Єдиний унікальний номер 205/6701/21
Провадження № 1-кс/205/1202/21
УХВАЛА

01 листопада 2021 року м. Дніпро

Слідчий суддя Ленінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову дізнавача СД ВП № 3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області про відмову у визнанні потерпілим,

ВСТАНОВИВ:

05.08.2021 року до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла вищезазначена скарга, в якій скаржник просив постанову дізнавача СД ВП № 3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 15.07.2021 року про відмову у визнанні потерпілим скасувати; зобов`язати дізнавача СД ВП № 3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 вчинити певну дію розглянути клопотання ОСОБА_3 від 14.07.2021 року у встановленому законом порядку у кримінальному провадженні № 0000177.

Скаржник письмово просив скаргу задовольнити.

Дізнавач СД Новокодацького ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання скарги повідомлявся належним чином.
Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги на його дії.
Розглянувши матеріали даної скарги, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність задоволення скарги за наступних підстав.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.
02.03.2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000177 були внесені відомості про кримінальне правопорушення за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України.
ОСОБА_3 надіслав заяву за вхідним № Ш-59 від 14.07.2021 року про отримання статусу потерпілого у кримінальному провадженні.
Постановою дізнавача СД ВП № 3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 15.07.2021 року в задоволенні заяви ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000177 від 02.03.2021 року відмовлено.
Згідно ст. 2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.
Згідно з положеннями ч. 2 ст. 55 КПК України, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
За змістом цієї норми, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про визнання потерпілою.
Слід зазначити, що в основі набуття фізичною чи юридичною особою статусу потерпілого у кримінальному провадженні лежить одночасна сукупність таких умов: фактична (завдання кримінальним правопорушенням відповідної шкоди) та формальна (подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого). Перевірка, розгляд та вирішення такої заяви законом не передбачаються, тому статусу потерпілого особа набуває автоматично за наявності вказаних вище умов.
Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. У разі коли особа не подавала відповідної заяви і була визнана потерпілим слідчим, прокурором або судом, права і обов`язки потерпілого виникають у неї з моменту надання згоди на таке визнання.
Згідно положень ч. 5 ст. 55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Таким чином, правовою підставою для винесення слідчим постанови про відмову у визнанні потерпілим є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій статті 55 КПК України.
У відповідності до вимог ст. 110 КПК України, постанова слідчого має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.
З огляду на зазначену процесуальну норму, дізнавач у випадку відмови у визнанні потерпілим, виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим.
При цьому, слідчий суддя зазначає, що дізнавачем не враховано, що завдання моральної, матеріальної шкоди у момент вчинення можливого злочину, не може бути доведеним певними доказами і такі обставини можуть бути доведені під час досудового розслідування заявником за наявності у нього процесуального статусу потерпілого, який забезпечить йому ряд визначених законом прав, зокрема, заявляти клопотання, оскаржувати процесуальні рішення, приймати участь в дослідженні доказів щодо завданої шкоди, тощо. А невмотивована відмова дізнавача у визнанні потерпілим ОСОБА_3 може призвести до однобічності та неповноти досудового розслідування.
За таких обставин, слідчий суддя вважає, що дізнавачем не вжито належних заходів для повного з`ясування факту можливого завдання шкоди заявнику кримінальним правопорушенням та відсутні очевидні та достатні підстави вважати, що ОСОБА_3 , як особі, яка повідомила про кримінальне правопорушення, не завдано шкоди.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування (в порядку ст. 303 КПК України) може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.
Слідчий суддя, перевіривши матеріали поданої скарги, дійшов висновку про скасування постанови про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_3 , як таку, що винесена дізнавачем передчасно, оскільки постанова є невмотивованою та необґрунтованою, відповідно до положень ч. 5 ст. 110 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 55, 110, 303, 307 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову дізнавача СД ВП № 3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області про відмову у визнанні потерпілим задовольнити.

Скасувати постанову дізнавача СД ВП № 3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 15.07.2021 року про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000177 від 02.03.2021 року.

Зобов`язати дізнавача СД ВП № 3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 повторно розглянути клопотання ОСОБА_3 від 14.07.2021 року у кримінальному провадженні № 0000177 від 02.03.2021 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1