Номер провадження: 11-кп/813/549/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
15.03.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання під час розгляду апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 01.07.2021 року у кримінальному провадженні №0000581 від 29.06.2020 рокущодо,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Вознесенська Миколаївської області, з неповною вищою освітою, розлученого, маючого на утриманні малолітню дитину, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого:

-19.02.2018 року Жовтневим райсудом м. Маріуполя за ч.1 ст.263 КК України до 2 років тримання в дисциплінарному батальйоні;

-05.02.2020 року Центральним райсудом м. Миколаїва за ч.4 ст. 407 КК України до 3 років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання на підставі Закону України «Проамністію у 2016 р.» відповідно до ч.4 ст. 70 КК України вирок Жовтневого райсуду м. Маріуполя від 19.02.2018 року виконувати самостійно;

-09.07.2020 року Вознесенським міськрайсудом Миколаївської області за ч.1 ст. 185 КК України до штрафу у розмірі 850 грн. (сплачений 09.07.2020 року),

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченому ч.2 ст.186 КК України, -

встановив:

оскарженим вироком суду першої інстанції, ОСОБА_5 визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченому ч.2 ст.186 КК України та йому призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі.

Запобіжний захід до набрання вироку законної сили відносно ОСОБА_5 залишено у виді тримання під вартою, строк відбування покарання останньому обчислюється з 07.09.2020 року.

Вироком суду вирішено питання про долю речових доказів.

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції захисник ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального законодавства, невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження, просила вирок суду скасувати та виправдати обвинуваченого ОСОБА_5 у зв`язку з недоведеністю винуватості останнього та закрити провадження.

В судове засідання суду апеляційної інстанції захисник ОСОБА_6 не з`явилась, однак надіслала заяву, в якій просила не розглядати її апеляційну скаргу без її участі, однак не заперечувала проти розгляду клопотання обвинуваченого за її відсутності, однак просила здійснювати його розгляд за участі обвинуваченого.

Проте, колегія суддів звертає увагу на те, що від обвинуваченого жодної заяви про розгляд його клопотання за особистої участі до суду апеляційної інстанції не надходило, крім того, злочин, в якому останній обвинувачується не відноситься до категорії особливо тяжких, злочинів, який відповідно до діючого кримінального процесуального законодавства передбачає обов`язкову участь захисника.

Більш того, колегія суддів враховує обставини, які склалися з огляду на введений 24.02.2022 року воєнний стан на всій території України у зв`язку з російською агресією, який Указом Президента України від 14.03.2022 року №133/2022 продовжений з 26.03.2022 року строком на 30 діб, апеляційний суд вважає, що відсутня нагальна потреба очікувати на волевиявлення у інших учасників судового розгляду бажання на прибуття до суду, оскільки це становить загрозу для вказаних осіб.

Прокурор в судове засідання апеляційного суду не з`явився, подав заяву, в якій просив розглянути клопотання обвинуваченого за його відсутності та просив відмовити в його задоволенні.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи клопотання обвинуваченого, колегія суддів дійшла висновку про таке.

Пунктом другим частини четвертої статті 374 КПК України передбачено, що у резолютивній частині вироку, у разі визнання особи винуватою, зазначаються: рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження; рішення про залік досудового тримання під вартою.

Згідно з вироком суду першої інстанції, запобіжний захід обвинуваченому у виді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили, залишено без змін.

Розглядаючи питання, щодо можливої зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 апеляційний суд вважає, що на теперішній час ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України не знизився та не відпав, оскільки останній, судом 1-ої інстанції визнаний винуватим у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за попередньою змовою групою осіб стосовно неповнолітньої особи, офіційно не працевлаштований, свою вину не визнає та вирок оскаржений його захисником з вимогою виправдання останнього, у зв`язку з відсутністю в його діях ознак інкримінованого злочину.

Водночас, обвинувачений у своєму клопотанні, посилаючись на загальну мобілізацію, вказує, що має великий бойовий досвід, є учасником бойових дій у 2014 році та бажає вступити до лав Збройних Сил України з метою захисту територіальної цілісності України.

Колегія суддів враховує доводи обвинуваченого, який відповідно до матеріалів провадження дійсно проходив військову службу у Збройних Силах України, однак звертає увагу на те, що ОСОБА_5 хоч і проходив військову службу у ЗСУ, однак двічі притягувався до кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 263 КК України за злочин, пов`язаний з незаконним зберігання бойових припасів, а також за ч.4 ст. 407 КК України за нез`явлення військовослужбовця (крім строкової служби)вчасно на службу без поважних причин, вчиненого в умовах особливого періоду.

Крім того, ОСОБА_5 до моменту постановлення вироку за ч.4 ст.407 КК України вчинив ще один умисний корисливий злочин проти власності, за який був засуджений 09.07.2020 року.

Апеляційний суд також звертає увагу на те, що злочин, за який обвинувачений ОСОБА_5 обвинувачується у даному кримінальному провадженні вчинений за період розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції за ч.1 ст.185 КК України, тобто останній висновків для себе не робить, та повторно обвинувачується у вчиненні корисливого тяжкого злочину проти неповнолітньої особи, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

Водночас, колегія суддів апеляційного суду звертає увагу на те, що з місць позбавлення волі та слідчих ізоляторів може бути звільнено осіб, які виявили бажання захищати Україну на війні з Росіє, до уваги береться їхній бойовий досвід, заслуги перед державою та щире каяття. Натомість, обвинувачений свою провину не визнає, а його захисником вирок оскаржується в частині доведення його винуватості, з вимогою виправдання ОСОБА_5 .

Тобто обставин, які б свідчили про наявність у нього щирого каяття, а також таких, що свідчать про те, що обвинувачений перебуваючи на свободі з огляду на попередні судимості і наявність оскаржуваного вироку не вдасться до спроб переховування від суду, або не вчинить новий злочин, ризики передбачені п.п. 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, продовжують існувати.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що обвинуваченим не надано до апеляційного суду підтверджень того, що він звертався до ДУ «Одеський слідчий ізолятор» з клопотанням про залучення його до загальної мобілізації.

Отже, під час апеляційного розгляду кримінального провадження, колегія судів, не встановила обставин для зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 , а тому клопотання обвинуваченого є безпідставним та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 24, 177, 178, 183, 194, 370, 401, 404, 405, 419, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Відмовити в задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 з тримання під вартою на особисте зобов`язання.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4