Дата документу 26.10.2021
Справа № 332/1166/19
Провадження № 1-кп/334/225/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2021 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який має неповну середню освіту, не працевлаштованого, не одруженого, інваліда 3- ї групи, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засудженого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України

ВСТАНОВИВ:
На розгляді Ленінського районного суду м. Запоріжжя знаходиться кримінальне провадження №0000072 від 15.01.2019 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст. 115 КК України.

В судовому засіданні стороною захисту заявлено клопотання, викладене письмово адвокатом ОСОБА_6 05.12.2019, про доручення органу досудового розслідування провести слідчі дії (слідчий експеримент) за участю потерпілого ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_4 і судово-медичного експерта ОСОБА_10 , який попередньо проводив судово-медичну експертизу потерпілого, з метою встановлення обставин та механізму нанесення тілесних ушкоджень, оскільки показання потерпілого і свідків не узгоджуються і є незрозумілими стороні захисту.

Прокурор проти задоволення клопотання заперечував, посилаючись на його необґрунтованість.

Відповідно до положень ч.3, ч.4 ст. 333 КПК України у разі, якщо під час судового розгляду виникне необхідність у встановленні обставин або перевірці обставин, які мають істотне значення для кримінального провадження, і вони не можуть бути встановлені або перевірені іншим шляхом, суд за клопотанням сторони кримінального провадження має право доручити органу досудового розслідування провести певні слідчі (розшукові) дії. У разі прийняття такого рішення суд відкладає судовий розгляд на строк, достатній для проведення слідчої (розшукової) дії та ознайомлення учасників судового провадження з її результатами. Під час розгляду клопотання суд враховує значення обставин, про встановлення або перевірку яких просить особа, яка звернулася з ним, можливість їх встановлення або перевірки шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та причини, з яких не були здійснені належні дії для їх встановлення чи перевірки на стадії досудового розслідування.

Згідно ст. 240 КПК України слідчий експеримент проводиться з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань.

На думку суду, стороною захисту не доведено, що встановлення або перевірка зазначених у клопотанні обставин не можуть бути встановлені або перевірені іншим шляхом, крім як проведення слідчого експерименту, не наведено суду причин, з яких не були здійснені належні дії для їх встановлення чи перевірки на стадії досудового розслідування, відсутнє обґрунтування залучення до слідчого експерименту судово-медичного експерта ОСОБА_10 .

Згідно матеріалів кримінального провадження, зазначені у клопотанні свідки, потерпілий, були допитані в ході судового розгляду кримінального провадження. Під час їх допиту сторона захисту в повній мірі мала можливість і скористалася своїми правами, передбаченими ст. 352 КПК України.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що клопотання необґрунтоване і задоволенню не підлягає.

Прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою строком на 60 днів, оскільки термін дії застосованого відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою спливає 01.11.2021. В обґрунтування клопотання вказує, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які існували при обранні запобіжного заходу, продовжують існувати. Зокрема, з урахуванням тяжкості інкримінованого злочину, даних про особу обвинуваченого, вказує на наявність обґрунтованих підстав вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду з метою уникнення покарання, може вчинити інше кримінальне правопорушення. Застосування більш м`якого запобіжного заходу прокурор вважає недостатнім для їх запобігання.
Обвинувачений та його захисник заявили клопотання про зміну запобіжного заходу на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою. В обґрунтування клопотання вказується, що ОСОБА_4 перебуває під вартою з 2019 року, судовий розгляд кримінального провадження триває понад три роки, що відповідно до практики ЄСПЛ є фактичним порушенням «розумного строку» розгляду справи (виходячи з критеріїв складності кримінального провадження). ОСОБА_4 не намагається затягувати розгляд справи, при цьому у 2021 року справа фактично по суті не розглядалась, а вирішувались лише клопотання щодо продовження дії запобіжного заходу відносно обвинуваченого. Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необґрунтованими і носять формальний характер.

В обґрунтування клопотання також вказують, що прокурор не довів наявності ризиків і неможливості їм запобігти шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, та посилаються на думку потерпілого, на те, що обвинувачений має постійне місце проживання, є інвалідом 3 групи та отримує дохід у виді пенсії, на наявність у нього ряду тяжких захворювань, на неможливість оформлення спадщини після смерті матері у зв`язку з перебуванням у слідчому ізоляторі та неможливість приймати участь у судових засіданнях у цивільній справі за позовом АТ «КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором та належним чином здійснювати захист своїх прав. Також захисник вказує як на підставу для зміни запобіжного заходу ту обставину, що перебування ОСОБА_4 у слідчому ізоляторі знижує якість надання йому правової допомоги через впровадження у Запорізькій області карантинних обмежень «червоної зони», і що адвокатом в інтересах ОСОБА_4 подано скаргу до Європейського Суду з прав людини.

Розглянувши клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, клопотання захисника та обвинуваченого про зміну запобіжного заходу, заслухавши думку учасників процесу, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно матеріалів кримінального провадження, відносно обвинуваченого ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, термін дії запобіжного заходу продовжувався судом відповідно до ст.331 КПК України, наразі термін дії запобіжного заходу спливає 01.11.2021. До вказаної дати кримінальне провадження не може бути завершеним, оскільки після з`ясування обставин кримінального провадження та перевірки їх наданими доказами, судом було задоволено клопотання сторони захисту про допит свідків для доповнення судового розгляду, що унеможливило закінчення судового розгляду кримінального провадження у вказаний строк.

При вирішенні питання щодо запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 суд виходить з того, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, що у сукупності з іншими обставинами є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування, як про це зазначив у ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001.

Суд враховує дані щодо особи обвинуваченого. Так, ОСОБА_4 не працював, маючи третю групу інвалідності, у зв`язку з якою йому була протипоказана лише тяжка фізична робота, робота на висоті та в нічний час. Він розведений, згідно його пояснень з дружиною стосунки підтримують, однак проживають окремо, на утриманні інших осіб не має. Зазначене свідчить про відсутність у нього усталених соціальних зв`язків за місцем його проживання.

Вказані обставини в сукупності з тяжкістю вчиненого діяння і усвідомленням міри покарання, що загрожує у разі доведеності його вини за результатами розгляду кримінального провадження, дозволяє дійти висновку про існування реального ризику ухилення обвинуваченого від суду.

Судом враховується, що ОСОБА_4 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ст. 296 КК України (грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом), що свідчить про його схильність до протиправної поведінки та вчинення злочинів, і чим підтверджується наявність ризику вчинення іншого кримінального правопорушення.

Відтак, суд вважає доведеним, що підстави, які були враховані при обранні ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, наразі не змінились і продовжують існувати.

При цьому судом також враховуються дані про стан здоров`я ОСОБА_4 , який за даними Філії ЦОЗ ДКВС України в Запорізькій області, має ряд захворювань, у зв`язку з якими отримує дієтичне харчування та амбулаторне лікування згідно з наявною патологією, погіршення стану немає. За даними Філії ЦОЗ ДКВС України в Запорізькій області станом на 21.10.2021 ОСОБА_4 перебуває під диспансерним наглядом лікаря-терапевта. З 27.01.2021 йому повторно була призначена третя група інвалідності, згідно рекомендацій має отримувати лікування два рази на рік. На теперішній час стан здоров`я ОСОБА_4 задовільний, скарг не виказує, отримує планове амбулаторне лікування, дієтичне харчування.

Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що прокурором доведено наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, які не зменшилися і є дійсними, та неможливість їх запобіганню шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Клопотання сторони захисту щодо достатності застосування більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, суд вважає необґрунтованим. У клопотанні не йдеться про конкретний вид запобіжного заходу, у зв`язку з чим суд враховує неможливість обрання таких запобіжних заходів як застава та особиста порука з огляду на положення КПК України щодо підстав та порядку їх застосування.

В обґрунтування свого клопотання сторона захисту посилається на наявність у обвинуваченого зареєстрованого місця проживання, однак це не є переконливою обставиною для застосування відносно ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, такого як домашній арешт.

Щодо доводів клопотання сторони захисту про тривалість судового розгляду кримінального провадження, суд звертає увагу на такі чинники, як складність кримінального провадження і його значний обсяг, так і на процесуальну поведінку сторони захисту. Так, у січні 2021 року, після дослідження всіх доказів у справі, ОСОБА_4 заявив клопотання про заміну захисника у зв`язку з розходженням позиції захисту з адвокатом ОСОБА_6 , яке з метою недопущення порушення права на захист було задоволено судом.

За дорученням регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги для захисту ОСОБА_4 було призначено адвоката ОСОБА_11 . Судове засідання 03.02.2021 було відкладено за клопотанням захисника ОСОБА_11 для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, 25.02.2021 судове засідання було відкладено у зв`язку з неявкою захисника. В судове засідання 01.04.2021 захисник не з`явився, у зв`язку з чим для невідкладного розгляду клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу за дорученням регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги для захисту ОСОБА_4 було призначено адвоката ОСОБА_12 .

У травні 2021 року суд допитав обвинуваченого і відклав судове засідання за клопотанням сторони захисту для підготовки клопотань про доповнення судового слідства.

В судовому засіданні 08.07.2021 розгляд кримінального провадження було відкладено для ознайомлення сторін з матеріалами кримінального провадження і у зв`язку з заявою обвинуваченого про намір залучити до участі у кримінальному провадженні іншого захисника у зв`язку з розходженням позиції захисту. В наступні судові засідання 26.07.2021 і 30.08.2021 не з`явився жоден захисник, у зв`язку з чим суд не міг завершити судовий розгляд кримінального провадження.

В судовому засіданні 02.09.2021 суд прийняв відмову ОСОБА_4 від захисника ОСОБА_11 і допустив до участі у кримінальному провадженні захисника ОСОБА_13 на підставі укладеного між ним і ОСОБА_4 договору про надання правової допомоги, розгляд справи відклав для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

В судове засідання 21.09.2021 захисник ОСОБА_13 не з`явився, у зв`язку з чим розгляд справи не проводився. В судовому засіданні 21.10.2021 захисником було заявлено клопотання про доповнення судового слідства та виклик додаткових свідків сторони захисту. Суд клопотання задовольнив та оголосив перерву до 26.10.2021 для забезпечення їх явки. В судовому засіданні 26.10.2021 стороною захисту після допиту свідків було заявлено клопотання в порядку ст. 333 КПК України про доручення органу досудового розслідування провести слідчу дію (слідчий експеримент).

При цьому суд відмічає, що в судових засіданнях 21.10.2021 та 26.10.2021 стороною захисту заявлялися та підтримувалися письмові клопотання захисника ОСОБА_6 щодо додаткового допиту свідків та надання доручення органу досудового розслідування провести слідчу дію (слідчий експеримент). Саме неодноразова зміна захисника та пов`язані з цим відкладення судового розгляду негативно вплинули на тривалість судового розгляду кримінального провадження.

Посилання сторони захисту у клопотанні про зміну запобіжного заходу на неможливість оформлення спадщини після смерті матері у зв`язку з перебуванням у слідчому ізоляторі, суд вважає необґрунтованим, оскільки за чинним законодавством України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Захисником не наведено жодних обставин, які перешкоджають ОСОБА_4 подати заяву про прийняття спадщини у встановленому законом порядку та реалізувати свої спадкові права.

Також є необґрунтованими доводи клопотання про порушення права ОСОБА_4 на захист своїх цивільних прав щодо неможливості ОСОБА_4 приймати участь у судових засіданнях з розгляду цивільної справи за позовом АТ «КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, оскільки відповідно до цивільного процесуального законодавства ОСОБА_4 має право і можливість особисто брати участь у судових засіданнях в режимі відеозв`язку з приміщення слідчого ізолятора, або через свого представника (залученого на підставі договору або в порядку безоплатної правової допомоги).

Впровадження у Запорізькій області карантинних обмежень «червоної зони» і подання адвокатом в інтересах ОСОБА_4 скарги до Європейського Суду з прав людини, на думку суду, також не є тими обставинами, які спростовують існування ризиків переховування обвинуваченого від суду і вчинення інших кримінальних правопорушень, та які доводять можливість обрання щодо обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.

Таким чином, крім наявності вищезазначених ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які не змінилися, не зменшилися і є дійсними, суд оцінює в сукупності вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватими, встановлені обставини щодо роду його занять, соціальних зв`язків за місцем проживання, стану здоров`я, та приходить до висновку, що запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості злочину, в якому обвинувачується ОСОБА_4 , даним про особу обвинуваченого. Інші запобіжні заходи, не пов`язані з триманням під вартою, не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого і не зможуть запобігти наявним ризикам.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 строком на 60 днів є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Підстав для зміни запобіжного заходу і задоволення клопотання сторони захисту судом не встановлено.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183,194, 331, 333, 372 КПК України,

УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про доручення органу досудового розслідування провести слідчі дії (слідчий експеримент) за участю свідків, обвинуваченого і судово-медичного експерта відмовити.

Клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 днів до 24.12.2021 року.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Оголошення повного тексту ухвали 27.10.2021 о 10-00 год.

Суддя: ОСОБА_1