Дата документу 21.09.2021 Справа № 336/6496/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №336/6496/21 Слідчий суддя в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11сс/807/862/21 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст.183 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2021 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Новокузнецк, Кемеровської області, громадянина Російської Федерації, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , має місце проживання в Україні за адресою: АДРЕСА_2 , не працює, одружений, має неповнолітню дитину, розшукується правоохоронними органами Російської Федерації як обвинувачений,

за участю прокурора ОСОБА_7 .

Захисник затриманого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_8 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 12 серпня 2021 року, якою частково задоволено клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури м.Запоріжжя ОСОБА_9 про застосування тимчасового арешту щодо ОСОБА_6 та застосовано до останнього тимчасовий арешт строком на 30 днів, до 12:55 години 08 вересня 2021 року включно, з утриманням у Державній установі «Запорізький слідчий ізолятор».

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що безумовно, застосування до ОСОБА_6 тимчасового арешту призведе до втручання в його право на свободу та особисту недоторканість. Однак вжиття цього процесуального заходу є вкрай необхідним для забезпечення кримінального судочинства та зміцнення авторитету України в системі міжнародної кримінальної юстиції. Досягнення таких цілей становить суспільний інтерес, який превалює над принципом поваги до свободи затриманого.

В апеляційній скарзі захисник затриманого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_8 просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід не пов`язаний з триманням від вартою.

В обґрунтування своєї скарги зазначає, що оскаржувана ухвала є незаконною, необґрунтованою та невмотивованою, а відтак вона підлягає скасуванню.

Слідчим суддею не враховано, що прокурором не долучено оригіналів чи належним чином завірених копій документів, що містять дані про обрання щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу компетентним органом іноземної держави та підтверджують факт підозри у вчиненні злочину. Не долучено також належним чином виконаного перекладу документів перекладачем на українську мову. Під час затримання особи було порушено право затриманого мати перекладача, оскільки в протоколі затримання відсутні дані та підпис такої особи, затриманий не володіє в достатній мірі термінологією та не достатньо розумів, що було написано в наданих процесуальних документах.

Крім того, суд першої інстанції порушив норми процесуального права, застосувавши до ОСОБА_6 не тимчасовий арешт як того вимагає ст.583 КПК України, а екстрадиційний арешт, терміном на 30 діб відповідно до положень ст.584 КПК України.

Суд першої інстанції не надав увагу факту порушення, а саме тому, що попереднє затримання ОСОБА_6 в порядку ст.208 КПК України здійснювалося органами прикордонної служби ВПС «Запоріжжя» 10 серпня 2021 року о 12:55 годині, без участі адвоката та перекладача.

Того ж дня, а саме 10 серпня 2021 року ОСОБА_6 було повторно затримано в порядку ст.208 КПК України, оперуповноваженим СКП відділу поліції №3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_10 , без участі перекладача, про вказаний факт порушення прав було зазначено стороною захисту в судовому засіданні, однак суд першої інстанції жодним чином не відреагував на вказане порушення.

Суд приділив увагу наданим до клопотання прокурора доказам, а саме тому, що стосовно ОСОБА_6 20 червня 2018 року слідчим відділу по розслідуванню особливо важливих справ слідчого управління по Північно-Західному адміністративному округу Головного слідчого управління Слідчого комітету Росії по місту Москва винесено постанову про притягнення у якості обвинуваченого за ч.4 ст.159 КК РФ (шахрайство вчинене організованою групою).

Проте, суд першої інстанції досліджував та надавав оцінку даному доказу незаконно, адже він не мав перекладу на державну мову і не був відповідним чином завірений посадовою особою та скріплений печаткою.

Крім того, суд першої інстанції прийняв інший недопустимий доказ щодо ОСОБА_6 , який також був доданий у вигляді ксерокопії до матеріалів клопотання, а саме постанову Хорошевського районного суду м.Москва від 23 червня 2021 року, якою ОСОБА_6 нібито обрано міру запобіжного заходу у виді триманні під вартою строком 2 (два) місяці з моменту фактичного затримання на території Російської Федерації або з моменту передачі його правоохоронним органам Російської Федерації.

Більш того, суд першої інстанції не придав значення твердженням сторони захисту, що клопотання прокурора та додані до нього докази не були вручені заздалегідь ні затриманому, ні захиснику, чим було порушено право на захист.

Крім того, суд не приділив увагу і не піддав сумніву ті обставини, що ОСОБА_6 не знав і не міг знати щодо оголошення його в розшук та відповідно до постанови суду РФ останній був підданий арешту лише 23 червня 2021 року, тоді як він перебуває в України досить тривалий час, а саме з 20 червня 2018 року, саме даною датою датована постанова слідчим відділом по розслідуванню особливо важливих справ слідчого управління по Північно-Західному адміністративному округу Головного слідчого управління Слідчого комітету Росії по місту Москва про притягнення ОСОБА_6 в якості обвинуваченого за ч.4 ст.159 КК РФ (шахрайство вчинене організованою групою).

Суд також не прийняв ті обставини, що ОСОБА_6 проживає за адресою: АДРЕСА_2 , разом зі своєю родиною (про що свідчать довідки про реєстрацію проживання), одружений, має на утриманні неповнолітню дитину (про що свідчить свідоцтво про народження), раніше не судимий, до кримінальної чи адміністративної відповідальності на території України за цей час не притягався, мається посвідка на постійне проживання на території України видана 03 лютого 2020 року, а також довідка №192-20 від 05 листопада 2020 року про порушення клопотання про прийняття громадянства України, стан здоров`я задовільний (має певний діагноз), має тісні соціальні зв`язки.

Суд першої інстанції, застосовуючи до ОСОБА_6 тимчасовий арешт, не врахував, що це призведе до втручання в його право на свободу та особисту недоторканість, але вжив даний процесуальний захід з порушенням низки процесуальних норм.

Крім того, сторона захисту зазначає, що суд першої інстанції залучив перекладача. Проте, професійні навики даної особи нічим не були підтвердженні. Більш того, перекладач не міг впоратися із своїми обов`язками, плутався в термінології, що призводило до втручання в переклад адвоката і судді.

Зважаючи на зазначене та посилаючись на вимоги ст.585 КПК України, захисник вважає, що при застосуванні до затриманого екстрадиційного арешту (тимчасового арешту), можливо застосувати також положення ст.182 КПК України та визначити альтернативний запобіжний захід для забезпечення видачі ОСОБА_6 у виді особистого зобов`язання, домашнього арешту за місцем реєстрації чи застави в розмірі, що відповідає тяжкості правопорушення, за вчинення якого останнього може бути притягнуто до відповідальності.

В разі внесення ним чи в інтересах останнього відповідного розміру застави, затриманому слід визначити відповідні обов`язки, дотримання яких є беззаперечною умовою такого запобіжного заходу та умови і мету його застосування.

Згідно з ухвалою слідчого судді, 11 серпня 2021 року прокурор Шевченківської окружної прокуратури м.Запоріжжя ОСОБА_9 звернувся до суду з даним клопотанням щодо ОСОБА_6 , якого затримано оперуповноваженим СКП відділу поліції №3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_10 .

Згідно з клопотанням, 10 серпня 2021 року о 12 годині 55 хвилин було затримано ОСОБА_6 , щодо якого відбулось спрацювання бази даних «Інтерпол» зі статусом «Розшук» як особи, що перебуває у міжнародному розшуку із характером завдання затримання та арешт.

Так, щодо ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , 20 червня 2018 року слідчим відділу по розслідуванню особливо важливих справ слідчого управління по Північно- Західному адміністративному округу Головного слідчого управління Слідчого комітету Росії по місту Москва, винесено постанову про притягнення у якості обвинуваченого за ч.4 ст.159 КК РФ (шахрайство вчинене організованою групою).

ОСОБА_6 на підставі постанови Хорошевського районного суду м.Москва від 23 червня 2021 року обрано міру запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою строком 2 (два) місяці з моменту фактичного затримання на території Російської Федерації або з моменту передачі його правоохоронним органам Російської Федерації.

Інкримінований ОСОБА_6 злочин за законодавством України передбачений ч.4 ст.190 КК України, санкція якої передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років.

Строк давності притягнення ОСОБА_6 до відповідальності за вчинений ним у період часу з 2013 по 2015 рік злочин відповідно до ст.49 КК України не закінчився.

Вказана особа значиться в міжнародному розшуку з метою арешту та подальшої екстрадиції до Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів.

У зв`язку з цим, прокурор просив у клопотанні застосувати до затриманої особи тимчасовий арешт строком на 40 діб з утриманням останнього в ДУ «Запорізькій слідчий ізолятор».

ОСОБА_6 та його захисник - адвокат ОСОБА_8 у судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явилися, про день, час та місце розгляду провадження повідомлялися належним чином, захисник подав клопотання про розгляд апеляційної скарги без його та ОСОБА_6 участі.

Прокурор ОСОБА_7 не заперечувала проти розгляду апеляційної скарги без участі ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 та зазначила, що на цей час ОСОБА_6 вже звільнений з-під тимчасового арешту.

Враховуючи викладене, а також те, що в поданій апеляційній скарзі не ставиться питання про погіршення становища ОСОБА_6 , колегія суддів вважає за можливе розглянути вищевказану апеляційну скаргу без участі останнього та його захисника - адвоката ОСОБА_8 .

Заслухавши доповідь судді; прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та вважала, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, переглядаючи оскаржувану ухвалу в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала слідчого судді в цілому цим вимогам закону відповідає.

Так, згідно зі ст.583 КПК України, на яку послався слідчий суддя в своїй ухвалі, до затриманої особи, яка вчинила злочин за межами України, застосовується тимчасовий арешт до сорока діб або інший встановлений відповідним міжнародним договором України строк до надходження запиту про її видачу.
У разі якщо максимальний строк тимчасового арешту, передбачений частиною 1 цієї статті, закінчився, а запит про видачу цієї особи не надійшов, особа підлягає негайному звільненню з-під арешту.
Прокурор звертається до слідчого судді, у межах територіальної юрисдикції якого здійснено затримання, із клопотанням про застосування тимчасового арешту.
До клопотання додаються:

протокол затримання особи з відміткою про роз`яснення особі її права надати згоду на видачу (екстрадицію) для застосування процедури видачі (екстрадиції) у спрощеному порядку, а також права на відмову від застосування спеціального правила щодо меж кримінальної відповідальності у разі надання згоди на її видачу (екстрадицію);

документи, що містять дані про вчинення особою злочину на території іноземної держави та обрання щодо неї запобіжного заходу компетентним органом іноземної держави;

документи, що підтверджують особу затриманого;

письмова заява затриманої особи про згоду на її видачу (екстрадицію), в якій особа може зазначити про відмову від застосування спеціального правила щодо меж кримінальної відповідальності (в разі наявності такої письмової заяви).

Клопотання прокурора подано з дотриманням вказаних вимог.

З наданих суду матеріалів кримінального провадження убачається, що наведені у клопотанні прокурора підстави для застосування щодо затриманого ОСОБА_6 тимчасового арешту перевірялись слідчим суддею при розгляді клопотання. При цьому, у судовому засіданні за участі перекладача заслухані пояснення затриманого, доводи його захисника, думка прокурора, та з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо застосування тимчасового арешту.
Слідчим суддею встановлені дані про особу затриманого, перевірено наявність відповідних документів, визначених ст.583 КПК України, а саме: протокол затримання особи від 10 серпня 2021 року, з якого убачається, що при затриманні ОСОБА_6 був присутній перекладач та захисник - адвокат ОСОБА_11 ; документи, що містять дані про вчинення особою злочину на території Російської Федерації та обрання щодо нього запобіжного заходу компетентним органом іноземної держави, складені мовою оригіналу. Окрім того, інформація щодо розшуку та затримання ОСОБА_6 міститься в індивідуальному звіті з бази даних Інтерпол та червоному повідомленні з бази даних Інтерпол щодо громадянина ОСОБА_6 ; документи, що посвідчують особу ОСОБА_6 - закордонний паспорт останнього, посвідка на тимчасове проживання № НОМЕР_1 ; також у матеріалах провадження наявна постанова обрання щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Так, згідно з матеріалами, доданими до клопотання, ОСОБА_6 23 червня 2021 року постановою Хорошевського районного суду м.Москва обрано міру запобіжного заходу у виді триманні під вартою строком 2 (два) місяці з моменту фактичного затримання на території Російської Федерації або з моменту передачі його правоохоронним органам Російської Федерації.
З цієї постанови убачається, що кримінальна справа порушена 08 лютого 2016 року, строк попереднього слідства неодноразово продовжувався. Досудове розслідування неодноразово призупинялось та поновлювалось. ОСОБА_6 20 червня 2018 року заочно висунуто обвинувачення у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.159,ч.3 ст.30,ч.4 ст.159 КК РФ, та у той же день його оголошено у розшук.
10 грудня 2020 року ОСОБА_6 оголошено у міждержавний розшук, а 26 грудня 2021 року - у міжнародний.
Згідно з індивідуальною карткою із бази даних Інтерпол, з 30 липня 2021 року ОСОБА_6 розшукується з категорією розшук та арешт.
Суд першої інстанції обґрунтовано звернув на це увагу, вказавши, що згідно з доданими до клопотання документами, ОСОБА_6 розшукується за вчинення злочинів, передбачених ч.ч.3,4 ст.159, ст.30, ч.4 ст.159 КК РФ (шахрайство, вчинене організованою групою), що в порівнянні з законодавством України про кримінальну відповідальність, відповідає ч.4 ст.190 КК України, строк покарання за вказані правопорушення передбачено у виді позбавлення волі строком до 12 років, а тому злочини є екстрадиційними.
При розгляді клопотання підстав для відмови в застосуванні тимчасового арешту ОСОБА_12 встановлено не було. Строки давності притягнення останнього до відповідальності за інкриміновані злочини, відповідно до ст.49 КК України не закінчилися.
Як вбачається з оскаржуваної ухвали слідчого судді, під час розгляду даного клопотання в судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_6 в присутності перекладача та адвоката зробив заяву про відмову якнайшвидшої його екстрадиції до Російської Федерації, відтак погодився на формальності та процедури, визначені КПК України та законодавством України, пов`язані з повною екстрадиційною перевіркою та встановлення меж кримінальної відповідальності.
При вирішенні питання про застосування тимчасового арешту слідчий суддя не досліджував питання щодо винуватості ОСОБА_12 , обґрунтованості притягнення останнього до відповідальності на території РФ, наявності відповідних доказів, а лише перевірив наявність відповідних документів органів досудового розслідування (слідства) іноземних держав (компетентних органів), які підтверджують факт підозри або обвинувачення у вчиненні злочину, а також перебування такої особи у розшуку, і наявність підстав для її затримання на підставі рішення компетентного органу.
Так, з оскаржуваної ухвали убачається, що слідчий суддя, не досліджуючи питання про винуватість та не перевіряючи законність процесуальних рішень, прийнятих компетентними органами іноземної держави у справі щодо ОСОБА_12 , належним чином перевірив наявність підстав, передбачених ст.583 КПК України, для застосування тимчасового арешту, та дійшов обґрунтованого висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора про застосування щодо вказаної особи тимчасового арешту до надходження запиту про його видачу від компетентних органів.
Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя врахував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість тимчасового арешту, суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та своїм рішенням забезпечив високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

При апеляційному розгляді прокурором надано завірені печаткою прокуратури: копію повідомлення №19/2/1-29261-21 від 02 вересня 2021 року заступника начальника Департаменту міжнародно-правового співробітництва начальника управління екстрадиції та співробітництва Офісу Генерального прокурора ОСОБА_13 , у якій окрім іншого зазначено, що Офіс Генерального прокурора 16 серпня 2021 року поінформував Генеральну прокуратуру Російської Федерації про затримання 10 серпня 2021 року на території Запорізької області ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який розшукується правоохоронними органами згаданої держави за вчинення злочинів, передбачених ч.4 ст.159, ч.3 ст.30, ч.4 ст.159 КК Російської Федерації. Станом на 02 вересня 2021 року запит Генеральної прокуратури Російської Федерації про видачу згаданої особи не надійшов; копію ухвали Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 03 вересня 2021 року, якою залишено без задоволення клопотання прокурора про продовження застосування тимчасового арешту щодо ОСОБА_6 , а також копії документів, доданих до клопотання, скріплених печаткою Шевченківської окружної прокуратури м.Запоріжжя, в т.ч. копію постанови Хорошевського районного суду м.Москва, якою 23 червня 2021 року ОСОБА_6 обрано міру запобіжного заходу у виді триманні під вартою строком 2 (два) місяці з моменту фактичного затримання на території Російської Федерації або з моменту передачі його правоохоронним органам Російської Федерації.
Вивчивши надані прокурором документи, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про відсутність сумнівів щодо відповідності доданих до клопотання копій документів їх оригіналам, а також щодо їх надходження до прокуратури.
Вказуючи про неможливість прийняття доданих до клопотання документів, захисник при цьому в апеляційній скарзі посилається на положення кримінального процесуального законодавства, якими передбачено порядок застосування до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційного арешту), в той час, коли в цьому випадку вирішувалось питання про застосування до особи тимчасового арешту, тобто заходу, який не є тотожнім екстрадиційному арешту, на що обґрунтовано вказав слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі.
Доводи, зазначені в апеляційній скарзі, з приводу того, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права, застосувавши до ОСОБА_6 не тимчасовий арешт як того вимагає ст.583 КПК України, а екстрадиційний арешт, терміном на 30 діб відповідно до положень ст.584 КПК України, є необґрунтованими та суперечать змісту як мотивувальної так і резолютивної частини оскаржуваної ухвали.

Зокрема, слідчий суддя обґрунтовано послався в ухвалі на вимоги ч.1 ст.583 КПК України, відповідно до яких, до затриманої особи, яка вчинила злочин за межами України, застосовується тимчасовий арешт до сорока діб або інший встановлений відповідним міжнародним договором України строк до надходження запиту про її видачу, та застосував до ОСОБА_6 тимчасовий арешт на 30 діб, тобто в межах передбаченого законом строку.

Також слідчий суддя в ухвалі роз`яснив ОСОБА_6 зміст положень ч.8 ст.583 КПК України, згідно з якими, особа, до якої застосовано тимчасовий арешт, має право до надходження запиту про її видачу (екстрадицію) подати на розгляд слідчого судді, суду, в межах територіальної юрисдикції якого особа перебуває під вартою, письмову заяву про згоду на її видачу (екстрадицію), в якій може зазначити про відмову від застосування спеціального правила щодо меж кримінальної відповідальності.

Твердження захисника - адвоката ОСОБА_8 в апеляційній скарзі про те, що під час затримання ОСОБА_6 було порушено його право мати перекладача, оскільки в протоколі затримання відсутні дані та підпис такої особи, є безпідставними та спростовуються самим протоколом затримання від 10 серпня 2021 року, який підписаний ОСОБА_6 , його захисником - адвокатом ОСОБА_11 та перекладачем ОСОБА_14 , кваліфікація якої підтверджена відповідним дипломом.
Щодо доводів сторони захисту про те, що клопотання прокурора та додані до нього докази не були вручені стороні захисту заздалегідь, колегія суддів звертає увагу на таке.

В матеріалах провадження містяться об`ємні письмові заперечення захисника - адвоката ОСОБА_8 на подане клопотання, що свідчить про те, що ОСОБА_6 мав час і можливості, необхідні для підготовки до свого захисту.

Під час розгляду клопотання ОСОБА_6 мав можливість реалізувати свої процесуальні права, в т.ч. останній мав перекладача.

Доводи сторони захисту про некомпетентність перекладача спростовуються дипломом спеціаліста, виданим ОСОБА_15 про те, що остання закінчила Запорізький державний університет за спеціальністю «російська мова і література» та їй присвоєно кваліфікацію спеціаліста - філолог, викладач російської мови та літератури.

Згідно з матеріалами провадження, перекладач ОСОБА_15 була ознайомлена зі своїми правами та обов`язками та попереджена про кримінальну відповідальність за завідомо неправильний переклад або за відмову без поважних причин від виконання покладених на неї обов`язків.

Порушень процесуальних прав ОСОБА_6 при розгляді клопотання не убачається.

Доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_6 на законних підставах перебуває на території України, правильності висновків слідчого судді не спростовують, оскільки на думку колегії суддів, вказані обставини самі по собі не свідчать про відсутність підстав для тимчасового арешту затриманого.
Відомостей про те, що затриманий за станом здоров`я не міг утримуватись в умовах СІЗО, в наданих суду матеріалах провадження немає.
При апеляційному розгляді прокурор зазначила про те, що на цей час ОСОБА_6 звільнений з-під варти, оскільки строк тимчасового арешту слідчим суддею не продовжений.
Отже, колегія суддів вважає, що доводи, викладені в апеляційній скарзі, правильності висновків слідчого судді не спростовують, тому підстави для задоволення поданої апеляційної скарги відсутні.
Колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою та належним чином вмотивованою, а доводи апелянта про протилежне суперечать матеріалам провадження і змісту цієї ухвали.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.
Керуючись ст.407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу захисника затриманого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 12 серпня 2021 року, якою частково задоволено клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури м.Запоріжжя ОСОБА_9 , про застосування тимчасового арешту щодо ОСОБА_6 та застосовано до останнього тимчасовий арешт строком на 30 днів, до 12:55 години 08 вересня 2021 року включно, з утриманням у Державній установі «Запорізький слідчий ізолятор», залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4