Справа № 352/686/20
Провадження № 1-кп/352/78/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2021 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

потерпілої ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську кримінальне провадження з обвинувальним актом внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000271 від 10.07.2019 р. по обвинуваченню :

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , з неповною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, утриманці відсутні, українця, громадянина України, не військовозобов`язаного, депутатом будь-якої ради не обирався, раніше не судимого, якому пам`ятка про його права та обов`язки вручено, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України, -

в с т а н о в и в :

підсудний ОСОБА_8 , вчинив таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням в житло.

Вказане кримінальне правопорушення підсудний вчинив при наступних обставинах:

09.07.2019 року приблизно о 03 год. 00 хв., ОСОБА_8 , переслідуючи неправомірний умисел на вчинення крадіжки чужого майна, прибув до території житлового будинку, в якому проживає його рідна сестра ОСОБА_10 , за адресою: АДРЕСА_2 .

Реалізуючи свій неправомірний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, ОСОБА_8 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переконавшись в тому, що за його протиправними діями ніхто не спостерігає, скориставшись тим, що власник та постійно проживаючі у будинку особи на час вчинення злочину спали, через незачинену хвіртку незаконно проник на територію житлового господарства АДРЕСА_2 .

Після цього, продовжуючи свої протиправні дії, спрямовані на таємне викрадення чужого майна, бажаючи довести неправомірний умисел до кінця, ОСОБА_8 виявив відчинені вхідні двері будинку, через які незаконно проник всередину приміщення жилого будинку.

Перебуваючи в приміщенні будинку, ОСОБА_8 , попередньо знаючи про положення речей в будинку, відшукав у коридорному приміщенні будинку на другому ярусі дерев`яного дитячого ліжка мобільний телефон марки «Samsung» мод. «Galaxy A-7», в корпусі синього кольору ІМЕІ: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , вартістю 4 830 грн., у комплекті із сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Київстар» (номер зв`язку НОМЕР_3 ), вартістю 50 грн., без грошових коштів на рахунку, який належить потерпілій ОСОБА_10 , і таємно викрав його.

В подальшому, отримавши реальну можливість розпорядитися викраденим майном на власний розсуд, ОСОБА_8 покинув місце вчинення злочину та направився додому в м. Івано-Франківськ. По дорозі додому ОСОБА_8 , не бажаючи бути виявленим у скоєнні крадіжки, із викраденого мобільного телефону від`єднав та викинув сім-картку оператора мобільного зв`язку «Київстар». Внаслідок своїх неправомірних дій обвинувачений ОСОБА_8 спричинив потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 4 880 грн.

Далі, 09.07.2019 р. в післяобідній час, перебуваючи в м. Івано-Франківську

по вул. П.Тичини, біля промислового ринку «ВОТУМ», викрадене майно, а саме мобільний телефон марки «Samsung» мод. «Galaxy A-7», ОСОБА_8 з метою його збуту передав своєму знайомому ОСОБА_11 , якого переконав у тому, що викрадене майно належить йому особисто.

Того ж дня, приблизно о 17 год. знайомий ОСОБА_8 - ОСОБА_11 , виконуючи прохання останнього, будучи переконаним у законності володіння майном та не будучи обізнаним із злочинними намірами останнього, перебуваючи в приміщенні відділення філії ломбарду ТОВ «Монета і Компані» Повного товариства «Ломбард заставне товариство «Діамантовий дім» в м. Івано-Франківську, по вул. Новгородська, 32, викрадений мобільний телефон марки «Samsung» мод. «Galaxy A-7», використав як предмет кредитно-заставного договору № 07719283 від 09.07.2019 р. на суму 600 грн., а отримані грошові кошти передав ОСОБА_8 .

В подальшому, ОСОБА_8 вирученими грошовими коштами в сумі 600 грн., розпорядився на власний розсуд, витративши на власні потреби.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_8 свою вину у вчиненні пред`явленого йому в обвинувальному акті злочину визнав повністю, в скоєному щиро розкаявся і вибачившись перед потерпілою дав суду показання, в яких повністю підтвердив обставини скоєного ним кримінального правопорушення вищенаведених у вироку. Підсудний просить суд суворо його не карати та при призначенні покарання врахувати, що всі неправомірні діяння скоїв внаслідок надзвичайно скрутного матеріального становища для придбання продуктів харчування, оскільки декілька днів не їв. Заподіяні потерпілій матеріальні збитки відшкодував в повному обсязі в добровільному порядку.

Потерпіла ОСОБА_10 в судовому засіданні дала суду показання про те, що зранку 09.07.2019 р. виявила крадіжку належного їй мобільного телефону марки «Samsung» мод. «Galaxy A-7» з середини приміщення власного житлового будинку розташованого в АДРЕСА_2 . Про факт крадіжки вона повідомила в правоохоронні органи. Через деякий час працівники поліції повідомили їй, що крадіжку скоїв її рідний брат ОСОБА_8 . Якщо б їй було раніше відомо про те, хто викрав її мобільний телефон, то до поліції б не зверталася. Також ствердила, що їй дійсно повністю відшкодовано спричинену обвинуваченим шкоду в добровільному порядку, жодних претензій до останнього немає. Просить суд кримінальне провадження відносно обвинуваченого розглядати за його відсутності та не призначати ОСОБА_8 суворе покарання.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_8 в судовому засіданні вину визнав повністю, а також те, що він не оспорює фактичні обставини вказані в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів, розуміє неможливість в подальшому оскаржувати дані фактичні обставини в апеляційному порядку, а тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, дослідження доказів відносно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, судом визнано недоцільним та обмежено обсяг доказів, що підлягають дослідженню, допитом підсудного, потерпілої та дослідженням доказів, які характеризують особу ОСОБА_8 . Обвинувачений, потерпіла та інші учасники процесу не заперечували проти обмеженого порядку дослідження доказів, при цьому суд переконався, що останні правильно розуміють зміст ст. 349 КПК України.

Таким чином, оцінивши та проаналізувавши здобуті в судовому засіданні всі докази по даному кримінальному провадженню в їх сукупності з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, суд приходить до переконання, що дії ОСОБА_8 правильно кваліфіковано за ст. 185 ч. 3 КК України, так як він вчинив таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням в житло.

У ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 р. «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі Суд)передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

При цьому суд обгрунтовано посилається на практику Європейського суду з прав людини, який у своєму рішенні у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини, суд при призначенні покарання обвинуваченому, відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує характер і ступінь суспільної небезпечності скоєного злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також те, що покарання має бути необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів і те, що згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Обтяжуючі відповідальність підсудного обставини судом не встановлено.

До пом`якшуючих обставин суд відносить те, що підсудний в скоєному щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, заподіяні злочином збитки відшкодував потерпій в повному обсязі в добровільному порядку.

Крім того, вирішуючи питання про призначення підсудному покарання, суд приймає до уваги думку потерпілої щодо несуворості призначуваного підсудному покарання, а також враховує і те, що підсудний не одружений та утриманців немає; має постійне місце проживання, де проявляє антигромадську поведінку; не працюючи веде паразитичний спосіб життя; раніше до кримінальної відповідальності не притягувався; перебуває на диспансерному обліку в ОНД з приводу наркологічних захворювань з 12.01.2016 р. з діагнозом «розлади психіки і поведінки внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності»; на обліку в ОПНЛ не перебуває, має незадовільний стан здоров`я.

З врахуванням всіх вищеперелічених обставин, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_8 можливе без ізоляції його від суспільства, а тому призначаючи покарання у вигляді позбавлення волі, суд застосовує щодо підсудного норми ст. 75 КК України з встановленням іспитового строку та покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України.

Крім того, на переконання суду, призначене покарання обвинуваченому ОСОБА_8 відповідає також принципу співрозмірності конкретного злочинного діяння, вчиненого ним, з покаранням призначеним останньому.

Питання про речові докази та питання відшкодування судових витрат понесених на залучення експертів, суд вирішує відповідно до вимог ст.ст. 100, 124 КПК України.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 не обирався, як і підстави для його обрання останньому на даній стадії процесу суд не вбачає.

Цивільний позов по даному кримінальному провадженні не заявлявся.

Керуючись ст.ст. 342 - 376 КПК України, суд,-

у х в а л и в :

ОСОБА_8 визнати винним у скоєнні злочину передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України та призначити йому покарання у виді трьох років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, обвинуваченого ОСОБА_8 від відбування призначеного судом покарання звільнити з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю два роки.

Згідно ст. 76 КК України, покласти на обвинуваченого ОСОБА_8 : обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 не обирався, як і підстави для його обрання останньому до вступу вироку в законну силу відсутні.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави (, розрахунковий рахунок -9002, банк отримувача ГУДКСУ в Івано-Франківській області, код банку отримувача 899998) 471,03 грн. понесених по даному кримінальному провадженню судових витрат за проведення Івано-Франківським НДЕКЦ МВС України судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/109/28-525ТВ/19 від 14.08.2019 р.

Речові докази по даному кримінальному провадженню : мобільний телефон марки «Samsung» мод. «Galaxy A-7», в корпусі синього кольору ІМЕІ: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , картонну коробку та гарантійний талон до мобільного телефону - повернути за приналежністю потерпілій ОСОБА_10 .

Цивільний позов в даному кримінальному провадженні не заявлявся.

На вирок протягом 30 днів з моменту його проголошення може бути подана апеляційна скарга до судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду через Тисменицький районний суд.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги, якщо така скарга не буде подана учасниками провадження у вказаний строк. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку суду вручити прокурору, захиснику та обвинуваченому негайно, після його проголошення.

Суддя Руслан СТРУТИНСЬКИЙ