ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1667/21 Справа № 210/1343/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
адвоката ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 , в інтересах Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району на ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 травня 2021 року про арешт майна по кримінальному провадженні № 0000600, -
В С Т А Н О В И В:
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 травня 2021 року задоволено клопотання слідчого про арешт майна по кримінальному провадженні № 0000600 та накладено арешт на майно, вилучене під час обшуку 13.05.2021 року, шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження, користування майном.
Мотивуючи ухвалене рішення, слідчий суддя посилався на те, що з метою попередження можливості зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні, незастосування такого виду забезпечення кримінального провадження як арешт майна (речового доказу), може негативно вплинути на кримінальне провадження, а тому клопотання слідчого підлягає задоволенню в повному обсязі.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна відмовити.
Вимоги апеляційної скарги в частині поновлення строку на апеляційне оскарження обґрунтовує тим, що ухвала слідчого судді була постановлена 14.05.2021 року за відсутності апелянта та отримана лише 06.10.2021 року.
Вимоги апеляційної скарги, обґрунтовує тим, що вилучення 13.05.2021 року в приміщенні Новоолександрівської сільської ради землевпорядних документів знаходилось поза межами обсягу предметів, відшукування та вилучення яких передбачено ухвалою слідчого судді; вилучені під час огляду документи мають відношення виключно до земельних відносин та до питань визначення меж сільської ради та безпосередньо с. Новоолексадрівка, а тому не належить до злочину, що є предметом розслідування в рамках даного кримінального провадження.
Зазначає, що органом досудового розслідування є СУ ГУНП в Дніпропетровській області, а тому клопотання повинно було подаватись до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська.
Вказує, що клопотання прокурора, а також оскаржувана ухвала не містить жодних обґрунтувань необхідності застосування саме такого заходу забезпечення кримінального провадження, як накладення арешту на майно.
Також зазначає, що суд першої інстанції не дослідив в повному обсязі матеріали справи, що призвело до порушення норм матеріального та процесуального права та порушило права та законні інтереси апелянта.

Позиції учасників судового провадження.
Адвокат ОСОБА_7 підтримала апеляційну скаргу, просила її задовольнити.
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши суддю-доповідача, учасників провадження, перевіривши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого висновку.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
На підставі ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.
Як вбачається з матеріалів справи, у провадженні СВ ВП № 2 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000600 від 28.08.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України.
Зазначеним вимогам ухвала слідчого судді про накладення арешту не відповідає.
Згідно наданих матеріалів, встановлені факти змови службових осіб Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області з суб`єктами господарювання протягом 2016-2020 років щодо систематичного розкрадання бюджетних коштів шляхом укладення неконкурентних договорів на закупівлю робіт та послуг з сумнівними суб`єктами господарювання, які не мають виробничих потужностей, складських приміщень, транспорту та кваліфікованих робітників необхідних для здійснення фінансово-господарської діяльності у сфері будівництва.
На підставі ухвали слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 квітня 2021 року, проведено санкціонований обшук будівель, споруд та приміщень за адресою: Дніпропетровська область, Дніпровський район, м. Новоолександрівка, вул. Сурська, 74, результатом проведеного якого є виявлення та вилучення документів, зазначених в клопотанні слідчого про арешт майна.
Постановою слідчого від 13.05.2021 року вилученідокументи, у порядку ст.ст. 98, 100 КПК України визначені речовими доказами у кримінальному провадженні №№ 0000600 від 28.08.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України.
Ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 травня 2021 року на вилучені в ході проведення обшуку документи накладено арешт.
Згідно з ч. 1 ст. 5 КПК України процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.
Розглядаючи вимоги апеляційної скарги по суті, колегія суддів зважає на те, що відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому зазначеним Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді. Треті особи, майно яких може бути арештовано, - особи, які отримали чи придбали у підозрюваної, обвинуваченої чи засудженої особи майно безоплатно або в обмін на суму, значно нижчу ринкової вартості, або знали чи повинні були знати, що мета такої передачі - отримання доходу від майна, здобутого внаслідок вчинення злочину, приховування злочину та/або уникнення конфіскації. Такі відомості щодо третьої особи повинні бути встановлені в судовому порядку на підставі достатності доказів.
Підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину. Арешт майна можливий також у випадках, коли санкцією статті Кримінального кодексу України, що інкримінується підозрюваному, обвинуваченому, передбачається застосування конфіскації, до підозрюваної, обвинуваченої особи заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні. Арешт також може бути застосовано до майна третіх осіб.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, а отже відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;
3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя зобов`язаний врахувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
Як вбачається з оскаржуваної ухвали, слідчий суддя суду першої інстанції обмежився лише формальними висновками про відповідність майна, щодо якого вирішувалося питання про арешт, критеріям ст. 98 КПК України, та не дослідив і не надав будь-якої оцінки решті обставин, що відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 173 КПК України підлягають обов`язковому з`ясуванню та врахуванню при вирішенні питання про арешт майна у кримінальному провадженні, зокрема наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КК України, обґрунтованості підозри у вчиненні кримінального правопорушення, розумності та співмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідків арешту майна для інших осіб.
При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя, відповідно до вимог ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна, як доказу, у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
У той же час колегія суддів, аналізуючи обґрунтованість підозри щодо вчинення кримінальних правопорушень, у зв`язку з розслідуванням кримінального провадження щодо яких було арештоване майно, приходить до наступного.
Як вбачається з витягу з ЄРДР, предметом досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000600 є дії службових осіб Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області з суб`єктами господарювання протягом 2016-2020 років щодо розтрати бюджетних коштів місцевого бюджету шляхом зловживання службовим становищем.
Так, відомості про нібито вчинений злочин за наведених обставин внесено до ЄРДР 28.08.2020 року. На день звернення прокурора із даним клопотанням органом досудового розслідування не було надано ніяких доказів того, які саме посадові особи вчинили вказаний злочин.
Колегія суддів звертає увагу, що у кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що ці докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину чи внесення відомостей про юридичну особу, щодо якої можуть застосовуватися заходи кримінально-правового характеру. Наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
В клопотанні жодним чином не доведено, що арештоване майно є предметом, засобом знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, або може підлягати спеціальній конфіскації або для забезпечення цивільного позову.
Слідчий суддя не дав належної правової оцінки доводам слідчого щодо об`єктивності накладення арешту саме на вилучене майно, не звернув увагу на відсутність доказів, які б в достатній мірі підтверджували існування підстав для накладення арешту на майно.
Наведені недоліки не були належним чином з`ясовані та не враховані слідчим суддею під час розгляду клопотання слідчого про арешт майна, їм не було надано відповідної оцінки в ухвалі, що суттєво вплинуло на законність прийнятого рішення.
Крім того, слушними є доводи апеляційної скарги адвоката в частині підсудності клопотання слідчого, оскільки до Дзержинського районного суду м. Криовго Рогу Дніпропетровської області звернувся слідчий СУ ГУНП в Дніпропетровській області.
Так, відповідно до відповідно до положень ст. 132 КПК України клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого загального суду, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.
Враховуючи те, що СУ ГУНП в Дніпропетровській області знаходиться за адресою: проспект Слобожанський, 40, в м. Дніпро, то слідчий мав би звернутись з клопотанням про арешт майна до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.
Твердження прокурор про зміну підсудності даного кримінального провадження не підтверджуються матеріалами провадження, а тому доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_7 в цій частині є слушними.
Враховуючи вказані порушення кримінального процесуального законодавства, не з`ясування обставин, які мають суттєве значення для кримінального провадження, неповнота судового розгляду і хибні висновку у зв`язку з цим, а також неналежне мотивування слідчим суддею прийнятого рішення, свідчать про те, що ухвала суду не може бути визнана законною, а тому на підставі ст. 411 КПК України, підлягає скасуванню.
Згідно ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу та постановити нову.
З огляду на те що слідчим не були встановленні ключові обставини та не доведено відповідних обставин для можливості застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, колегія вважає за необхідне відмовити в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 410, 412, 422 КПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , в інтересах Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 травня 2021 року про арешт майна по кримінальному провадженні № 0000600 скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області, погоджене з прокурором, про арешт майна по кримінальному провадженні № 0000600, вилученого під час обшуку 13.05.2021 року на підставі ухвали слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 квітня 2021 року відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4