Провадження № 11-кп/4820/679/21
Категорія : ч. 1 ст. 125 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2021 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Хмельницького апеляційного суду
в складі: головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

представника потерпілої ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004126 від 31 серпня 2019 року по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 липня 2021 року,

в с т а н о в и л а:

Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Хмельницького, громадянку України, українку, з середньою освітою, розлучену, яка не працює, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судиму,

визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначено їй покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Питання про речові докази вирішено відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

За вироком суду, 30 серпня 2019 року приблизно о 21 год. 42 хв., ОСОБА_7 , перебуваючи на вулиці, біля центрального входу до магазину «Економмаркет» по вул. Подільській, 65, м. Хмельницького, розпочала словесний конфлікт із ОСОБА_9 , в ході якого на ґрунті особистих неприязних відносин, що склались між ними, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, умисно, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, нанесла правою ногою один удар по передпліччі правої руки ОСОБА_9 , якою вона намагалась захиститися від удару, заподіявши потерпілій тілесні ушкодження, у вигляді підшкірного крововиливу ліктьової поверхні середньої третини передпліччя її правої верхньої кінцівки, яке за своїми ознаками відноситься до легких тілесних ушкоджень.
Таким чином, ОСОБА_7 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, яке виразилось в умисному спричиненні легкого тілесного ушкодження.

Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачена ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати його та закрити кримінальне провадження, у зв`язку з відсутністю в її діях складу кримінального правопорушення.

Вирок вважає незаконним та необґрунтованим.

Суд першої інстанції не врахував, що механізм нанесення удару в праву руку потерпілої ОСОБА_9 , про який вона розповідала під час проведення слідчого експерименту та у судовому засіданні, не відповідає відеозапису, наявному в матеріалах справи. Крім того, зазначене тілесне ушкодження правої руки не було зафіксовано у міському травматологічному центрі 30 серпня 2019 року одразу після події, а згідно з висновком експерта від 10 вересня 2019 року таке могло утворитись не менше як за сім днів до проведення експертизи.

На думку захисника, суд безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про призначення додаткової судово-медичної експертизи, оскільки експертом під час проведення експертизи не було досліджено відеозапис з камер спостереження з магазину «Економмаркет». Крім того, суд не звернув уваги на пояснення експерта про те, що дані слідчого експерименту з потерпілою не давали йому можливості категорично встановити механізм утворення в останньої тілесного ушкодження.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення обвинуваченої ОСОБА_7 та її захисника адвоката ОСОБА_8 , думку прокурора, потерпілої ОСОБА_9 та її представника адвоката ОСОБА_10 про законність та обґрунтованість вироку місцевого суду, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим кодексом.

Як убачається з матеріалів провадження, досудове розслідування, з`ясування обставин справи та перевірка їх доказами проведено з дотриманням вимог кримінального процесуального закону; істотних порушень закону, які б слугували підставою скасування рішення суду першої інстанції не допущено, а висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України при зазначених у вироку обставинах відповідає матеріалам провадження та ґрунтується на досліджених у судовому засіданні доказах.

Обвинувачена ОСОБА_7 свою вину в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні не визнала, однак, показала, що 30 серпня 2019 року у вечірній час між нею та ОСОБА_9 , дійсно, виник конфлікт, під час якого умисних тілесних ушкоджень потерпілій не наносила, а лише захищалась від ударів останньої.

Європейський суд з прав людини у п. 43 свого рішення від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» зазначив, що доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, а отже при оцінці доказів слід керуватись критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Незалежно від того, що ОСОБА_7 не визнала своєї винуватості у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення, її винуватість підтверджується сукупністю суб`єктивних та об`єктивних доказів, наданих стороною обвинувачення та досліджених відповідно до ст. 23 КПК України безпосередньо в ході судового розгляду судом першої інстанції.

Так, потерпіла ОСОБА_9 підтвердила, що 30 серпня 2019 року приблизно о 21 год. 20 хв. біля центрального входу до магазину «Економмаркет», по вул. Подільській, 65, в м. Хмельницькому між нею та обвинуваченою виник конфлікт, під час якого остання намагалась вдарити її ногою в живіт. Захищаючись, вона підставила праву руку, куди і прийшовся удар. У відповідь штовхнула ногою обвинувачену у праву ногу. ОСОБА_7 намотала її волосся на свою руку та потягнула зі сходів. В результаті вона впала на асфальт. При паданні основний удар прийшовся на ліве коліно. Після цієї події звернулась до міського травматологічного центру Хмельницької міської лікарні.

Такі її показання повністю узгоджуються із показаннями допитаних судом першої інстанції свідків.

Зокрема, свідок ОСОБА_11 показав, що був очевидцем конфлікту між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 . Момент нанесення ударів не бачив, але коли підбіг до останніх, то побачив, що в потерпілої розбите коліно зі слідами крові. Крім цього тілесного ушкодження, були ще синці, зокрема на руках.

Свідок ОСОБА_12 підтвердила події того вечора та показала, що бачила як обвинувачена ОСОБА_7 стягувала ОСОБА_9 зі сходів магазину за волосся, від чого остання впала на асфальт та розбила коліно.

Разом з тим, вина ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується об`єктивними доказами.

Так, даними «Травмкарти» міського травматологічного центру ХМЛ від 30.08.2019 року підтверджується, що ОСОБА_9 30.08.2019 року приблизно о 21 год. 30 хв. отримала забійну рану лівого колінного суглобу.

Даними висновку експерта № 576 (експертиза почата 10.09.2019 року та закінчена 26.09.2019 року) підтверджується наявність тілесних ушкоджень у потерпілої ОСОБА_9 у вигляді підшкірного крововиливу ліктьової поверхні середньої третини передпліччя правої верхньої кінцівки, тупої травми лівого колінного суглобу з тілесними ушкодженнями у вигляді рани м`яких тканин, садна шкіри та підшкірного крововиливу передньої поверхні колінного суглобу, які за своїми ознаками відносяться до легких тілесних ушкоджень (а.с. 90-91).

Даними протоколу проведення слідчого експерименту від 17 вересня 2019 року та відеозаписом до такого підтверджується механізм нанесення ОСОБА_7 ударів ОСОБА_9 . Так, потерпіла показала, як передпліччям правої руки зупинила удар ОСОБА_7 , який та намагалась нанести їй у живіт ногою. На місці удару є синець. Крім того, показала, як обвинувачена шарпнула її за волосся, від чого вона впала зі сходів на асфальт. При падінні опорою стало ліве коліно і права кисть (а.с. 92-94).

Даними висновку експерта № 637 (експертиза почата 26.09.2019 року та закінчена 30.09.2019 року) підтверджуються те, що виявлені тілесні ушкодження у ОСОБА_9 могли утворитися за обставин, які вона повідомляла під час слідчого експерименту 17 вересня 2019 року, а саме: підшкірний крововилив ліктьової поверхні середньої третини передпліччя правої верхньої кінцівки потерпілої міг утворитися від одноразової дії тупого твердого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, за механізмом «удар» чи «стискання». Рана м`яких тканин, садно шкіри та підшкірний крововилив передньої поверхні лівого колінного суглобу могли утворитися від одноразової дії тупого твердого предмету, за механізмами: «удар-розтягнення-розрив» (рана), «удар-тертя» (садно), «удар» (крововилив) (а.с. 95-97).

Даними протоколу огляду відеозапису із камери відеоспостереження магазину «Економ маркет» по вул. Подільська, 65, м. Хмельницький та відеозаписом до такого підтверджується факт нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 . ОСОБА_9 , а саме: нанесення удару лівою ногою на рівні бедра останньої, а також, як обвинувачена намотує волосся потерпілої на руку, тягне на себе і штовхає її зі сходинок (а.с. 102-103).

Врахувавши наведені докази, місцевий суд «поза розумним сумнівом» прийшов до правильного висновку про нанесення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_9 обвинуваченою ОСОБА_7 .

Беручи до уваги усе вищевикладене, апеляційний суд вважає, що усім доказам в кримінальному провадженні у їх сукупності суд першої інстанції дав належну правову оцінку, прийшов до правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у нанесенні ОСОБА_9 легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Дії обвинуваченої суд кваліфікував правильно за ч. 1 ст. 125 КК України. З такою кваліфікацією дій обвинуваченої погоджується апеляційний суд.

Отже, доводи апеляційної скарги щодо відсутності в діях обвинуваченої ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України є необґрунтованими.

Твердження обвинуваченої ОСОБА_7 про те, що механізм нанесення удару в праву руку потерпілої ОСОБА_9 , не відповідає відеозапису, наявному в матеріалах справи, не ґрунтуються на наявних у справі доказах.

Так, потерпіла ОСОБА_9 , як у суді першої, так і апеляційної інстанції пояснювала, що ушкодження правої руки отримала, коли захищалась від удару обвинуваченої, який та хотіла нанести їй ногою в живіт.

Такі пояснення підтверджуються відеозаписом до протоколу проведення слідчого експерименту від 17 вересня 2019 року, на якому ОСОБА_9 чітко, послідовно та деталізовано розказала про обставини тієї події та показала, як обвинувачена наносила їй удари. Показала, як передпліччям правої руки зупинила удар ОСОБА_7 , який та намагалась нанести їй у живіт ногою, та продемонструвала синець, який утворився.

Такі показання потерпілої повністю узгоджуються з висновком експерта № 637, відповідно до якого підшкірний крововилив ліктьової поверхні середньої третини передпліччя правої верхньої кінцівки потерпілої міг утворитися від одноразової дії тупого твердого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, за механізмом «удар» чи «стискання» (а.с. 95-97).

Щодо доводів про те, що ушкодження правої руки не було зафіксовано у міському травматологічному центрі 30 серпня 2019 року одразу після події, то такі не спростовують факту нанесення такого удару ОСОБА_7 потерпілій у час, місце та за обставин, які зафіксовані в інших доказах, наявних у матеріалах справи, які належним чином дослідженні та оцінені судом.

Крім того, у висновку експерта № 576 (експертиза почата 10.09.2019 року та закінчена 26.09.2019 року) зазначено, що тілесні ушкодження у ОСОБА_9 можуть мати давність утворення не менше семи діб до моменту початку судово-медичної експертизи 10.09.2021 року. Тобто, такі були нанесені більше, як за сім діб до початку проведення експертизи, що відповідає часу нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 потерпілій, а саме 30 серпня 2019 року.

Доводи апеляційної скарги про безпідставність відмови у задоволенні клопотання про призначення додаткової судово-медичної експертизи, оскільки експертом під час проведення експертизи не було досліджено відеозапис з камер спостереження з магазину «Економмаркет», то такі є безпідставними, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 332 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторін кримінального провадження або потерпілого за наявності підстав, передбачених ст. 242 цього Кодексу, має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам.

Суд має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам незалежно від наявності клопотання, якщо існують достатні підстави вважати висновок експерта (експертів) необґрунтованим чи таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає інші обґрунтовані сумніви в його правильності (п. 3 ч. 2 ст. 332 КПК України).

Додатковою є експертиза, якщо для вирішення питань щодо об`єкта, який досліджувався під час проведення первинної експертизи, необхідно провести додаткові дослідження або дослідити додаткові матеріли (зразки для порівняльного дослідження, вихідні дані тощо), які не були надані експертові під час проведення первинної експертизи.

Зі змісту висновку № 637 вбачається, що на вирішення експерта поставлено одне запитання: «чи відповідає механізм заподіяння тілесних ушкоджень, який 17.09.2019 року під час слідчого експерименту відтворила потерпіла ОСОБА_9 , тим тілесним ушкодженням які були виявлені у неї відповідно до висновку СМЕ?». На експертизу направлено копію ухвали про призначення експертизи, копію протоколу проведення слідчого експерименту та комп`ютерний диск із відеозаписом.

Тобто, на вирішення поставленого експерту запитання було направлено усі необхідні та достатні для цього матеріали. За результатами їх дослідження експерт дав чітку відповідь, що виявлені тілесні ушкодження у ОСОБА_9 під час виконання первинної судово-медичної експертизи могли утворитися, не виключено, таким чином, як зазначено нею під час проведення слідчого експерименту, про що свідчать локалізація, характер і властивості цих ушкоджень, а також отримані слідчим шляхом дані про обставини події (а.с. 95-97).

Підстав вважати, що даний висновок експерта є необґрунтованим чи таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає інші обґрунтовані сумніви в його правильності, у апеляційного суду немає. Зазначений висновок експерта узгоджується з іншими, наявними у матеріалах справи, доказами.

Крім того, відеозапис з камер спостереження з магазину «Економмаркет» був досліджений судом першої інстанції з точки зору його належності, допустимості та достовірності.

Безпідставними є посилання апелянта на те, що дані слідчого експерименту з ОСОБА_9 не давали експерту можливості категорично встановити механізм утворення в останньої тілесного ушкодження, оскільки спростовуються даними висновку № 637 відповідно до якого підшкірний крововилив ліктьової поверхні середньої третини передпліччя правої верхньої кінцівки потерпілої міг утворитися від одноразової дії тупого твердого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, за механізмом «удар» чи «стискання». Рана м`яких тканин, садно шкіри та підшкірний крововилив передньої поверхні лівого колінного суглобу могли утворитися від одноразової дії тупого твердого предмету, за механізмами: «удар-розтягнення-розрив» (рана), «удар-тертя» (садно), «удар» (крововилив) (а.с. 95-97).

Експерт лише зазначив, що відомі судово-медичні дані та результати слідчого експерименту не дають можливості категорично встановити реальний хід подій під час спричинення тілесних ушкоджень потерпілій, що у даному випадку не має значення, оскільки такий встановлений іншими доказами, зокрема даними відеозапису із камери відеоспостереження магазину «Економ маркет».

Інші доводи апеляційної скарги не можна визнати переконливими, оскільки вона не містить доказів, які б спростували висновки суду першої інстанції та впливали на законність судового рішення.

Разом з тим, вирок підлягає зміні в частині призначеного ОСОБА_7 покарання.

Відповідно до ч. 5 ст. 74 КК України особа також може бути звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: два роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.
Санкцією ч. 1 ст. 125 КК України передбачено покарання за умисне легке тілесне ушкодження у виді штрафу або громадських робіт, або виправних робіт.
Як вбачається із встановлених судом першої інстанції обставин, кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України був вчинений ОСОБА_7 30 серпня 2019 року. Тобто, на даний час пройшли строки давності притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності, які в цьому випадку становлять 2 роки.
ОСОБА_7 до суду з клопотанням про звільнення її від кримінальної відповідальності не зверталась. Натомість, її захисник просив таку звільнити від покарання.
З урахуванням вказаного ОСОБА_7 на підставі ч. 5 ст. 74, п. 1 ч.1 ст. 49 КК України підлягає звільненню від призначеного покарання за ч. 1 ст. 125 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, а вирок, у зв`язку з цим, у вказаній частині зміні.
А тому, керуючись ст.ст. 49, 74, 404, 405, 407, 408, 418 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 задовольнити частково.
Вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 липня 2021 року в частині призначеного ОСОБА_7 покарання змінити.
На підставі ч. 5 ст. 74, ст. 49 КК України звільнити ОСОБА_7 від призначеного покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.
В іншій частині вирок залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Головуюча ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4