Провадження № 11-кп/4820/533/21
Справа № 688/768/21 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія : ч.3 ст.185 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому та в режимі відеоконференції з Шепетівським міськрайонним судом Хмельницької області кримінальне провадження, внесене до єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000031 від 01 березня 2021 року, за апеляційною скаргою прокурора на вирок Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 20 травня 2021 року,
в с т а н о в и л а :
Цим вироком

ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не працює, неодруженого, особи з інвалідністю 3-ї групи, судимого вироком Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 11 березня 2021 року за ч.1 ст.357, ч.3 ст.185, ст.ст.70, 75, 76 КК України на 3 роки позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки;
визнано винуватим за ч.3 ст.185 КК України та призначено покарання у виді 3 років 9 місяців позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом часткового складання покарань, призначених за цим вироком та попереднім вироком Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 11 березня 2021 року, визначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_8 ухвалено залишити попередній тримання під вартою.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 ухвалено рахувати з 16 березня 2021 року, зараховано у строк відбування покарання строк тримання під вартою з 16 березня 2021 року до 20 травня 2021 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_8 про відшкодування майнової та моральної шкоди задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 2 150 грн майнової шкоди та 5 000 грн моральної шкоди, а всього 7 150 (сім тисяч сто п`ятдесят) грн.

Судом вирішено питання речових доказів та процесуальних витрат.
За вироком суду, 01 березня 2021 року близько 02-ї год ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з метою викрадення чужого майна, таємно, через незамкнені двері проник до будинку свого сусіда ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 , зайшов у спальну кімнату, в якій у той час спав потерпілий, та умисно, повторно, таємно з кишені піджака, який висів у шафі, викрав грошові кошти в сумі 2 150 грн (одна купюра номінальною вартістю 1000 грн., одна купюра номінальною вартістю 200 грн., дев`ять купюр номінальною вартістю 100 грн. кожна, одна купюра номінальною вартістю 20 грн. та три купюри номінальною вартістю по 10 грн. кожна), які належать потерпілому ОСОБА_9 , після чого із викраденими грошовими коштами покинув місце події та розпорядився ними на власний розсуд.

Усього ОСОБА_8 викрав грошові кошти потерпілого ОСОБА_9 у сумі 2 150 грн.

Таким чином, ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.185 КК України, умисні дії, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднані з проникненням у житло, вчинене повторно.

В апеляційній скарзі прокурор просив вирок Шепетівського міськрайонного суду від 20 травня 2021 року стосовно ОСОБА_8 в частині призначеного йому покарання змінити та вважати останнього засудженим за ч.3 ст.185 КК України до покарання у вигляді 3 років 9 місяців позбавлення волі.

Крім того, вирок Шепетівського міськрайонного суду від 11 березня 2021 року стосовно ОСОБА_8 виконувати самостійно та виключити з резолютивної частини вироку Шепетівського міськрайонного суду від 20 травня 2021 року посилання на призначення ОСОБА_8 остаточного покарання на підставі ч.4 ст.70 КК України.

Не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації дій обвинуваченого, прокурор уважав, що вирок суду першої інстанції підлягає зміні в частині призначеного останньому покарання у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.
Посилався на те, що при призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 остаточного покарання за сукупністю злочинів на підставі ч.4 ст.70 КК України і застосуванні принципу часткового складання покарань, одне з яких необхідно відбувати реально, та покарання за попереднім вироком, від якого ОСОБА_8 звільнено з випробуванням, судом першої інстанції допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосовано закон, який не підлягав застосуванню, що згідно з п.4 ч.1 ст.409 та п.2 ч.1 ст.413 КПК України є підставою для зміни судового рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду з викладом змісту оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги; прокурора ОСОБА_6 на підтримання апеляційної скарги з викладених у ній мотивів; пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 які не заперечували проти задоволення апеляційної скарги; перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про таке.

Апеляційний перегляд оскаржуваного вироку здійснюється у відповідності з вимогами ч.1 ст.404 КПК України, в межах поданої апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності винуватості, правильності кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.3 ст.185 КК України в апеляційній скарзі не оспорюються, тому в цій частині вирок не перевіряється.

Доводи апеляційної скарги прокурора щодо неправильного застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність знайшли своє підтвердження під час перегляду вироку апеляційним судом та є обґрунтованими.
Згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як самими засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Окрім того, відповідно до ч.1 ст.70 КК України, при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.
Згідно ч.4 ст.70 КК України, за правилами, передбаченими в ч.ч.1-3 цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку.
Установлено, що вироком Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 11 березня 2021 року ОСОБА_8 засуджено за ч.1 ст.357, ч.3 ст.185, ст.ст.70, 75, 76 КК України на 3 роки позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки за злочини, вчиненні упродовж вересня листопада 2020 року.
Оскаржуваним вироком Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 20 травня 2021 року ОСОБА_8 визнано винуватим за ч.3 ст.185 КК України на 3 роки 9 місяців позбавлення волі за злочин, вчинений 01 березня 2021 року.
Згідно усталеної судової практики, коли особа, щодо якої було застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.
Таким чином, суд першої інстанції призначивши обвинуваченому ОСОБА_8 остаточне покарання за сукупністю злочинів на підставі ч.4 ст.70 КК України, застосував принцип часткового складання покарань, одне з яких необхідно відбувати реально, та покарання за попереднім вироком, від якого ОСОБА_8 звільнено з випробуванням, чим вчинив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосував закон, який не підлягав застосуванню.

З огляду на викладене, колегія суддів уважає доводи апеляційної скарги прокурора такими, що підлягають задоволенню, оскільки наявні підстави для зміни вироку суду щодо ОСОБА_8 в частині призначеного покарання.

Керуючись ст.ст. 407, 418, 419, 426 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 20 травня 2021 року стосовно ОСОБА_8 в частині призначеного покарання змінити.

ОСОБА_8 вважати засудженим за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді 3 років 9 місяців позбавлення волі.

Виключити із резолютивної частини вироку посилання на призначення ОСОБА_8 остаточного покарання на підставі ч.4 ст.70 КК України.

Вирок Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 11 березня 2021 року стосовно ОСОБА_8 виконувати самостійно.

У решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому її копії.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4