КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/5376/2021 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 199 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 жовтня 2021 року місто Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в режимі відеоконференцзвязку з КМП "1-А ЛМКЛ ІМ. КНЯЗЯ ЛЕВА", де перебувала підозрювана ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_7 апеляційну скаргу прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 26 серпня 2021 року,

за участі:
прокурора ОСОБА_9 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_10 ,

підозрюваної ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 26.08.2021 року відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_11 , погоджене прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною цілодобово залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , строком до 24.10.2021 року, із покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки Козацьке, Балтського району, Одеської області, українки, громадянки України, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

яка підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, у якій просив ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 26.08.2021 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор зазначає, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України.
На думку сторони обвинувачення, ризики, визначені ч. 1 ст. 177 КПК України в повній мірі підтверджені доданими до клопотання документами, у зв`язку із чим слідчий суддя повинен був частково задовольнити клопотання слідчого, а не відмовляти повністю в його задоволенні. Тому прокурор вважає постановлену ухвалу слідчого судді із істотним порушенням норм кримінально-процесуального закону.

В подальшому прокурор ОСОБА_8 подав доповнення до апеляційної скарги, в яких зазначає, що при постановленні оскаржуваної ухвали слідчий суддя не мотивував та не конкретизував висновок щодо достатності застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою та не встановив факт ненадання або неналежного надання медичної допомоги підозрюваній ОСОБА_6 у ДУ «Київський слідчий ізолятор».

При цьому сторона обвинувачення звертає увагу суду, що відносно ОСОБА_6 проведено негласні слідчі (розшукові) дії, під час яких зафіксовано збут останньою наркотичних речовин та обговорення способу конспірації при продажі наркотичних речовин. Також зазначає, що ризики відносно підозрюваної, зокрема впливу на свідків, інших підозрюваних у кримінальному провадженні, вчиняти інші кримінальні правопорушення, переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду не втратили актуальності.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав доповнену апеляційну скаргу та просив її задовольнити в повному обсязі, пояснення підозрюваної та її захисників, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Як вбачається з наданих в апеляційний суд матеріалів, управлінням розслідування особливо тяжких злочинів ГСУ НП України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000014 від 13.01.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 306, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311, ч. 3 ст. 313 КК України.

29.06.2021 року о 16 год. 10 хв. ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України та в цей же день повідомлено про підозру за фактом незаконного придбання, зберігання, перевезення з метою збуту, а також незаконного збуту наркотичних засобів, в особливо великих розмірах, в складі злочинної організації, тобто у кримінальних правопорушеннях, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України.

30.06.2021 року ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва до ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 27.08.2021 року.

20.08.2021 року старший слідчий в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_11 за погодженням прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 звернувся до Святошинського районного суду міста Києва з клопотанням про продовження застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

26.08.2021 ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва року відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_11 , погодженого прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною цілодобово залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , строком до 24.10.2021 року, із покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Розглядаючи клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо слідчий та прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу

Згідно з вимогами ст. ст. 197, 199 КПК України за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на такий, що не пов`язаний з ізоляцією від суспільства, строк тримання підозрюваного під вартою може бути продовжений у разі неможливості закінчення досудового розслідування в частині доведеного обвинувачення в строки, встановлені статтею 219 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий або прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення та наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, але не доведе недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
За результатами апеляційного перегляду ухвали слідчого судді місцевого суду зазначені вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею належно дотримано.
Під час розгляду клопотання органу досудового розслідування про продовження застосування щодо підозрюваної ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою судом з`ясовано питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні прокурора підстав для продовження застосування такого запобіжного заходу, передбачених статтею 177 КПК України.
Слідчий суддя, під час розгляду клопотання слідчого про продовження ОСОБА_6 строку тримання під вартою, на думку колегії суддів, правильно встановив, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні останньою кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України.

Як вбачається з ухвали слідчого судді, журналу судового засідання та технічного запису, на основі наданих прокурором матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя дослідив клопотання і матеріали, які його обґрунтовують, та встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні органу досудового розслідування та доданих до нього матеріалах.

Крім того, слідчий суддя на даному етапі кримінального провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні прокурора та доданих до нього матеріалах дані, у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованих їй кримінальних правопорушень.

Згідно повідомлення про підозру від 29.06.2021 року дії ОСОБА_6 кваліфіковано за ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України, при цьому наведено виклад фактичних обставин кримінальних правопорушень у вчиненні яких остання підозрюється.

Якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_6 до вчинення вищевказаних кримінальних правопорушень, в клопотанні та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої останній підозри.

Отже, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування стосовно обґрунтованості повідомленої ОСОБА_6 підозри, чогось очевидно недопустимого чи такого, що не підтверджується доказами, не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Перевіряючи доводи клопотання органу досудового розслідування на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, на тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_6 у разі визнання її винної у вчинених злочинах, а також з огляду на характер та досить високий ступінь суспільної небезпечності самих злочинів, у вчиненні яких остання підозрюється. Зокрема, наявні в матеріалах кримінального провадження докази і обставини, на які посилається старший слідчий в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_11 у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що наведені у клопотанні ризики не втратили свою актуальність, зокрема враховуючи специфіку інкримінованого підозрюваній кримінального правопорушення, остання все ще може впливати на свідків, інших підозрюваних у даному кримінальному правопорушенні, вчинити інше правопорушення, переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду.

Разом з цим колегія суддів приходить до висновку, що заявлені у клопотанні ризики в сукупності з тяжкістю злочину не можуть слугувати виключною підставою для тримання підозрюваної під вартою.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини, яке згідно ч. 5 ст. 9 КПК України, які є джерелом законодавства, у справі «Бойченко проти Молдови» № 41088/05, рішення від 11 липня 2006 року - «одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу». А у справі «Мамедова проти Росії» № 7064/05, рішення від 01 червня 2006 року Європейський суд дійшов такого висновку: «посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальний елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребує позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».

Дослідивши матеріали провадження, слідчий суддя правильно встановив, що з урахуванням встановлених обставин про особу підозрюваної, її віку та стану здоров`я, зокрема медичні застереження, відповідно до яких ОСОБА_6 у березні 2021 року перехворіла на COVID-19, у результаті чого загострились наявні у неї хронічні хвороби: постінфарктний кардіосклероз (із 06.08.2018 року), гіпертонічна хвороба ІІ ст. із частими гіпертонічними кризами, емфізема легень ІІІ ст., хронічна ниркова недостатність ІІІ ст., цукровий діабет (важка форма), для запобігання зазначеним ризикам достатньо застосувати більш м`який запобіжний захід, а саме цілодобовий домашній арешт із покладенням на підозрювану обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, оскільки даний запобіжний захід відповідатиме інтересам досудового розслідування та водночас здатний забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної.
Колегія суддів погоджується з висновком, що клопотання про продовження строку тримання під вартою та додані до нього матеріали не містять переконливого обґрунтування, що тільки запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який є винятковим, зможе забезпечити належне виконання підозрюваною процесуальних обов`язків.
Про можливість застосування щодо ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, а саме цілодобового домашнього арешту, з покладенням на останню обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, свідчать не тільки конкретні обставини цього кримінального провадження, а і дані, які характеризують особу підозрюваної.

Відповідно до листа начальника Відділу поліції № 2 Львівського районного управління поліції № 1 від 13.09.2021 року, ОСОБА_6 згідно бази ІТС ІПНП в період часу застосування щодо неї запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, до адміністративної відповідальності не притягувалась, скарг та заяв на останню не надходило, порушень публічного порядку, громадської безпеки не допускала, порушень покладених обов`язків виявлено не було.
Крім того колегія суддів враховує той факт, що згідно наданої захисником копії медичної карти стаціонарного хворого № 3025 від 30.09.2021 року, підозрювана ОСОБА_6 з 30.09.2021 року та під час перегляду апеляційним судом апеляційної скарги прокурора, перебуває на стаціонарному лікуванні КМП "1-А ЛМКЛ ІМ. КНЯЗЯ ЛЕВА" з попереднім діагнозом не госпітальна двобічна пневмонія ІІІ кл.гр. ДН. ІІІ, гіпертонічна хвороба ІІ стадія, ступінь 3, ризик дуже високий, гіпертонічний криз (від 28-29/9/2021), неускладнений, ІХС: дифузний кардіосклероз, СН ІІВ ст. ІІІ ФК, метаболічний синдром: аліментарно-конституційне ожиріння ІІІ ст., порушення толерантності до вуглеводів/Цукровий діабет, тип 2, середньої важкості, субкомпенсований, варикозна хвороба нижніх кінцівок, хронічний панкреатит, ст. нестійкої ремісії, двобічний гонартроз ПФС ІІ.
Саме сукупність цих обставин переконливо свідчить, що підозрюваній ОСОБА_6 з огляду на стан її здоров`я вмотивовано застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, який полягає у забороні цілодобово залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , строком до 24.10.2021 року.
Крім того, для забезпечення виконання підозрюваною ОСОБА_6 процесуальних обов`язків в даному кримінальному провадженні, слідчий суддя поклав на неї передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язки.
Колегія суддів погоджуються з таким рішенням слідчого судді та вважає, що органом досудового розслідування не доведено суду виняткових обставин, які б виправдовували подальше обмеження права підозрюваної ОСОБА_6 на свободу та свідчили б про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів. Не доведено даних обставин прокурором також під час апеляційного розгляду.
Таким чином колегія суддів приходить до висновку, що під час розгляду клопотання слідчий суддя обґрунтовано застосував до підозрюваної саме запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, що в сукупності із встановленими конкретними обставинами кримінального провадження в повній мірі відповідає практиці Європейського суду з прав людини та статті 5 Конвенції, положення якої вказують, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність, нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Слідчий суддя при розгляді клопотання повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує застосування запобіжних заходів, в тому числі і у вигляді домашнього арешту, при цьому вислухавши та врахувавши пояснення всіх учасників судового розгляду дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту та належним чином мотивував своє рішення.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів не виявлено.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що зазначені в апеляційній скарзі прокурора доводи щодо порушення слідчим суддею вимог кримінального процесуального закону є необґрунтованими, у зв`язку з чим вказана апеляційна скарга підлягає відхиленню, а оскаржувана ухвала слідчого судді залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 176 178, 181, 183, 194, 196, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів
УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 26 серпня 2021 року, якою відмовлено у задоволенні клопотаннястаршого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_11 , погоджене прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною цілодобово залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , строком до 24.10.2021 року, із покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________________ _______________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4