.185 КК України;
-відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненого повторно, правильно кваліфіковано за ч.2 ст.186 КК України.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 у відповідності до ст. 66 КК України, суд визнає його повне визнання своєї вини та щире каяття.
Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України, є вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено, що досліджуючи дані про особу, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле, склад сім`ї, його матеріальний стан тощо.
Обговорюючи питання про вид і міру покарання ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним діянь, які відноситься до категорії нетяжкого та тяжкого злочинів, данні про особу обвинуваченого, який раніше судимий, однак покарання відбув повністю, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не знаходиться, офіційно не працевлаштований, одружений, який не має на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, за місцем мешкання характеризується добре, є обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, а також встановлені обставини, що обтяжують його покарання, а саме, вчинення злочину щодо особи похилого віку.
Враховуючи всі обставини справи в їх сукупності, характер та ступінь суспільної небезпеки вчинених кримінальних правопорушень, суд переконаний, що саме покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статей, за якими кваліфіковано його дії, з застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого більш суворим, буде необхідним та достатнім і досягне мети не лише кари за вчинене, а й буде слугувати для виправлення та попередження вчинення нових злочинів обвинуваченим.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.
Крім того, встановлено, що розглядаючи клопотання слідчого за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001597 відносно підозрюваного ОСОБА_3 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16.07.2020 року підозрюваному ОСОБА_11 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави в розмірі 42 040 грн. та покладено на нього обов`язки прибувати до слідчого, прокурора чи суду по першому виклику; повідомляти суд про зміну свого місця проживання, не відлучатись із населеного пункту де проживає, без дозволу суду.
Так, 22.07.2020 року ОСОБА_12 на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Дніпропетровській області внесла 42 040 грн. застави та ОСОБА_3 було звільнено з під варти (згідно довідки про звільнення) та до останнього було застосовано запобіжних захід у вигляді застави.
Відповідно до вимог абз. 3 ч. 4 ст. 202 КПК України з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Проте, 10.11.2021 року ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська, розглянувши клопотання слідчого за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000963 відносно підозрюваного ОСОБА_3 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Тобто ОСОБА_3 , до якого було застосовано запобіжний захід у вигляді застави, в період її дії, вчинив нове кримінальне правопорушення, тобто порушив обов`язки із забезпечення належної поведінки.
Відповідно до ч. 8 та ч. 9 ст. 182 КПК України у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.
Питання про звернення застави в дохід держави вирішується слідчим суддею, судом за клопотанням прокурора або за власною ініціативою суду в судовому засіданні за участю підозрюваного, обвинуваченого, заставодавця, в порядку, передбаченому для розгляду клопотань про обрання запобіжного заходу.
Отже, у разі порушення умов такого запобіжного заходу як застава (зокрема, якщо обвинувачений, будучи таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави, вчинив нове кримінальне правопорушення), суд вправі застосувати заходи кримінально-процесуальної відповідальності - звернути заставу (її частину) в дохід держави.
На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що наявні підстави для звернення застави у дохід держави, а тому суд вважає за необхідне звернути заставу, визначену ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16.07.2020 року, в дохід держави.
Під час досудового розслідування у кримінальному провадженні було проведено судову товарознавчу експертизу № 2334 від 21.07.2020 року, витрати на яку складають 150 грн.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Суд приходить до висновку, що зазначені судові витрати, у відповідності з вимогами ст. ст. 122, 124, 126 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого.
Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 369-371, 373, 374 КПК України суд, -
У Х В А Л И В :
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України та призначити йому покарання:
- за ч.2 ст.185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на три роки;
- за ч.2 ст.186 КК України у вигляді позбавлення волі строком на чотири роки.

На підставі ст. 70 ч. 1 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_3 , до вступу вироку в законну силу, залишити без змін - тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з 10 листопада 2021 року, зарахувавши у відбуття покарання строк попереднього ув`язнення, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України з 16.07.2020 року по 23.07.2020 року, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Після вступу вироку в законну силу заставу, визначену ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16.07.2020 року у розмірі 42 040 грн., внесену за обвинуваченого ОСОБА_3 , заставодавцем ОСОБА_12 на депозитний рахунок ТУ ДСА України у Дніпропетровській області, - звернути в дохід держави та зарахувати до спеціального фонду Державного бюджету України.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 150,00 грн. (сто п`ятдесят гривень), витрати на проведення судової товарознавчої експертизи № 2334 від 21.07.2020 року.

Речові докази:
-чорний рюкзак, мобільний телефон «SAMSUNG - J-7 2016 DUOS» Imei 1: НОМЕР_1 , Imei 2: НОМЕР_2 рожевого кольору, паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_6 , які передані на зберігання потерпілій під розписку вважати повернутими потерпілій за належністю;
-мобільний телефон марки «Нокиа» Imei : НОМЕР_3 , куртку чоловічу, що зберігається в камері схову ВП №3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області повернути ОСОБА_3 .

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок суду може бути оскаржено в тридцятиденний строк з дня його проголошення в судову палату по кримінальним справам Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя: ОСОБА_1