Справа № 533/831/21
Провадження 1-кп/524/609/21
УХВАЛА

24.12.2021 року. Автозаводський районний суду м. Кременчука в складі колегії суддів:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

представника потерпілих ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

захисників ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

рознлянувши у закритому судовому засіданні в м. Кременчуці кримінальне провадження № 0000224 по обвинуваченню ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Панасівка, Кременчуцького району, Полтавської області, українця, гр. України, учня 10 класу Пригарівського ліцею, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Панасівка, Козельщинського району, Полтавської області, українця, громадянина України, освіта професійна, учасником бойових дій не являється, статусу учасника АТО не має, офіційно не працюючий, не одружений, на утриманні малолітніх дітей не має, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 27 ч. 3 ст. 152, ч. 1 ст. 304 ч. 3 ст. 136 КК України,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки с. Бреусівка, Козельщинського району, Полтавської області, українки, громадянка України, освіта повна загальна середня, не одружена, не утриманні малолітніх дітей не має, проживає АДРЕСА_2 , раніше не судима, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 136 КК України,-

У С Т А Н О В И В:

В провадженні суду перебуває кримінальне провадження № 0000224 про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 27 ч. 3 ст. 152, ч. 1 ст. 304 ч. 3 ст. 136 КК України та ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 136 КК України.

Згідно ухвали Автозаводського районного суду м. Кременчука від 11.11.2021 року строку дії запобіжних заходів обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 спливає 10.01.2022 року.

За таких обставин судом поставлено на обговорення питання про доцільність продовження строку дії запобіжних заходів всім обвинуваченим.

Прокурор в судовому засіданні висловив думку про доцільність продовження обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб, а обвинуваченій ОСОБА_10 у виді домашнього арешту в нічний час доби строком на 2 місяці. Оскільки, на думку прокурора, передбачені ст. 177 КПК України ризики продовжують існувати, а завершити судовий розгляд кримінального провадження на даний час не представляється можливим.

Представник потерпілої адвокат ОСОБА_7 висловив міркування про те, що обвинувачений ОСОБА_9 може впливати на свого неповнолітнього брата, який є свідком у даному кримінальному провадженні, а також на обвинувачену ОСОБА_10 , яка є його дівчиною і до затримання разом проживали, фактично перебували у шлюбних відносинах. Також педставник потерпілої повідомив, що ризики, які були встановлені судом раніше не змінилися, на даний час не допитані всі свідки по справі. І на думку представника потерпілої, обвинувачені можуть впливати на показання цих свідків.

Потерпіла ОСОБА_6 підтримала думку свого представника.

Захисник ОСОБА_12 висловив думку про те, що прокурором не доведено нявність існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а автоматичне продовження судом дії запобіжного заходів суперечить практиці ЄСПЛ. Вважав, що належну процесуальну поведінку його підзахисного можна забезпечити шляхом застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Обвинувачений ОСОБА_8 підтримав думку свого захисника.

Захисник обвинувачених ОСОБА_10 та та ОСОБА_9 висловила думку про те, що до обвинуваченої ОСОБА_10 взагалі немає підстав застосувати будь-який запобіжний захід, оскільки вона обвинувачується у вчиненні нетяжкого злочину, процесуальні обов`язки виконувала, має постійне місце роботи та проживає в сім`ї свого майбутнього чоловіка. Щодо обвинуваченого ОСОБА_9 то захисник наголосила на ому, що він не обвинувачується у зґвалтуванні загиблої ОСОБА_13 і не робив цього. Обвинувачення у тому, що ОСОБА_9 вчинив підбурювання та втягнення іншого неповнолітнього обвинуваченого у злочинну діяльність ґрунтується лише на показаннях ОСОБА_8 та непрямих доказах. Разом з тим, обвинувачений ОСОБА_9 на час застосування до нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту, не порушував покладені на нього обов`язки та має виключно позитивні характеристики.

Обвинувачені ОСОБА_10 та ОСОБА_9 підтримали думку свого захисника, ОСОБА_9 категорично заперечив свою вину у вчиненні тих злочинів, що йому інкримінуються.

Вислухавши думки сторін кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
ОСОБА_8 та ОСОБА_9 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України, який є особливо тяжким злочином, покарання за який передбачено у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років.

ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 136 КК України, яке є нетяжким кримінальним правопорушенням, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років.

Відповідно до п. п. 1, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування, перешкоджати кримінальному провадженню іншим шляхом, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Згідно ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Пунктом 4 ч.2 ст. 183 КПК України встановлено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

ОСОБА_8 та ОСОБА_9 раніше не судимі, обвинувачуються у вчиненні, особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років, а тому до них може бути застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Згідно ч. 1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_8 визнає свою причетність до вчинення того злочину, який йому інкримінується і за тих обставин, що викладені в обвинувальному акті, під час бесіди з експертими-психологами ОСОБА_8 також давав пояснення експертами, що відповідають фактам, викладеним в обвинувальному акті ( т. 3 а.с. 92-101), дослідженими доказами підтверджується наявність тілесних ушкоджень в ділянці статевих органів загиблої ОСОБА_14 (т. 2 а.с. 95-119, т. 3 а.с. 59).

Отже, обґрунтованість підозри, пред`явленої обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 повністю відповідає вимогам Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості», відображеним зокрема у п.175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», згідно якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, N 182).

Відповідно до п.36 рішення ЄСПЛ у справі «Москаленко проти України» суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину та враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

Крім того, в рішенні ЄСПЛ у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 р. Суд зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Таким чином, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.
У відповідності до ст. 5 п. «С» Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, допускається взяття особи під варту з метою запобігти цій особі зникнути після скоєння злочину.
Отже, продовжуючи дію запобіжних заходів обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 суд відповідно до вимог ч. 1 ст. 178 КПК України враховує вагомість наявних доказів про вчинення ними кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що їм загрожує, міцність соціальних зв`язків в місцях їх постійного проживання, а також ту обставину, що Обвинувачений ОСОБА_9 перебуваючи на свободі, може впливати на обвинувачену ОСОБА_10 та неповнолітнього свідка ОСОБА_15 .

Отже, під час розгляду питання про продовженя строку дії запобіжних захордів прокурором доведено наявність підстав вважати, що існують ризики передбачені п.1, 2, 4 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме ризики того, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 можуть переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

За таких обставин, зважаючи на те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України не змінилися, а завершити судовий розгляд даного кримінального провадження на даний час неможливо, не допитані свідки та потерпілі, суд прийшов до висновку про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Продовжуючи строк дії запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_10 суд вважає, що вона може змінити місце проживання і ухилятися від суду, оскільки вона проживає у батьків обвинуваченого ОСОБА_9 , однак враховуючи те, що ОСОБА_16 обвинувачується у вчиненні нетяжкого злочину, її вік та її роль у вчиненні тих злочинів, що інкримінуються, суд вважає, що достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки цієї обвинуваченої буде запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час доби.

Керуючись ст.ст. 27, 31, 32, 33, 179, 194, 314-316, 372 КПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком до шістдесяти днів, а саме до 21 лютого 2022 року.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком до шістдесяти днів, а саме до 21 лютого 2022 року.

Продовжити обвинуваченій ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у виді домашнього арешту у нічний час доби строком на 2 (два місяці).

Зобов`язати ОСОБА_10 у нічний час доби з 22 години 00 хвилин до 05 години 00 хвилин строком 2 місяці не залишати житло за адресою: АДРЕСА_3 без дозволу суду, за винятком випадків необхідності проведення лікування та процесуальних дій, прибувати за кожною вимогою суду, не відлучатися із місця свого проживання без дозволу суду, крім випадків необхідних для явки до слідчого, прокурора, суду, або лікування, повідомляти прокурора, або суд, про зміну свого місця проживання, утримуватись від спілкування з потерпілим та свідками у даному кримінальному провадженні.

Роз`яснити обвинуваченій ОСОБА_10 , що відповідно до частини 5 статті 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за її поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому вона перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нєї обов`язків, використовувати електронні засоби контролю.

Строк дії запобіжного заходу та покладених обов`язків визначити до 21 лютого 2022 року.

Направити копію ухвали для виконання та контролю органу внутрішніх справ за місцем проживання обвинуваченої.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку обвинуваченими, його захисниками, законними представниками, прокурором протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Головуючий суддя Оксана ПАЛЬЧИК

Судді

ОСОБА_17 МАЛТИЗ