Справа № 462/6612/19
провадження 1-кс/462/1487/21
У Х В А Л А

02 вересня 2021 року суддя Залізничного районного суду м.Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , захисника - ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові заяву обвинуваченого ОСОБА_3 про відвід судді Залізничного районного суду м.Львова ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0003602 від 04.10.2018 року відносно ОСОБА_3 про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України (судова справа № 462/6612/19),

встановив:

В провадженні Залізничного районного суду м.Львова (головуюча суддя ОСОБА_6 ) перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0003602 від 04.10.2018 року відносно ОСОБА_3 про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України (судова справа № 462/6612/19).

Обвинувачений ОСОБА_3 28.08.2021 року звернувся із заявою про відвід головуючої судді ОСОБА_6 , яку обґрунтовує тим, що в судовому засіданні, сторона захисту подала до суду письмові зауваження на досліджені письмові докази по справі, зокрема постанови від 04.10.2018 року про призначення прокурора у кримінальному провадженні №0003602, яка була підписана керівником органу прокуратури після закінчення досудового слідства, що вказує на недопустимість усіх доказів зібраних під час досудового слідства. Дана позиція узгоджується із висновком викладеним у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 22.02.2021 року у справі №754/7061/15. Тому ними подано клопотання про призначення судово-почеркознавчої експертизи постанови від 04.10.2018 року про призначення прокурора у кримінальному провадженні №0003602 для встановлення часу підписання такої, однак судом безпідставно відмовлено у призначенні судово-почеркознавчої експертизи, що позбавляє сторону захисту належним чином реалізувати свої процесуальні права з метою ефективного захисту обвинуваченого. Також, стороною обвинувачення подано до суду в якості доказу висновок експерта №2039 від 23.07.2019 року, який є недопустимим доказом по справі, оскільки порушено процедуру подання вихідних даних експерту та він зроблений на підставі доказів які не відповідають обставинам справи. Даний висновок отриманий з метою встановлення обставин, які є обов`язковими для доказування згідно із ст. 91 КПК України. Враховуючи отримання його з порушенням норм закону та як наслідок отримання неточних даних стороною захисту подано клопотання по призначення повторної автотехнічної експертизи. Незважаючи на наявність очевидних підстав для призначення такої стороні захисту було необґрунтовано відмовлено у задоволенні клопотання, позбавивши сторону захисту справедливого та безстороннього розгляду справи. Враховуючи, що суддя ОСОБА_6 вчиняє явно очевидні діяння щодо порушення його права на повний та всебічний розгляд справи неупередженим суддею, який спрямовував би розгляд справи з метою забезпечення рівних прав усіх учасників справи без обмеження сторони захисту на здобуття доказів, які мають вагоме значення для розгляду справи, вважає що є ґрунтовні підстави для заявлення відводу судді ОСОБА_6 по розгляду кримінальної справи №462/6612/19. Просить заяву задоволити.
В судовому засіданні при розгляді заяви про відвід ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_4 заяву про відвід головуючого судді підтримали, покликаючись на мотиви такого, пояснили, що вже заявляли відвід судді, однак 21.05.2021 року їх заяву було залишено без задоволення, на даний час не згодні із процесуальними діями та рішеннями судді, а тому просять таку задоволити.

Прокурор ОСОБА_5 проти задоволення заяви заперечив, вказуючи на безпідставність заявленого відводу, оскільки незгода сторони з процесуальними рішеннями судді не може бути підставою для відводу

Заслухавши доводи заявника та прокурора, дослідивши заяву про відвід головуючій судді ОСОБА_6 , суд приходить на наступних висновків.

Згідно з ч.2 ст.344 КПК України питання про відвід вирішується судом відповідно до вимог ст. 75-81 КПК України.
Стаття 75 КПК України містить вичерпний перелік обставин, що виключають участь слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні, зокрема:
1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;
2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;
3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;
4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;
5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.
У складі суду, що здійснює судове провадження, не можуть бути особи, які є родичами між собою.
Недопустимість повторної участі судді в кримінальному провадженні передбачена у ст.76 КК України.
При цьому, слід зазначити, що розгляд суддею заяви про відвід має на меті встановлення обставин, які б свідчили про неможливість учасника процесу, якому заявлено відвід, приймати участь та реалізувати права та обов`язки, встановленні процесуальним законодавством, проте не пов`язується із розглядом справи по суті. При розгляді заяви про відвід суддя не вивчає матеріали кримінального провадження, а лише встановлює наявність чи відсутність обставин, що унеможливлюють подальшу участь особи, якій заявлено відвід, в певному судовому процесі.
В даному випадку, обґрунтовуючи заяву про відвід головуючої судді ОСОБА_6 , від розгляду обвинувального акта у кримінальному провадженні обвинувачений посилається на те, що в нього є сумніви щодо неупередженості судді та її об`єктивності, яка, на його думку, порушує його права, передбачені процесуальним законодавством України та вирішує його клопотання не на його користь.
Відповідно до ч. 1 ст.7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.
Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Згідно зі ст. 15 Кодексу суддівської етики неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.
Відповідно до п. 1.1 Бангалорських принципів поведінки судді, суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно з оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від будь-якого стороннього впливу, спонукань, тисків, погроз або втручання, прямого чи опосередкованого, здійснюваного з будь-якої сторони та маючого на меті будь-які цілі.
Водночас, згідно з роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом (п.10). Відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, розгляд суддею клопотань сторін по справі, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.
Таким чином, слід зазначити, що особа, яка подала заяву про відвід судді, повинна довести на підставі доказів факт упередженості судді у розгляді справи, адже відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. Однак, заявлений відвід не містить належних та підтверджених даних, які б свідчили про наявність таких підстав для відводу, що передбачені зазначеними вище нормами КПК України, подана заява фактично зводиться до незгоди заявника з процесуальними діями та рішенням суду, що відповідно до вимог КПК України не є підставою для відводу головуючому судді, а незгода із такими рішеннями реалізується шляхом їх оскарження до вищестоящої судової інстанції.
Наведені у заяві про відвід факти не є обставинами, які в розумінні ст.75 КПК України, виключають участь судді ОСОБА_6 в кримінальному провадженні і не свідчать про те, що нею проявлено несправедливість чи упередженість.

Таким чином, аналіз доводів заяви про відвід судді ОСОБА_6 свідчить про те, що дана заява ґрунтується на суб`єктивних переконаннях заявника та не містить підстав для відводу, на даний час відсутні об`єктивні обставини, що могли б свідчити про необ`єктивність та упередженість судді ОСОБА_6 , а відтак заява задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.75, 80, 81 КПК України,

постановив:

В задоволенні заяви обвинуваченого ОСОБА_3 про відвід судді Залізничного районного суду м. Львова ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0003602 від 04.10.2018 року відносно ОСОБА_3 про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України (судова справа № 462/6612/19) відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1