Єдиний унікальний номер 341/1411/20
Номер провадження 1-кп/341/105/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2021 року місто Галич
Галицький районний суд Івано-Франківської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю:
секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисниці ОСОБА_6 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.08.2020 під № 0000214, за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , не одружений, безробітний, з середньою спеціальною освітою, на утриманні одна малолітня дитина, українець, громадянин України, не судимий,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 240 Кримінального кодексу України.

встановив:
ОСОБА_5 вчинив незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення за наступних установлених судом обставин.
ОСОБА_5 , не будучи зареєстрованим як суб`єкт підприємницької діяльності та не маючи будь-якого передбаченого законодавством дозволу, з метою незаконного видобування піщано-гравійної суміші, здійснив незаконне видобування піщано-гравійної суміші (гравію), яка належить до корисних копалин загальнодержавного значення.

15.08.2020 приблизно о 07 годин 00 хвилин обвинувачений, діючи умисно, достовірно знаючи про відсутність у нього необхідного для користування надрами та видобування корисних копалин спеціального дозволу (ліцензії), акту про надання гірничого відводу, робочого проєкту на розробку русла регульованих та руслоочисних робіт, з метою використання незаконно видобутих корисних копалин для власних потреб, на лівому березі ріки Дністер у с. Старий Мартинів Івано-Франківської області, використовуючи вантажний автомобіль марки «КрАЗ 255 В1», р. н. НОМЕР_1 , та грейферний навантажувач без реєстраційних номерів та номеру шасі, одноособово, здійснив видобуток та навантаження піщано-гравійної суміші у кількості 15300 кг, яка відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12 грудня 1994 року № 827 «Про затвердження переліків корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення» належить до корисних копалин загальнодержавного значення.

Указану піщано-гравійну суміш у кількості 15300 кг ОСОБА_5 грейферним навантажувачем завантажив на вантажний автомобіль марки «КрАЗ 255 В1» та мав намір вивезти з території прибережної зони р. Дністер, що у с. Старий Мартинів Івано-Франківської області для використання у власних потребах.

Під час здійснення незаконного видобування піщано-гравійної суміші, 15 серпня 2020 року приблизно о 07 години 40 хвилин дії ОСОБА_5 на березі ріки Дністер у с. Старий Мартинів Івано-Франківської області виявили працівники відділення поліції в Івано-Франківській області та припинили їх.

З огляду на викладене, суд вважає доведеною вину ОСОБА_5 у вчиненні діяння, яке необхідно кваліфікувати за частиною 2 статті 240 КК України, оскільки він вчинив незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення.

При цьому розгляд кримінального провадження стосовно ОСОБА_5 здійснювався у межах пред`явленого йому обвинувачення.
Оскільки обвинувачений у судовому засіданні вину визнав та надав суду показання, аналогічні пред`явленому обвинуваченню, які відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються, за згодою всіх учасників судового розгляду і відповідно ч. 3 ст. 349 КПК України суд обмежив обсяг досліджуваних доказів у цьому кримінальному провадженні, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, і обмежився допитом обвинуваченого, сумнівів у добровільності та правдивості позиції якого у суду немає, допитом власника транспортного засобу, дослідженням висновку експерта, документів, які стосуються характеристики обвинуваченого та речових доказів. Водночас згода обвинуваченого щодо застосування положень частини третьої статті 349 КПК України зафіксована за допомогою технічного запису процесу засідання та письмовою розпискою особи.

Своєю чергою установлені судом обставини підтверджуються наступними доказами.
Показаннями допитаного у судовому засіданні обвинуваченого ОСОБА_5 , який свою вину у вчиненому визнав, щиро розкаявся та пояснив, що дійсно влітку 2020 року, маючи у користуванні позичений вантажний автомобіль марки «КрАЗ 255 В1» та позичений навантажувач, вирішив здійснити забір піщано-гравійної суміші на березі річки Дністер. Піщано-гравійну суміш мав намір використати для власних потреб. Забір здійснював сам. На автомобіль грейферним навантажувачем, який ним використовується, завантажив приблизно 2/3 місткості, після чого його виявили працівники відділення поліції в Івано-Франківській області. До вчиненого ставиться негативно, просив суворо не карати, обіцяв більше не здійснювати забір корисних копалин з берега річки.

Висновком експерта, згідно з яким зразки ґрунту, вилучені із лівого берега р. Дністер, є середньокарбонатним піщаним грунтом сіро-коричневого кольору з камінням, тобто піщано-гравійною сумішшю, у якому кількість гравію становить 31,9 %. Зразки грунту, вилучені із автомобіля «КрАЗ 255 В1», є середньокарбонатним піщаним грунтом сіро-коричневого кольору з камінням, тобто піщано-гравійною сумішшю, в якому кількість гравію становить 53,6 %.

Зразки грунту, які вилучені із лівого берега р. Дністер у с. Старий Мартинів та автомобіля «КрАЗ 255 В1», подібні між собою за комплексом ознак: кольором, механічним складом, карбонантністю, кількісним і якісним мінеральним складом, кількісним і якісним складом вільних гумінових речовин і мають спільну родову належність.

Свідоцтвом СРГ 620515 про реєстрацію вантажного автомобіля марки «КрАЗ 255 В1» на ім`я ОСОБА_7 , який проживає у с. Новиця Калуського району.

Накладною № 1 від 12 грудня 2008 року про видачу «Погружчика «Карпатець», тобто грейферного навантажувача, який використовував ОСОБА_5 для видобування піщано-гравійної суміші, в рахунок паю ОСОБА_8 .

Ухвалою слідчого судді від 18 серпня 2020 року на автомобіль, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та грейферний навантажувач без реєстраційних номерів, якими він користувався, якою накладено арешт у межах заборони в період арешту відчуження вищевказаних транспортних засобів.

Показанням допитаного свідка ОСОБА_8 , який підтвердив, що він отримав «Погружчика «Карпатець», тобто грейферний навантажувач, як пайовик Спілки співвласників «Роксолана» на підставі накладної. На цей ТЗ «Карпатець» документів інших немає, всі згоріли у тракторці. Коли розпадався колгосп, він з колегою в рахунок паю забрали тракторець, щоб використовувати його для потреб села. ОСОБА_5 є сусідом свідка, який погодився допомагати односельчанам з використанням ТЗ «Карпатець», зокрема розгортати сніг, вивозити сміття, вантажити добрива тощо. ТЗ «Карпатець» знаходився у ОСОБА_5 і він за проханням людей допомагав. Про те, що грейферний навантажувач використовувався для видобування корисних копалин з русла ріки ОСОБА_8 не знав.
За встановлених обставин, суд вважає, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винуватим за частиною 2 статті 240 КК України.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке кваліфікується за частиною другою статті 240 КК України, особу винного, який не судимий, обставини, що пом`якшують покарання, позитивну характеристику обвинуваченого за місцем проживання та те, що обвинувачений на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого згідно зі статтею 66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до статті 67 КК України, не встановлено.
Згідно зі змістом досудової доповіді щодо обвинуваченого орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (в т. ч. окремих осіб). До факторів, які підвищують ризик вчинення кримінального правопорушення, є відсутність постійної роботи. Виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень.
З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги ставлення обвинуваченого до скоєного, наявність пом`якшуючих покарання обставин, також те, що він вчинив нетяжкий злочин, на утриманні перебуває літня хвора мама та неповнолітня дитина, розмір завданих збитків не визначено, ураховуючи позицію сторони обвинувачення щодо застосування положень статті 69 КК України, суд дійшов висновку про можливість призначити покарання за частиною 2 статті 240 КК України у виді штрафу із застосуванням статті 69 КК України нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією вказаної норми.
У судовому засіданні захисниця та прокурор автомобіль «КрАЗ 255 В1», р. н. НОМЕР_1 , грейферний навантажувач без реєстраційних номерів та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, які визнано речовими доказами у справі, просили повернути власникам транспортних засобів.

Суд, вирішуючи питання про спеціальну конфіскацію у цьому кримінальному провадженні, окрім позиції сторін, враховує наступне.

За вчинення діяння, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України, передбачено покарання у вигляді штрафу від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, або обмеженням волі на строк до трьох років, або позбавленням волі на той самий строк.

Відповідно до ст. 96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 4 частини першої статті 96-2 КК України визначено, що спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Оскільки в ході розгляду справи встановлено, що законний володілець ОСОБА_8 не знав про незаконне використання грейферного навантажувача «Карпатець», то це виключає можливість застосування спеціальної конфіскації до такого майна.

Так само жодними доказами сторона обвинувачення не довела, що ОСОБА_7 як власник автомобіля марки «КрАЗ 255 В1», р. н. НОМЕР_1 , знав чи міг знати про незаконне використання його транспортного засобу ОСОБА_5 .
Окрім викладеного, вирішуючи питання спеціальної конфіскації, суд враховує наступне.
Верховний Суд у постанові від 19 листопада 2020 року у справі № 723/1280/20, провадження № 51-4613км20 дійшов висновку про те, що диспозицією ч. 2 ст. 240 КК України встановлена кримінальна відповідальність за незаконне видобування корисних копалин, та за змістом цього закону, злочин є закінченим з моменту видобування корисних копалин.

Наведений склад злочину не передбачає кримінальну відповідальність за перевезення незаконно видобутих корисних копалин, тому автомобіль марки «Камаз», яким обвинувачений їх перевозив не є знаряддям вчиненого злочину, у зв`язку із чим посилання прокурора на ч. 9 ст. 100 КПК України, як на підставу для конфіскації автомобіля, визнані такими, що не ґрунтуються на законі.

Крім того, такі висновки в частині відмови у застосуванні спецконфіскації автомобіля марки «Камаз» узгоджується із судовою практикою Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду (№ 366/1872/17, № 366/3484/16-к) у провадженнях з подібними обставинами.

Як установлено у цьому кримінальному провадженні і не заперечується стороною обвинувачення, ОСОБА_5 використовував автомобіль «КрАЗ 255 В1», р. н. НОМЕР_1 , саме для перевезення корисних копалин, тоді як безпосередньо забір піщано-гравійної суміші здійснювався грейферним навантажувачем.

З огляду на викладене та усталену практику Верховного Суду, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав вважати автомобіль «КрАЗ 255 В1», р. н. НОМЕР_1 , саме знаряддям учинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 240 КК України.

Водночас суд враховує правову позиції Верховного Суду, викладену у постанові від 02.06.2020 у справі № 748/1457/19, яка полягає у наступному.

Згідно зі статтею 1 Протоколу № 1 до Конвенції з прав людини і основоположних свобод, кожна фізична чи юридична особа має право на повагу до своєї власності. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини застосування конфіскації майна в конкретному випадку буде відповідати вимогам ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції не просто за умови, якщо така конфіскація формально ґрунтується на вимогах закону, але й за умови, що така законна конфіскація у даній конкретній ситуації не порушує «справедливу рівновагу між вимогами загального інтересу і захисту фундаментальних прав осіб».

Зокрема, порушення ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції через застосування конфіскації, яка формально ґрунтувалася на положеннях національного закону, але за обставин конкретної справи була визнана «неспівмірною», оскільки покладала на заявника «надмірний індивідуальний тягар», було встановлено у справі «Ісмайлов (Ismayilov) проти Російської Федерації» від 06 листопада 2008 року.

У статті 8 КПК України зазначено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ.

Отже, при застосуванні конфіскації майна в кожному конкретному випадку суд має не тільки послатися на наявність для цього формальних підстав, але й переконатися, що таке застосування не порушуватиме «справедливу рівновагу між вимогами загального інтересу і захисту фундаментальних прав осіб», покладаючи на особу «надмірний індивідуальний тягар».

У цьому кримінальному провадженні потерпілих немає, розмір завданих державі збитків не установлений, а автомобіль марки «КрАЗ 255 В1», р. н. НОМЕР_1 , та грейферний навантажувач належать третім особам, обізнаність яких про злочинне використання транспортних засобів не установлено.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов однозначного висновку про те, що конфіскація автомобіля «КрАЗ 255 В1», р. н. НОМЕР_1 , свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , грейферного навантажувача «Карпатець» у цьому випадку становитиме непропорційне втручання у право осіб на мирне володіння майном, гарантоване ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції, порушить «справедливу рівновагу між вимогами загального інтересу і захисту фундаментальних прав осіб», покладаючи на власників ОСОБА_8 та ОСОБА_7 «надмірний індивідуальний тягар».

Отже, оскільки автомобіль марки «КрАЗ 255 В1», р. н. НОМЕР_1 , не був саме знаряддям вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 240 КК України, власники транспортних засобів ОСОБА_8 та ОСОБА_7 не знали про злочинне використання їхнього майна, а конфіскація цього майна порушить «справедливу рівновагу між вимогами загального інтересу і захисту фундаментальних прав осіб», покладаючи на ОСОБА_8 та ОСОБА_7 «надмірний індивідуальний тягар», суд дійшов висновку про відсутність підстав для конфіскації вказаних речових доказів.

Відповідно до частини четвертої статті 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_5 не обирався.
Процесуальні витрати на проведення судової експертизи грунтів становлять 1307,60 грн, що підтверджено долученою довідкою, і відповідно до вимог частини другої статті 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Керуючись статтями 100, 124, 368, 374, 376, 532 КПК України, статтями 66, 67, 96-1, 96-2, 240 Кримінального кодексу України, суд
ухвалив :
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 240 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням статті 69 КК України нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції частини другої статті 240 КК України, у виді штрафу в розмірі однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 25500 (двадцять п`ять тисяч п`ятсот) гривень.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати на проведення експертизи у розмірі 1307 (одна тисяча триста сім) гривень 60 копійок.
Скасувати накладений ухвалою слідчого судді Галицького районного суду від 18 серпня 2020 року арешт на:
- автомобіль марки «КрАЗ 255 В1», р. н. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 , жителю с. Новиця Калуського району Івано-Франківської області,
- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 ;
- грейферний навантажувач без реєстраційного номера.
Речові докази у справі:
- вантажний автомобіль марки «КрАЗ 255 В1», р. н. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 вважати повернутими власнику - ОСОБА_7 , жителю с. Новиця Калуського району Івано-Франківської області;
- грейферний навантажувач без реєстраційного номера вважати повернутим законному володільцю ОСОБА_8 , жителю АДРЕСА_3 ;
- піщано-гравійну суміш конфіскувати в дохід держави.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Вирок може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду через Галицький районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою протягом тридцяти днів з моменту вручення їй копії судового рішення.
Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

СуддяМикола МЕРГЕЛЬ