Дата документу 14.09.2022 Справа № 937/8871/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 937/8871/21 Слідчий суддя Честнєйша Ю.О.
Провадж. №11-сс/807/218/22 Доповідач 2 інст. Тютюник М.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді Тютюник М.С.,

суддів Дадашевої С.В., Гончара О.С.,

при секретарі Матвійчук Г.А.,

за участю:

прокурора Семеновського Д.А.,

захисника-адвоката Озюменка Р.Ю. в режимі відеоконференції за допомогою онлайн сервісу відеозв`язку EASYCON,

підозрюваного ОСОБА_1 в режимі відеоконференції за допомогою онлайн сервісу відеозв`язку EASYCON,

розглянула 14 вересня 2022 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі матеріали справи за апеляційною скаргою прокурора Запорізької обласної прокуратури Семеновського Д.А. на ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 27 січня 2022 року, якою залишено без задоволення клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердянська Запорізької області, громадянина України, який має вищу освіту, одружений, на утриманні має малолітню дитину, працевлаштований, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України раніше не судимий, відносно якого 31.07.2020 року до Бердянського міськрайонного суду Запорізької області скеровано обвинувальний акт у кримінальному № 0000328 від 24.01.2014 року за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27, ч.3 ст.146, ч.3 ст.27, ч.4 ст.190 КК України,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27 ч.3 ст.146, ч.3 ст.27 ч.4 ст.190, ч.3 ст.27 ч.3 ст.28 ч.ч.1, 3 ст.357, ч.3 ст.27 ч.3 ст.209 КК України.

Як вбачається з матеріалів провадження, 26 січня 2022 року до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області надійшло клопотання слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі Манжари Олександра Володимировича, погоджене прокурором першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих ТУ ДБР Запорізької обласної прокуратури Семеновським Денисом Анатолійовичем, у кримінальному провадженні № 0000381 від 22.09.2015 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27 ч.3 ст.146, ч.ч.2, 3, 5 ст.27 ч.4 ст.190, ч.3 ст.27 ч.3 ст.28 ч.1, 3 ст.357, ч.ч.1, 4 ст.358, ч.3 ст.365, ч.3 ст.27 ч.3 ст.209 КК України, про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Клопотання обґрунтовано тим, що Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000381 від 22.09.2015 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27 ч.3 ст.146, ч.ч.2, 3, 5 ст.27 ч.4 ст.190, ч.3 ст.27 ч.3 ст.28 ч.ч.1, 3 ст.357, ч.ч.1, 4 ст.358, ч.3 ст.365, ч.3 ст.27 ч.3 ст.209 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що перебуваючи на території міста Бердянська Запорізької області, організатори ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , діючи з єдиним умислом, відповідно до розробленого спільного злочинного плану та згідно розподілених ролей, з відома та згоди всіх співучасників організованої групи, за участі виконавця та пособника ОСОБА_3 , а також виконавця ОСОБА_4 , діючи організованою групою, заволоділи шляхом обману (шахрайства) майном ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та квартирою АДРЕСА_2 , що є власністю територіальної громади міста Бердянська, в особливо великих розмірах.

З метою реалізації спільного злочинного плану, направленого на заволодіння чужим майном шляхом обману, співучасники організованої групи постійно здійснювали заходи з пошуку об`єктів злочинних посягань.

Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 27 січня 2022 року залишено без задоволення клопотання слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, Манжари О.В. про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27 ч.3 ст.146, ч.ч.2, 3, 5 ст.27 ч.4 ст.190, ч.3 ст.27 ч.3 ст.28 ч.1, 3 ст.357, ч.ч.1, 4 ст.358, ч.3 ст.365, ч.3 ст.27 ч.3 ст.209 КК України.

Застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком на два місяці, тобто до 27 березня 2022 року, але не більше, ніж в межах строку досудового розслідування.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_1 обов`язки: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду; не відлучатися із населеного пункту в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; утримуватися від спілкування із потерпілим, свідками та іншими особами, крім своїх захисників, слідчих, прокурорів, слідчого судді, суду, з приводу обставин вчинення інкримінованого йому злочину; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Залишаючи без задоволення клопотання слідчого про обрання ОСОБА_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовуючи до вказаної особи запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, слідчий суддя врахував наявність у даному кримінальному провадженні обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_1 інкримінованих кримінальних правопорушень та дійшов висновку про необхідність застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, що на думку слідчого судді забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та зможе запобігти встановленим ризикам.

В апеляційній скарзі прокурор вказує, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню як незаконна.

В обґрунтування доводів зазначає, що залишаючи клопотання слідчого без задоволення, слідчий суддя не прийняв до уваги вказані у ньому доводи щодо наявності передбачених КПК України підстав для застосування до підозрюваного ОСОБА_1 запобіжного заходу у виді тримання під вартою або запобіжного заходу у виді застави, який засовується як альтернативний триманню під вартою.

Просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою клопотання слідчого задовольнити та обрати стосовноОСОБА_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або застави у розмірі 1000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 2 270 000 гривень з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор підтримав свою апеляційну скаргу, просив її задовольнити.

Підозрюваний та його захисник висловили свої заперечення вимогам апеляційної скарги прокурора.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

У відповідності до положень ч.1 ст.404 КПК України, судове рішення переглядається в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

Відповідаючи на доводи прокурора, судова колегія констатує, що слідчим суддею дотриманий порядок застосування запобіжного заходу, передбачений ст.194 КПК України, де зазначені підстави та обставини, які повинні враховуватися при вирішенні цього питання.

Так, відповідно до вимог ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Згідно вимог ч.1 ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; його майновий стан; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

Відповідно до положень ч.1 ст.404 КПК України, з урахуванням того, що обґрунтованість висунутої стосовно ОСОБА_1 підозри в апеляційній скарзі та при апеляційному перегляді не оспорюється, зазначені висновки слідчого судді перевірці не підлягають.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя встановив, що надані сторонами докази та встановлені у ході розгляду клопотання обставини, доводять наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість переховуватись від органів досудового розслідування та суду, впливати на потерпілих та свідків. З такими висновками погоджується і суд апеляційної інстанції.

Разом з цим, застосовуючи до вказаної особи альтернативний запобіжний захід, слідчий суддя обґрунтовано прийшов до висновку про можливість досягти дієвості даного кримінального провадження та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного шляхом обрання більш м`якого запобіжного заходу.

Зазначений висновок слідчого судді, з огляду на явки ОСОБА_1 до суду, відсутність даних про порушення останнім покладених обов`язків, слід визнати аргументованим та таким, що знайшов своє підтвердження і одночасно цими обставинами спростовуються доводи прокурора про неможливість забезпечити дотримання підозрюваним ОСОБА_1 покладених на нього обов`язків через застосування іншого, ніж тримання під вартою, запобіжного заходу.

При цьому слід зауважити, що не проживання підозрюваного за встановленою адресою пов`язано із бойовими діями, тимчасовою окупацією м. Бердянська та вимушеністю підозрюваного залишити місце проживання та відшукування іншого житла, що вочевидь не можна віднести на користь порушення ОСОБА_1 покладених слідчим суддею обов`язків.

Колегія суддів наголошує, що відомостей про свідоме порушення ОСОБА_1 умов обраного запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання чи ухилення від проведення слідчих, процесуальних дій після застосування відносно нього даного запобіжного заходу, при апеляційному розгляді прокурором не надано. Засоби зв`язку із ОСОБА_1 слідчий має у своєму розпорядженні.

Також слідчим суддею при оцінці ризику переховування було враховано, що на розгляді Бердянського міськрайонного суді Запорізької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.27, ч.3 ст.146, ч.3 ст.27, ч.4 ст.190 КК України. В рамках цього кримінального провадження запобіжний захід ОСОБА_1 не обирався. При цьому, останній вчасно з`являється до суду та слідчих органів за всіма викликами, не ухилявся від виконання обов`язків, покладених на нього законом, що також вказує на те, що він не має наміру переховуватися від слідства чи будь-яким іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Апеляційний суд, з урахуванням даних щодо особи підозрюваного, який підозрюється у вчиненні особливо тяжких та тяжких злочинів, хоча і погоджується з ймовірною можливістю існування ризиків, передбачених п.п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливістю переховування від органів досудового розслідування та/або суду, впливу на потерпілих та свідків, але при цьому погоджується і з тим, що під час розгляду клопотання, та під час апеляційного розгляду провадження, стороною обвинувачення не було доведено, що інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти заявленим ризикам.

Під час розгляду клопотання, слідчий суддя також врахував, що ОСОБА_1 офіційно працевлаштований, одружений, має на утриманні малолітню дитину, тобто має міцні соціальні зв`язки, дотримання підозрюваним умов застосування запобіжного заходу, стан його здоров`я та дійшов висновку, що сукупність зазначених обставин істотно зменшують ризики, передбачені п.п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, та з метою запобігання вказаних ризиків можливо застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою (про який клопотав слідчий), у вигляді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, що може в достатній мірі гарантувати належну процесуальну поведінку підозрюваного.

На переконання колегії суддів, такий висновок в повній мірі відповідає меті забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Одночасно слід зауважити, що обізнаність підозрюваного про адресу проживання потерпілих та свідків, за відсутності інших об`єктивних даних, не може свідчити про наявність обґрунтованого ризику впливу на них з боку підозрюваного. Більш того, надані суду матеріали містять відомості про допит потерпілих та свідків. Інших свідків, яких є необхідність допитати, слідчий не зазначив, як не зазначив і з приводу яких обставин, що мають значення по цьому кримінальному провадженню їх необхідно допитати.

Крім того, позитивна процесуальна поведінка ОСОБА_1 вказує на вкрай малоймовірний ризик незаконного впливу на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, який до того ж додатково нівелюється покладенням на останнього передбачених ч.5 ст.194 КПК України обов`язків, зокрема утримуватись від спілкування з потерпілими та свідками по даному кримінальному провадженню.

Що стосується існування ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливості вчинення іншого кримінального правопорушення, то слідчим та прокурором у судовому засіданні не було доведено наявності зазначеного ризику. Більш того, підозрюваний ОСОБА_1 є особою раніше не судимою.

Отже, посилання прокурора в апеляційній скарзі та при апеляційному розгляді на те, що ОСОБА_1 , на якого покладені певні обов`язки, може вдатися до негативної процесуальної поведінки, не заслуговують на увагу, оскільки ґрунтуються лише на припущеннях прокурора щодо можливості такої поведінки підозрюваного в майбутньому і нічим об`єктивно не підтверджені.

З огляду на доводи апеляційної скарги, вивчення змісту оскаржуваного рішення, схиляє судову колегія до висновку про необґрунтованість таких тверджень апелянта. Посилання прокурора в апеляційній скарзі та при апеляційному розгляді на те, що відносно ОСОБА_1 неможливо застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж запропоновано ініціатором клопотання, не заслуговують на увагу, оскільки такі твердження нічим об`єктивно не підтверджені, а тому слід визнати припущеннями.

Одночасно, колегія суддів зауважує на вимогах ч.5 ст.132, ч.3 ст.184 КПК України щодо обов`язку слідчого, прокурора надати докази на підтвердження обставин, на які посилаються.

Натомість, ініціатором клопотання та прокурором до відповідного клопотання, при його розгляді слідчим суддею і у апеляційній інстанції такі докази не надані.

Посилання прокурора щодо вчинення особливо тяжкого злочину не можуть слугувати єдиною підставою для обрання ОСОБА_1 найсуворішого запобіжного заходу.

З цього приводу слід зазначити, що наявність підозри у вчиненні особливо тяжкого злочину, відповідно до вимог ст.178 КПК України та усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка згідно ст.8 КПК України, є частиною національного законодавства, сама по собі не може слугувати підставою для застосування найсуворішого запобіжного заходу, як на це посилається прокурор в апеляційній скарзі, не є виключними і достатніми обставинами для підтвердження неможливості застосування до ОСОБА_1 при вказаних обставинах більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідно до вимог ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання прокурор не доведе обставин, передбачених п.3 ч.1 ст.194 КПК України щодо недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

На думку колегії суддів, з урахуванням даних про особистість підозрюваного та його процесуальну поведінку, прокурор не довів наявність обставин, які б свідчили про неможливість застосування до ОСОБА_1 альтернативного запобіжного заходу.

Крім того, матеріали провадження не містять відомостей, що підозрюваний після застосування запобіжного заходу порушував його умови. Навпаки, після застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, умов вказаного запобіжного заходу не порушував і дотримувався покладених на нього обов`язків, прибув в судове засідання під час апеляційного перегляду провадження. Доказів протилежного суду апеляційної інстанції прокурором не надано. Отже вказані обставини додатково свідчать про правильність прийнятого слідчим суддею рішення.

Істотних порушень норм КПК України, які б тягнули за собою скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено і одночасно судова колегія зауважує, що строк дії запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання сплинув 27 березня 2022 року, питання про продовження дії запобіжного заходу стороною обвинувачення не ставилося.

На підставі викладеного, рішення слідчого судді є законним, оскільки ухвалене згідно з дотриманням вимог кримінального процесуального закону та обґрунтованим, оскільки ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, а тому апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу прокурора Запорізької обласної прокуратури Семеновського Д.А. залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 27 січня 2022 року, якою залишено без задоволення клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_1 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С у д д і:

М.С. Тютюник С.В. Дадашева О.С. Гончар