Справа № № 581/1103/15-к
Номер провадження 1-кп/585/35/22
У Х В А Л А
І М Е Н ЕМ У К Р АЇ Н И
16 лютого 2022 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7

ОСОБА_8 , ОСОБА_9

захисників ОСОБА_10 ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

ОСОБА_13

потерпілих ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ОСОБА_16 , ОСОБА_17

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ромни скаргу захисника ОСОБА_10 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_18 , на неправомірні дії слідчого та повернення тимчасово вилученого майна, подане по матеріалам кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_19 , за ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366, ч.ч. 2,3 ст. 185 КК України, ОСОБА_5 за ч.ч. 2,3 ст. 185 КК України, ОСОБА_6 за ч.ч. 2,3 ст. 185 КК України, ОСОБА_7 за ч.ч. 2,3 ст. 185 КК України, ОСОБА_8 за ч.ч. 2,3 ст. 185 КК України та ОСОБА_9 за ч.ч. 2,3 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

На розгляді Роменського міськрайонного суду Сумської області знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_19 , за ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366, ч.ч. 2,3 ст. 185 КК України, ОСОБА_5 за ч.ч. 2,3 ст. 185 КК України, ОСОБА_6 за ч.ч. 2,3 ст. 185 КК України, ОСОБА_7 за ч.ч. 2,3 ст. 185 КК України, ОСОБА_8 за ч.ч. 2,3 ст. 185 КК України та ОСОБА_9 за ч.ч. 2,3 ст. 185 КК України.
Від захисника ОСОБА_10 , який згідно повноважень також здійснює представництво інтересів ОСОБА_18 , до суду надійшла скарга, яку підтримав ОСОБА_18 , про визнання неправомірними дій слідчого та повернення тимчасово вилученого майна, яке, як стверджує ініціатор скарги, належить батьку обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_18 . Вказана скарга обґрунтується тим, що, зважаючи на тривалість досудового розслідування та судового розгляду загалом, порушується право третьої особи, яка не є учасником провадження, на вільне володіння та розпорядження належним ОСОБА_18 , який є батьком обвинуваченого ОСОБА_4 , майном, а саме вуликами у кількості 73 штуки, з бджолосім`ями, а також належним йому майном: костюмами бджоляра та іншими речами, що було вилучено у нього за місцем проживання. Захисник просить повернути власнику належне йому майно, оскільки останнє не має значення у кримінальному провадженні як речового доказу за ст. 98 КПК України, згідно ст. 100 КПК України підлягає якнайшвидшому поверненню його власнику, оскільки таке майно арештоване не було і досі має статус тимчасово вилученого, згідно ст. 169 КПК України.

Також ОСОБА_18 було допитано у судовому засіданні у якості свідка, який надав суду показання про те, що у 2013 році він придбав вулики у кількості 100 вуликів липових та 100 вуликів соснових. Він мав підприємницькі довірчі стосунки із ОСОБА_20 , а тому дав йому, без офіційного оформлення документів чи розписок, гроші на придбання вуликів, орієнтовно 50 чи 60 тисяч гривень, а він їх придбав і привіз йому додому. У 2015 році його вулики знаходились біля с.Саї, разом із бджолосім`ями, однак у серпні 2015 року слідчими СВ Липоводолинського ВП ГУ НП в Сумській області вони були безпідставно вилучені, з приводу чого він звертався із заявою про злочин. Також міліцією при обшуку у нього було вилучено костюми бджоляра та інше приладдя для бджолярства, без будь-якого належного обґрунтування.

Свідок ОСОБА_20 надав суду показання про те, що він мав робочі стосунки із ОСОБА_21 та був знайомий із його батьком ОСОБА_22 . У 2013 році ОСОБА_18 попросив придбати йому вулики та дав для цього 60 000 гривень. На ОСОБА_23 він за дорученням ОСОБА_18 замовив та придбав 100 вуликів, які надалі доставив до двору ОСОБА_24 . Ці вулики були з липи, з оціни кованими кришками, вони їх разом фарбували, щоб вони були привабливі для бджіл.

Свідок ОСОБА_25 надав суду показання про те, що у травні 2015 року він погодився на пропозицію ОСОБА_18 працювати охоронцем на пасіці, за селом Саї. Там були розміщені вулики, які належали ОСОБА_26 та його батьку ОСОБА_22 , усього 482 вулики. Наприкінці серпня 2015 р. ОСОБА_27 забрав свою пасіку (вулики) і там залишилися 73 вулики, що належали ОСОБА_18 . Потім приїхали працівники міліції та вилучили вулики, що належали ОСОБА_28 , він вважав, що вони діють правомірно.

Суд, заслухавши інших учасників судового провадження, зокрема думку прокурора, який просив відмовити у задоволенні заявленого клопотання, приходить до наступного висновку.

Встановлено, що в межах кримінального провадження за № 0000162 заст.нач Липоводолинського РВ ОСОБА_29 , за присутності потерпілих ОСОБА_16 , ОСОБА_14 та ОСОБА_17 , у присутності понятих ОСОБА_30 та ОСОБА_31 , 28.08.2015 року було проведено огляд місця події ділянки поля на відстані близько 2 км. від с.Саї, за згодою на огляд ОСОБА_5 . У ході такого огляду на вказаній ділянці було виявлено та вилучено 73 вулики.

Постановою слідчого від 28.08.2015 року вилучене майно у виді 73 вуликів було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні за № 0000162 та передано на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_16 (відповідно до зберігальної розписки).

При цьому заявник ОСОБА_18 та його представник у клопотанні вказують про незаконність проведення такої процесуальної дії як огляд місця події в межах кримінального провадження № 0000162, який було проведено 28.08.2015 р., що повинно мати наслідком повернення майна у виді вуликів його власнику ОСОБА_18 , у зв`язку із чим судом відзначається наступне.

Так, відповідно до ч.1 та 2 ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Керуючись поданими суду у якості додатків до клопотання фотокопій документів приходжу до висновку, що ініціатором клопотання у будь-який належний спосіб, зокрема документально, не було підтверджено право володіння, користування чи розпорядження, інше право на використання земельної ділянки, розташованої на території поля на відстані близько 2 км. від с.Саї, а тому твердження, щодо незаконності проведеної процесуальної дії у виді огляду місця події 28.08.2015 року, суд вважає неприйнятними, зважаючи на не доведення відношення особи ОСОБА_18 до відповідної ділянки, де було проведено огляд.

Не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні доводи ОСОБА_18 щодо належності йому 73 вуликів, які було вилучено 28.08.2015 року та надалі визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, оскільки документально такий факт жодними доказами не підтверджено, а до показань свідків ОСОБА_20 та ОСОБА_25 суд ставиться критично як до таких, що жодним чином не підтверджують належність майна, що було вилучено у ході огляду, саме ОСОБА_18 , а не іншій особі.

Критично суд також оцінює показання ОСОБА_18 щодо його матеріальної спроможності у 2013 році придбати майно, орієнтовною вартістю 60 000 гривень, оскільки останній, будучи пенсіонером, жодних доказів щодо походження такої значної суми грошових коштів, наявності вкладів або заощаджень, існування інших джерел доходу, окрім пенсії - суду не надав.

Окрім іншого встановлено, що ухвалою слідчого судді Липоводолинського районного суду Сумської області від 31.08.2015 року було надано дозвіл на проведення обшуку у домоволодінні ОСОБА_18 за адресою: АДРЕСА_1 , з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуто у результаті його вчинення, зокрема виявлення викрадених вуликів, знаряддя вчинення злочину (масок для захисту від бджіл, гумових рукавичок червоного кольору, інструментів).

Надалі 31.08.2015 року, на підстав вищевказаної ухвали слідчого судді, було проведено обшук у домоволодінні ОСОБА_18 за адресою: АДРЕСА_1 . У ході якого було виявлено та вилучено два костюми бджоляра зеленого кольору, одну сорочку бджоляра з зображенням бджіл жовтого кольру на синьому кольорі, дві пари рукавиць, виготовлених із матеріалу, одна з яких червоного, інша жовтого кольору, маску бджільника.

Так, частиною 7 ст. 236 КПК України визначено, що при обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Частиною 2 ст. 168 КПК України регламентовано, що тимчасове вилучення майна може здійснюватись під час обшуку.
Стаття 169 КПК України містить положення щодо порядку припинення тимчасово вилученого майна. Так, таке майна повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; та у випадках, передбачених ч. 5 ст. 171, якою передбачено, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено та у випадку, передбаченому ч. 6 ст. 173 КПК України коли ухвала про арешт тимчасово вилученого майна слідчий суддя постановляє не пізніше 72 годин з дня надходження до суд у клопотання, інакше таке майно повертається особі, у якої його було вилучено.
Виходячи з викладеного вище суд приходить до висновку, що майно (знаряддя для бджільництва згідно переліку у протоколі обушку від 31.08.2015 р.), про повернення якого йдеться у клопотанні, було вилучено під час проведення обшуку на підставі ухвали слідчого судді Липоводолинського районного суду Сумської області від 31.08.2015 року, не має статусу тимчасово вилученого майна у розумінні статті 167 КПК України, а є майном, відносно якого прямо було надано дозвіл на відшукання та вилучення під час обшуку, зокрема як знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуто у результаті його вчинення тощо, а тому доводи ініціатора клопотання не знаходять свого підтвердження доказами у судовому засіданні, що є належною підставою для відмови у задоволенні вимог у цій частині.
Окремо судом відзначається, що майно, дозвіл на виявлення та вилучення якого прямо надано ухвалою слідчого судді, про надання дозволу на проведення обшуку, не має статусу тимчасово вилученого, а тому і не потребує окремого процесуального рішення у формі його арешту.

Виходячи із наведених вище встановлених судом обставин, зокрема продовження існування ризиків відчуження, знищення або пошкодження майна, яке має статус речового доказу у кримінальному провадженні, таке клопотання підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст.ст. 22, 167, 168, 170-174, 237, 303, 306, 307, 309, 395 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Скаргу захисника ОСОБА_10 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_18 , на неправомірні дії слідчого та повернення тимчасово вилученого майна залишити без задоволення.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ ОСОБА_1