Справа №760/869/22
Провадження №1-м/760/8/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 січня 2022 року м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва Аксьонова Н.М. за участю секретаря судового засідання Тодосюк Г.В., прокурора Солом`янської окружної прокуратури міста Києва Маруненка О.А., захисника Даніліна А.Ю., перекладача Чеславського В.Є., особи, стосовно якої розглядається питання про тимчасовий арешт ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Солом`янської окружної прокуратури м. Києва Маруненка Олександра Анатолійовича

про застосування тимчасового арешту відносно громадянина Турецької Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Діярбакир Турецька Республіка, зареєстроване та фактичне місце проживання в АДРЕСА_1 , згідно протоколу затримання від 13 січня 2022 року місце проживання в Україні АДРЕСА_2 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_3 , посвідка на тимчасове проживання в Україні № НОМЕР_1 , який розшукується компетентними органами Турецької Республіки для притягнення до кримінальної відповідальності за ч.3, ч4 ст.188, ст.62, ст.63 Кримінального кодексу Турецької Республіки,

В С Т А Н О В И В:

15 січня 2022 року прокурор Солом`янської окружної прокуратури міста Києва Маруненко О.А. звернувся до Солом`янського районного суду міста Києва із клопотанням про застосування тимчасового арешту відносно громадянина Турецької Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , строкм на сорок діб до надходження запиту про його видачу від компетентних органів Турецької Республіки.

Подане клопотання обґрунтоване тим, що 13 січня 2022 року о 17 год. 20 хв. працівниками Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» Державної прикордонної служби відносно громадянина Турецької Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до ст. 208, 582 КПК України складено протокол про затримання, який згідно з обліками Генерального секретаріату Інтерполу значиться у міжнародному розшуку з метою арешту та подальшої екстрадиції до Турецької Республіки.

Ініціатором розшуку громадянина Турецької Республіки ОСОБА_3 ( ОСОБА_2 ) є компетентні органи Турецької Республіки.

ОСОБА_3 розшукується компетентними органами Турецької Республіки для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ч.3, ч.4 ст.188, ст.62, ст.63 Кримінального кодексу Турецької Республіки - зберігання, продаж, перевезення, посередництво в прибданні, передача наркотичних засобів з метою комерції.
Згідно документів, наданих 14 січня 2022 року відділом міжнародного поліцейського співробітництва ТУ НП України в м. Києві строк давності притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) не закінчився - до 22.02.2030.
Вироком 11-го Вищого кримінального суду міста Стамбул №2006/177 від 26.06.2006 у справі № 2004/363 ОСОБА_3 ( ОСОБА_2 ) був визнаний винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. З, 4 ст. 188, ст. 62, 63 Кримінального кодексу Турецької Республіки - зберігання, продаж, перевезення, посередництво в прибданні, передача наркотичних засобів з метою комерції та було призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 15 років і покарання у вигляді штрафу у розмірі 75000 турецьких лір.

Зазначений строк було оскаржено в апеляційному порядку, однак Верховний суд Турецької Республіки ухвалив залишити вирок без змін і 28.06.2007 він набрав законної сили.

Зазначений строк було оскаржено в апеляційному порядку, однак Верховний суд Турецької Республіки ухвалив залишити вирок без змін і 28.06.2007 він набрав законної сили.
В подальшому, рішенням 1-го Вищого кримінального суду міста Адияман №2010/775 від 21.12.2010 було ухвалено умовно-дострокове звільнення засудженого з 25.12.2010, а також визначено остаточну дату звільнення - 24.12.2019.
Не зважаючи на це, ОСОБА_3 ( ОСОБА_2 ) 03.10.2016 вчинив «підроблення офіційного документа», через який вироком 12-го Кримінального суду першої інстанції міста Анталія №2018/553 від 21.06.2018 у справі №2017/32 ун. йому призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком 1 рік 8 місяців. Через те, що засуджений вчинив новий злочин під час іспитового строку, 1 їй Вищий кримінальний суд міста Стамбул ухвалив додаткове рішення №2006/117 від 10.01.2020 у справі №2004/363 ун., яким скасував рішення про умовно-дострокове звільнення засудженого і ухвали відбути у повному обсязі покарання строком з дати вчинення другого злочину, тобто з 03.10.2016 по дату остаточного звільнення - 24.12.2019, тобто 1177 днів.
До клопотання прокурора долучені документи передбачені ч.4 ст.583 КПК України.
В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, та просив його задовольнити в повному обсязі.
Захисник у судовому засіданні подав заяву, в якій просив застосувати щодо ОСОБА_1 спрощену процедуру видачі (екстрадиції) без відмови від права спеціального правила щодо кримінальної відповідальності. Також, зазначив, що наслідки даної заяви та застосування спрощеної процедури видачі ОСОБА_4 відомі та зрозумілі. При цьому у вказаній заяві зазначено, що перекладач ОСОБА_5 здійснив переклад зазначеної заяви захисника засудженому, після чого ОСОБА_3 вказав, що він погоджується із заявою, що засвідчив своїм підписом на заяві.
Слідчим суддею перевірено добровільність надання ОСОБА_3 згоди на видачу (екстрадицію), усвідомлення ним правових наслідків такої згоди, перевірено наявність документів, передбачених п.2 ч.4 ст.583 КПК.
Захисник Данілін А.Ю. з урахуванням поданої заяви щодо застосування спрощеної процедури видачі (екстрадиції) без відмови від права спеціального правила щодо кримінальної відповідальності, просив вирішити питання про затвердження згоди особи на видачу (екстрадицію) та застосувати до ОСОБА_1 екстардиційний арешт.
Згідно ч.4 ст.107 КПК України фіксування судового засідання здійснювалось за допомогою технічних засобів кримінального провадження.
Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання та додані до нього докази, слідчий суддя вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню з огляду на таке.
Відповідно до запиту про видачу правопорушника Бюро тяжких злочинів Кримінально-виконавчого відділу Генеральної республіканської прокуратури Турецької Республіки (м. Стамбул) від 14 січня 2021 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , республіканський прокурор міста Стамбула Мухаммет Дамлаїджі просить видати Турецькій Республіці засудженого ОСОБА_1 для викоання покарання, що призначено йому за вчинення злочину - зберігання, продаж, перевезення, посередництво в придбанні, передача наркотичних засобів з метою комерції, збут або постачання наркотичних засобів або психотропних речовин, передбачених ч.3, 4 ст. 188, ст. 62, 63 Кримінального кодексу Турецької Республіки.

Вироком 11-го Вищого кримінального суду міста Стамбул №2006/177 від 26.06.2006 у справі № 2004/363 ОСОБА_3 ( ОСОБА_2 ) був визнаний винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.3, 4 ст. 188, ст. 62, 63 Кримінального кодексу Турецької Республіки - зберігання, продаж, перевезення, посередництво в прибданні, передача наркотичних засобів з метою комерції та було призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 15 років і покарання у вигляді штрафу у розмірі 75000 турецьких лір.

Зазначений строк було оскаржено в апеляційному порядку, однак Верховний суд Турецької Республіки ухвалив залишити вирок без змін і 28.06.2007 він набрав законної сили.

В подальшому, рішенням 1-го Вищого кримінального суду міста Адияман №2010/775 від 21.12.2010 було ухвалено умовно-дострокове звільнення засудженого з 25.12.2010, а також визначено остаточну дату звільнення - 24.12.2019.

Після умовно-достроково звільнення засуджений 03.10.2016 року знову вчинив злочин «підроблення офіційного документа», через який вироком 12-го Кримінального суду першої інстанції міста Анталія №2018/553 від 21.06.2018 у справі №2017/32 ун. йому призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком 1 рік 8 місяців. Через те, що засуджений вчинив новий злочин під час іспитового строку, 11-й Вищий кримінальний суд міста Стамбула ухвалив додаткове рішення №2006/117 від 10.01.2020 у справі №2004/363 ун., яким скасував рішення про умовно-дострокове звільнення засудженого і ухвал відбути у повному обсязі покарання строком з дати вчинення другого злочину, тобто з 03.10.2016 по дату остаточного звільнення - 24.12.2019.

Після ухвалення додаткового рішення про скасування умовно-дострокового звільнення засуджений під вартою не тримався. Додаткове рішення було оскаржено засудженим в апеляційному порядку. Ухвалою 12-го Вищого кримінального суду міста Стамбула №2020/284 від 22 лютого 2020 року вимоги апеляційної скарги було відхилено і додаткове рішення набрало законної сили.

28 лютого 2020 року Генеральною республіканською прокуратурою Турецької Республіки було видано ордер на арешт та наказано затримати засудженого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою відбування призначеного покарання.
Згідно з ч.13 ст.107 Кримінально-виконавчого кодексу Турецької Республіки №5275 покарання строком 1177 днів (3 роки 2 місяці 22 дні) буде виконуватися в повному обсязі. Положення про умовно-дострокове звільнення застосовуватися не буде.

Згідно ч.1 ст.68 Кримінального кодексу Турецької Республіки строк давності виконання призначеного покарання становить 10 років, тобто він закінчиться 22 лютого 2030 року.

Листом прокуратури від 28 лютого 2020 року було надано вказівку здійснювати розшук засудженого на території Туреччини.

При цьому вчинений злочин не є політичним, військовим або фінансовим правопорушенням.

13 січня 2022 року о 17 год. 25 хв. працівниками Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» Державної прикордонної служби було затримано громадянина Турецької Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до ст.208, 582 КПК України складено протокол про затримання, який згідно з обліками Генерального секретаріату Інтерполу значиться у міжнародному розшуку з метою арешту та подальшої екстрадиції до Турецької Республіки.

15 січня 2022 року прокурор Солом`янської окружної прокуратури міста Києва Маруненко О.А. звернувся до Солом`янського районного суду міста Києва із клопотанням про застосування тимчасового арешту відносно громадянина Турецької Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , строком на сорок діб до надходження запиту про його видачу від компетентних органів Турецької Республіки.

Відповідно до ст.8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до ст.1 Європейської Конвенції про видачу правопорушників Договірні Сторони зобов`язуються видавати одна одній всіх осіб, які переслідуються компетентними органами запитуючої сторони за вчинення правопорушення.
В силу ст.541 КПК України тимчасовим арештом є взяття під варту особи, розшукуваної за вчинення злочину за межами України, на строк, визначений цим Кодексом або міжнародним договором України, до отримання запиту про видачу (екстрадицію).
Метою тимчасового арешту відповідно до статей 541, 583 КПК є виключення можливості особі переховуватись від компетентних органів державної влади до отримання запиту про видачу (екстрадицію).
Відповідно до ч.6 ст.583 КПК України під час розгляду клопотання про тимчасовий арешт слідчий суддя встановлює особу затриманого, пропонує особі зробити заяву, роз`яснює особі її право надати згоду на видачу (екстрадицію) для застосування процедури видачі (екстрадиції) у спрощеному порядку, а також право на відмову від застосування спеціального правила щодо меж кримінальної відповідальності у разі надання згоди на її видачу (екстрадицію), з`ясовує бажання особи скористатися цими правами, перевіряє добровільність надання особою згоди на її видачу (екстрадицію), відмови від застосування спеціального правила щодо меж кримінальної відповідальності, усвідомлення особою правових наслідків такої згоди (відмови), перевіряє наявність документів, передбачених пунктом 2 частини четвертої цієї статті, вислуховує думку прокурора та інших учасників.
У разі якщо затримана особа надала згоду на її видачу (екстрадицію) або надала згоду на її видачу (екстрадицію) і відмовилася від застосування спеціального правила щодо меж кримінальної відповідальності, суд вирішує питання про затвердження згоди особи на видачу (екстрадицію) та застосування екстрадиційного арешту або про відмову у затвердженні згоди особи на її видачу (екстрадицію) і застосування тимчасового арешту.
Згідно з ч.8 ст.583 КПК України, особа, до якої застосовано тимчасовий арешт, має право до надходження запиту про її видачу (екстрадицію) подати на розгляд слідчого судді суду, в межах територіальної юрисдикції якого особа перебуває під вартою, письмову заяву про згоду на її видачу (екстрадицію), в якій може зазначити про відмову від застосування спеціального правила щодо меж кримінальної відповідальності. Така заява підлягає невідкладному розгляду слідчим суддею у порядку, передбаченому частиною шостою цієї статті, за участю прокурора, особи, яка подала заяву, її захисника та за потреби перекладача.
В судовому засіданні встановлено добровільність позиції ОСОБА_1 щодо його видачі (екстрадиції), відсутність правових перешкод для задоволення такої згоди, а відтак слідчий суддя вважає, що його згода про його видачу (екстрадицію) підлягає затвердженню та відносно особи необхідно застосувати запобіжний захід у виді екстрадиційного арешту строком на 60 діб.
Відповідно до останнього абзацу ч.6 ст.583 КПК України копія ухвали слідчого судді, постановленої за результатами розгляду питання щодо затвердження згоди особи на її видачу (екстрадицію), невідкладно направляється уповноваженому (центральному) органу України через відповідну обласну прокуратуру разом із копією письмової заяви особи про згоду на її видачу (екстрадицію).
За змістом ч.7 ст.583 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку особою, до якої застосовано тимчасовий арешт, її захисником чи законним представником, прокурором, крім ухвал слідчого судді про затвердження згоди особи на її видачу (екстрадицію) та застосування екстрадиційного арешту, про затвердження згоди особи на її видачу (екстрадицію), відмови особи від застосування спеціального правила щодо меж кримінальної відповідальності та застосування екстрадиційного арешту, які оскарженню не підлягають.
Згідно з ч.2 ст.581 КПК України особі, стосовно якої розглядається питання про видачу (екстрадицію), і яка не володіє державною мовою, забезпечується право робити заяви, заявляти клопотання, виступати в суді мовою, якою вона володіє, користуватися послугами перекладача, а також отримати переклад судового рішення та рішення центрального органу України мовою, якою вона користувалася під час розгляду.
Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 376, 541, 581, 582, 583 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

Клопотання задовольнити.
Затвердити надану в судовому засіданні згоду громадянина Турецької Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , на його видачу (екстрадицію) до Турецької Республіки.
Застосувати до громадянина Турецької Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , екстрадиційний арешт терміном 60 діб у Київському слідчому ізоляторі до вирішення питання про його видачу (екстрадицію) та фактичну передачу до Турецької Республіки.
Строк екстрадиційного арешту рахувати з моменту затримання, тобто з 17 години 25 хвилин 13 січня 2022 року.
Ухвала слідчого судді щодо застосування екстрадиційного арешту діє до 17 години 25 хвилин 14 березня 2022 року.
Копія ухвали слідчого судді підлягає перекладу та врученню затриманому мовою, якою останній володіє вільно.
Копію ухвали слідчого судді невідкладно направити уповноваженому (центральному) органу України через Київську міську прокуратуру разом з копією письмової заяви особи на її видачу (екстрадицію).
Контроль за виконанням ухвали покласти на Солом`янську окружну прокуратуру міста Києва.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Н.М. Аксьонова