УХВАЛА

01 вересня 2021 рокум. Рівне

Слідчий суддя Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
з участю представника власника майна ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання представника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна, -

В С Т А Н О В И В :

Представник власника майна ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із клопотанням, у якому просить скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 30.04.2021 у кримінальному провадженні №0000140, а саме на автомобіль «Volkswagen Tiguan», 2019 р.в., р.н. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , в частині обмеження права користуватись ним.

Представник ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні повністю підтримав клопотання просив його задоволити з підстав викладених у ньому.

Слідчий в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання за безпідставністю.

З урахуванням заяв учасників судового розгляду, відповідно до ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Заслухавши часників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що слідчим третього слідчого відділу (з місцем дислокації у м. Рівному) СУ ТУ ДБР ОСОБА_4 проводиться досудове розслідування у криміналоьному провадженні №0000140, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

У рамках даного кримінального провадження 30.04.2020 ухвалою слідчого судді Дубенського міськрайонного суду Рівненської області накладено арешт на автомобіль «Volkswagen Tiguan», 2019 р.в., р.н. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , встановлено заборону власнику автомобіля, чи будь-якій іншій особі розпоряджатися чи вчиняти будь-які інші дії із вищевказаним автомобілем до прийняття кінцевого рішення у кримінальному провадженні.

Автомобіль марки «Volkswagen Tiguan», 2019 р.в., р.н. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , залишено на зберігання на території спеціального майданчика для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів що за адресою: с. Привільне, Дубенського району, Рівненської області.

Відповідно до ухвали суду про накладення арешту на майно слідує, що підставою для цього слугувала необхідність збереження речового доказу з метою повного, всебічного та неупередженого проведення слідчий (розшукових) дій, що в свою чергу може позбавити можливості встановлення істини у кримінальному провадженні, в тому числі проведення експертиз.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру МВС стосовно зареєстрованих транспортних засобів від 25.07.2021 власником вище вказаного автомобіля, є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або вилучений нею, повинен бути якнайшвидше повернутий власнику, крім випадків передбачених ст.ст. 160-166, 170-174 КПК України.

Відповідно до ст. 167 КПКУ тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Відповідно до ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
При вирішенні питання про арешт майна або його скасування для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст.94,132,173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Згідно з п. 7 ч. 2ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п. 1 ч. 3ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.
Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Згідно вимог ст. 321 ЦПК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.
Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», а саме частиною 3 пункту 1 зазначено, що за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 Кримінального процесуального кодексу України до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.
Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.
У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини, в справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 р., для з"ясування наявності порушення цього положення ЄСПЛ має встановити, чи було забезпечено справедливу рівновагу між вимогами загальних інтересів суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Забезпечення такої рівноваги є невід"ємним принципом всієї Конвенції, що відбито в структурі ст. 1 Протоколу №1 Європейської конвенції з прав людини.
Під час судового розгляду встановлено недостатність одного лише посилання слідчого на те, що майно є речовим доказом по даній справі, а тому таке майно підлягає арешту.
Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях в тому числі щодо України констатував, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна із сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов"язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами ( див. п. 46 рішення у справі " Устименко проти України", п.п. 51,52 рішення у справі " Рябих проти Росії", п. 31 рішення у справі " Марушин проти Росії", п. 61 рішення у справі "Брумареску проти Румунії").
Основною метою ст. 1 Першого протоколу до конвенції є запобігання свавільному захопленню власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому ЄСПЛ постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини ( рішення у справах Sperrong and Lonnroth v Sweden» від 23.09.82, «новоселець кий проти України» від 11.03.2003, «Федоренко проти України» від 1.06.2006).
Відповідно до положень статті 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Як встановлено слідчим суддею, на даний час усі необхідні слідчі та процесуальні дії в тому числі експертизи, призначені у кримінальному провадженні №0000140, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України з використанням автомобіля «Volkswagen Tiguan», 2019 р.в., р.н. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , проведені, підозра власнику автомобіля ОСОБА_6 не оголошувалась, конфіскація та спеціальна конфіскація санкцією ч. 2 ст. 286 КК України не передбачена, а тому в накладенні арешту на майно відпала потреба.

З На підставі вище викладеного, враховуючи норми Конституції України, ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03 червня 2016 року №5 " Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», дослідивши надані матеріали, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає до задоволення.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст. ст. 100, 170, 171,174, 309 КПК України, ст. 321 ЦК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.
Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 30.04.2021 у кримінальному провадженні №0000140, а саме на автомобіль «Volkswagen Tiguan», 2019 р.в., р.н. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , шляхом скасування заборони власнику автомобіля, чи будь-якій іншій особі користуватися вказаним автомобілем, без права відчуження, розпорядження та вчинення інших дій (переобладнання, ремонту) із вказаним транспортним засобом.

Зобов`язати слідчого третього слідчого відділу (з місцем дислокації у м. Рівному) СУ ТУ ДБР ОСОБА_4 передати безоплатно автомобіль «Volkswagen Tiguan», 2019 р.в., р.н. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який поміщено на зберігання на території спеціального майданчика для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів що за адресою: с. Привільне, Дубенського району, Рівненської області, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як його власнику на відповідальне зберігання під розписку про забезпечення його схоронності.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1