Номер провадження: 11-кп/813/1063/21
Номер справи місцевого суду: 521/3835/15-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18.10.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий - суддя ОСОБА_2 ,

судді ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю:

секретарки судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

потерпілого ОСОБА_10 ,

перекладача ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги прокурора Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_12 , захисника обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 та потерпілого ОСОБА_10 на вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 29.05.2020 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Хелвачаурі, Р. Грузія, громадянина Республіки Грузія, маючого середню освіту, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.6 ч. 2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України у кримінальному провадженні №00010052, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.12.2014 року,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Каспі, Республіки Грузія, громадянина Р. Грузія, маючого вищу освіту, офіційно не працевлаштованого, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей 2008 та 2015 років народження, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , останнє місце проживання: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.1 ст.309 КК України у кримінальному провадженні №00010052, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.12.2014 року

установив
Вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 29.05.2020 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених п.6 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України та призначено йому покарання: за п.6 ч.2 ст.115 КК України у виді позбавлення волі строком на 13 (тринадцять) років, з конфіскацією майна; за ч.4 ст.187 КК України у виді позбавлення волі строком на 11 (одинадцять) років, з конфіскацією майна. На підставі ч.1-3 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначено покарання у виді 13 (тринадцяти) років та 6 (шести) місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. Відповідно до ч.5 ст.72 КК України (в редакції від 26.11.2015 року), строк попереднього ув`язнення ОСОБА_7 обчислюється з розрахунку: один день попереднього ув`язнення, відповідає двом дням позбавлення волі. Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахується з дати його фактичного затримання, тобто з 18.12.2014 року. Зараховано у строк відбуття покарання ОСОБА_7 строк його попереднього ув`язнення в період з 18.12.2014 року по день набрання вироком законної сили включно. З урахуванням положень п. 1 ч. 4 ст.374, ч.1 ст.534 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_7 вважається продовженим. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 припиняє свою дію, а ОСОБА_7 підлягає звільненню з-під варти у випадку, якщо до набрання вироком законної сили відбутий ним строк попереднього ув`язнення, з урахуванням положень ст.72 КК України, буде дорівнювати призначеному йому покаранню за даним вироком суду. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 , заявлений до обвинуваченого ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної шкоди понесеної внаслідок здійснення поховання задоволено у повному обсязі.
Також зазначеним вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватим у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст.187, ч.1 ст.309 КК України та призначено йому покарання: за ч.4 ст.187 КК України у виді позбавлення волі строком на 11 (одинадцять) років, з конфіскацією майна; за ч. 1 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки. На підставі ст. ст.49, 74, 106 КК України, звільнено ОСОБА_8 від покарання призначеного судом за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України у зв`язку із закінченням строків давності. Відповідно до ч.5 ст.72 КК України (в редакції від 26.11.2015 року), строк попереднього ув`язнення ОСОБА_8 обчислюється з розрахунку: один день попереднього ув`язнення, відповідає двом дням позбавлення волі. Строк відбування покарання ОСОБА_8 вираховується з дати його фактичного затримання, тобто з 19.12.2014 року. Зараховано у строк відбуття покарання ОСОБА_8 строк його попереднього ув`язнення в період з 19.12.2014 року по день набрання вироком законної сили включно. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_8 , вважається продовженим. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 припиняє свою дію, а ОСОБА_8 підлягає звільненню з-під варти у випадку, якщо до набрання вироком законної сили відбутий ним строк попереднього ув`язнення, з урахуванням положень ст. 72 КК України, буде дорівнювати призначеному йому покаранню за даним вироком суду. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 , заявлений до обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної шкоди задоволено у повному обсязі.Цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 , заявлений до обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про відшкодування моральної шкоди задоволено частково. Вироком також вирішено питання щодо долі речових доказів та процесуальних витрат.
Не погодившись з вироком суду прокурор Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_12 , захисник обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 та потерпілий ОСОБА_10 подали апеляційні скарги.
Під час судового розгляду від прокурора надійшло клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 .
В мотивування клопотання прокурор посилається на те, що ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, які слугували підставою для обрання та в подальшому продовження строку тримання під вартою не зменшились, а більш м`які запобіжні заходи є недостатніми для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_7 та для запобігання ризикам, зазначеним у п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України.
Враховуючи наведене, прокурор просить задовольнити клопотання та продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.
Позиції учасників судового розгляду
Дослідивши доводи клопотання, заслухавши пояснення прокурора, який підтримав клопотання та просив його задовольнити; думку потерпілого, який підтримав клопотання прокурора; думку захисника обвинувачених адвоката ОСОБА_9 , який заперечував проти задоволення клопотання прокурора, обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які підтримали думку захисника та просили відмовити у задоволені клопотання прокурора, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Мотиви суду апеляційної інстанції
Відповідно до положень ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
У відповідності до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.
Відповідно до ч.3, 4 ст.199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Частина 5 статті 199 КПК України передбачає, що слідчий суддя, суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
Відповідно до вимог ст.177 КПК України, метою для застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідків іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.
Судом встановлено, що заявлені ризики, які виправдовують тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, не зменшились.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, в тому числі за п.6 ч.2 ст.115 КК України, за який передбачена відповідальність у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна.
Таким чином, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі доведеності його вини, апеляційний суд вважає, що продовжує існувати ризик того, що обвинувачений може переховуватись від суду з метою уникнути кримінальної відповідальності. Такий ризик також підтверджується і тією обставиною, що ОСОБА_7 не має постійного місця проживання на території України, є громадянином іншої держави, обвинувачений не надав доказів, що підтверджують законність його перебування на території України, у зв`язку з чим має об`єктивну можливість з метою уникнення покарання виїхати за межі України.
Крім того, апеляційний суд дійшов висновку, що метою продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 , в тому числі, є запобігання спробам обвинуваченого незаконно впливати на потерпілого та інших співучасників у кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_7 відоме місце проживання потерпілого, третій співучасник вчинених злочинів не встановлений, що дає підстави та розумні підозри вважати про можливість впливу ОСОБА_7 на потерпілого та іншого невстановленого співучасника у цьому кримінальному провадженні, з метою змінити їх первинні показання, що перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.
Також, апеляційний суд враховує те, що, перебуваючи у працездатному віці, ОСОБА_7 ніде не працював, не одружений, не має осіб, які перебувають на його утриманні, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків, не має джерела доходу, що свідчить про наявність ризику вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 іншого злочину.
Обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які є перешкодою для продовження строків тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , апеляційним судом не було встановлено.
Таким чином, аналізуючи всі викладені вище обставини у їх сукупності, враховуючи обставини вчинення кримінальних правопорушень та тяжкі наслідки, завдані ними, тяжкість можливого призначеного покарання, наявність ризиків можливого переховування від суду, незаконного впливу на потерпілого та інших співучасників у кримінальному провадженні, ризику скоєння іншого кримінального правопорушення, на переконання апеляційного суду, прокурором доведено те, що обрання обвинуваченому ОСОБА_7 іншого більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти доведеним ризикам.
Апеляційний суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
З огляду на фактичні обставини даного кримінального провадження, встановлені в ході розгляду, а також наявних в рамках даного кримінального провадження ризиків, апеляційний суд дійшов висновку, що забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого можливо лише шляхом застосування відносно нього виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а відтак не встановлено підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Враховуючи доведеність існування вищезазначених ризиків, апеляційний суд, у відповідності до вимог п.2 ч.4 ст.183 КПК України, зважаючи на те, що інкримінований обвинуваченому злочин спричинив загибель людини, вважає за необхідне не визначати розмір застави як альтернативного запобіжного заходу

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне клопотання прокурора задовольнити та продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів без визначення розміру застави як альтернативного запобіжного заходу.

Керуючись ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 199, 331, 370, 372, 532 КПК України, апеляційний суд
постановив
Клопотання прокурора Малиновської окружної прокуратури ОСОБА_6 задовольнити.
Продовжити строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів, тобто до 16.12.2021 року без визначення розміру застави.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4