Дата документу 13.10.2021 Справа № 316/724/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 316/724/21 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/1667/21 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія: ст. 183 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2021 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю обвинуваченого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції з приміщенням ДУ «Вільнянська УВП №11»),

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду матеріали провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Енергодарського міського суду Запорізької області від 9 вересня 2021 року, якою у відношенні

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дніпровка Кам`янсько-Дніпровського району Запорізької області, громадянина України, без місця реєстрації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України,

продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 9 листопада 2021 року включно, -

В С Т А Н О В И Л А:

Як вбачається з матеріалів справи, в провадженні Енергодарського міського суду Запорізької області перебуває на розгляді кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України.

Ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 9 вересня 2021 року продовжено застосування у відношенні ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 9 листопада 2021 року включно.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тяжкістю інкримінованих ОСОБА_6 злочинів, наявністю ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та вказав, що останній, будучи раніше неодноразово судимий за скоєння умисних корисливих злочинів проти власності, знову обвинувачується у вчиненні умисних злочинів, один з яких є тяжким.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, розглянути можливість зменшення розміру застави, обрати йому більш м`якіший запобіжний захід, а саме, цілодобовий домашній арешт за адресою місця проживання його дружини.

В обґрунтування своїх вимог вказує, що застосовуючи до нього запобіжний захід в вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції не мав доказів про наявність ризиків невиконання ним процесуальних обов`язків.

Зазначає, що клопотання прокурора не відповідає дійсності, оскільки вказані в клопотанні ризики є непідтвердженими.

Звертає увагу на те, що судом першої інстанції було встановлено наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, проте, це є лише припущенням, оскільки перебуваючи на волі, він не вчиняв кримінальних правопорушень та став на шлях виправлення, всі покладені на нього зобов`язання буде виконувати.

Крім того вказує, що кваліфікація злочинів не відповідає характеру, способу та меті.

Зауважує, що судом першої інстанції було визначено йому заставу у сумі, яка є непомірною для нього.

У судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_6 підтримав подану ним апеляційну скаргу без доповнень.

Повідомлені належним чином прокурор та захисник до судового засідання апеляційного суду не з`явились, із заявами про відкладення розгляду справи не звертались.

Від захисника на електрону пошту Запорізького апеляційного суду надійшло клопотання про призначення на окрему процесуальну дію іншого захисника, у зв`язку із його зайнятістю, але обвинувачений заперечував проти призначення іншого захисника та відкладення розгляду справи, наполягав на розгляді його апеляційної скарги за відсутністю захисника в судовому засіданні апеляційного суду.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_6 , перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі і провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення судом питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

За положенням ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення тощо.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Порядок продовження строку тримання під вартою визначений ст. 199 КПК України.

Зокрема, частиною 3 статті 199 КПК України передбачено, що клопотання прокурора повинно містити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

На переконання колегії суддів, в даному випадку суд першої інстанції вищевказаних вимог закону дотримався, перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою, правильно встановив як наявність певних ризиків, так і неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий, звільнявся від відбування покарання по відбуттю строку покарання, офіційно не працює, суспільно-корисною працею не займається, не має постійного джерела доходу, що у свою чергу, в сукупності свідчить про наявність вкрай високого ризику можливості вчинення інших кримінальних правопорушень.

Встановлений ризик є надзвичайно високим, що в сукупності з тяжкістю можливого покарання, яке відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків, свідчить про недостатність застосування іншого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, адже більш м`який запобіжний захід не здатний забезпечити виконання ОСОБА_6 процесуальних обов`язків, а також запобігти спробам вчиненню інших кримінальних правопорушень.

Таким чином, встановлений судом першої інстанції ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України є обґрунтованим, а тому доводи обвинуваченого з приводу його відсутності є невмотивованими.

З приводу доводів обвинуваченого про те, що кваліфікація злочинів не відповідає характеру, способу та меті, то слід зазначити, що суд на даному етапі провадження не вправі розглядати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для продовження застосування щодо неї обмежувального заходу.
Крім того, даних про такий стан здоров`я, щоб унеможливлювало продовжити застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою апеляційному суду не надано.

З урахуванням викладеного, колегії суддів вважає, що рішення суду першої інстанції про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є законним, обґрунтованим та ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин.

Разом з тим, судом першої інстанції при продовженні строку обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не вірно було встановлено строк дії ухвали.

Так, до закінчення строку дії попередньої ухвали, суд першої інстанції постановив нову ухвалу від 9 вересня 2021 року, якою продовжив застосування у відношенні обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 9 листопада 2021 року включно.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Проте, суд першої інстанції встановив строк дії ухвали про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 до 9 листопада 2021 року, що перевищує два місяці з моменту постановлення такої ухвали.

З урахуванням викладеного, колегії суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду першої інстанції зміні в частині строку застосування у відношенні обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 199, 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвалу Енергодарського міського суду Запорізької області від 9 вересня 2021 року, якою продовжено застосування у відношенні обвинуваченого ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 9 листопада 2021 року включно змінити та вважати строк застосування у відношенні обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою продовженим до 7 листопада 2021 року включно.

В іншій частині ухвалу залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4