печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 грудня 2021 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві клопотання прокурора Печерської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про арешт майна,
В С Т А Н О В И В :
03.11.2021 у провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання сторони кримінального провадження прокурора Печерської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001443.

Слідчий або прокурор у судове засідання не з`явились, прокурор направив заяву про розгляд клопотання без його участі та задоволення клопотання.

В обґрунтування клопотання, прокурор зазначив наступне.

Слідчим відділом Печерського УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001443 від 14.09.2021 за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України.

08.02.2013 року іпотекодавець ОСОБА_4 , (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , паспорт громадянина України, серія та номер: НОМЕР_2 , виданий 07.03.2012, видавник: Шевченківське РУ ГУ МВС України в м. Києві, країна громадянства: Україна, адреса: АДРЕСА_1 ) на правах власника квартири АДРЕСА_2 , уклав договір іпотеки, серія та номер 102, виданий 08.02.2013, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 , з іпотекодержателем ОСОБА_6 , (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , паспорт громадянина України, серія та номер: НОМЕР_4 , виданий 11.04.1997, видавник: Жовтневе РУ ГУ МВС України в м. Києві, країна громадянства: Україна, адреса: АДРЕСА_3 ), предметом якого виступила п`яти кімнатна квартира АДРЕСА_2 .

29.08.2017 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 , на підставі договору позики, серія та номер: 101, виданий 08.02.2013, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 ; Договору іпотеки, серія та номер: 102, виданий 08.02.2013, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 ; Додаткової угоди до договору позики від 08.02.2013 року, серія та номер: 1072, виданий 20.09.2013, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 ; Додаткової угоди до договору іпотеки від 08.02.2013 року, серія та номер: 1073, виданий 20.09.2013, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 ; Звіту про оцінку майна, серія та номер: 2112712_22082017_KR-170822-089, виданий 22.08.2017, видавник: ФОП ОСОБА_8 ; Вимоги про порушення забезпеченого іпотекою зобов`язання за договором позики від 08.02.2013 року та додатковою угодою до нього від 20.09.2013 року, серія та номер: б/н, виданий 08.06.2017, видавник: ОСОБА_6 , зареєстрував право власності на об`єкт нерухомого майна квартира АДРЕСА_2 (реєстраційний номер ), за громадянином ОСОБА_6 , (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , паспорт громадянина України, серія та номер: НОМЕР_4 , виданий 11.04.1997, видавник: Жовтневим РУ ГУ МВС України в місті Києві, країна громадянства: Україна).

04.09.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_9 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено відомості про державну реєстрацію обтяжень (заборона на нерухоме майно) за номером 38039432, на підставі договору іпотеки, серія та номер:1109 виданий 04.09.2020, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_9 , правочин в якому встановлено основне зобов`язання: договір позики, виданий 04.09.2020 ОСОБА_10 .

За домовленістю сторін договору іпотеки, серія та номер 102, виданий 08.02.2013 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 , право власності на предмет іпотеки має ОСОБА_6 , а ОСОБА_4 , в свою чергу, до забезпечення виконання власного зобов`язання, з метою забезпечення можливості змінити право власності після виконання зобов`язання залишався зареєстрованим та мешкав до теперішнього часу разом з іншими зареєстрованими особами, за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 .

Під час досудового розслідування було встановлено, що у листопаді 2020 року, невстановлені особи, з метою усунення перешкод у заволодінні квартирою АДРЕСА_2 , здійснено зняття з реєстрації місця проживання громадян ОСОБА_4 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та зареєстровано зазначених осіб за адресою: АДРЕСА_4 . Після чого зміну місця реєстрації було визнано неправомірною та скасовано.

Зважаючи на викладене, безпосереднім предметом вчинення даного кримінального правопорушення є квартира АДРЕСА_2 , яка внаслідок його вчинення незаконно вибула із власності ОСОБА_4 .

Так, постановою процесуального керівника від 27.09.2021 об`єкт нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_5 , квартира17 визнано речовим доказом.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до частини 2 статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.
У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

У даному випадку, підставою застосування арешту майна - є заборона для осіб у володінні яких воно знаходиться віджувати, користуватись та видозмінювати майно.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його знищення, перетворення, відчуження.

Метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, збереження речового доказу.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, що арешт може бути накладено у встановленому Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Враховуючи викладене, в зв`язку з метою забезпечення збереження вищевказаного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, слідчий суддя, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання, оскільки накладення арешту на майно сприятиме меті кримінального провадження, а не накладення може призвести до незворотніх наслідків.
На підставі викладеного і керуючись ст. 107, 131, 132, 170173, 309 КПК України, слідчий суддя
У Х В А Л И В :

Клопотання задовольнити.
Накласти арешт на об`єкт нерухомого майна, розташований за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: ), який перебуває у власності громадянина ОСОБА_6 ;
Заборонити ОСОБА_6 , особам, які будуть діяти від його імені або за його дорученням (довіреністю), відчужувати, розпоряджатися вищевказаним об`єктом нерухомості;
Заборонити державним реєстраторам та нотаріусам вчинення будь-які реєстраційні дій щодо вищевказаного об`єкту нерухомості.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1