Справа № 305/1493/21
Номер провадження 1-кп/305/182/22
УХВАЛА

про відмову у затвердженні угоди про визнання винуватості
27.01.2022 Рахівський районний суд Закарпатської області

у складі: головуючої судді ОСОБА_1

секретаря судових засідань ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Рахів кримінальне провадження, відомості про яке 04.08.2021 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000238 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, який має на утриманні 5 неповнолітніх дітей, раніше несудимого, військовозобов`язаного,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
До Рахівського районного суду Закарпатської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке 04.08.2021 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000238 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України, з угодою про визнання винуватості між підозрюваним ОСОБА_4 та прокурором Рахівського відділу Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_3 .

Як вбачається з обвинувального акту та угоди про визнання винуватості, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України та відповідно його дії кваліфіковано, як незаконна порубка дерев лісах, що заподіяло істотну шкоду.

Згідно з обвинувальним актом вказане правопорушення вчинено за наступних обставин.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у світлу пору доби, за межами населеного пункту смт. Великий Бичків Рахівського району Закарпатської області, перебуваючи на території лісового фонду, а саме в кварталі 50 виділу 12 Лужанського лісництва Державного підприємства «Великобичківське лісомисливське господарство», у порушення вимог ст.ст. 4, 24, 67-69 Лісового кодексу України, ст.ст. 5, 12 Закону України «Про охорону навколишнього середовища», порушуючи встановлений порядок охорони, раціонального використання та відтворення лісу, незаконно, без спеціального дозволу, який посвідчується відповідним документом (лісорубним квитком, ордером), виданим уповноваженим органом, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, шляхом повного відокремлення стовбура від кореня у спосіб зпилювання, за допомогою бензопили, вчинив самовільну порубку 67 дерев, у тому числі 60 дерев породи граб із діаметрами пнів: 3 дерева по 8 см, 2 дерева по 9 см, 7 дерев по 10 см, 8 дерев по 11 см, 8 дерев по 12 см, 7 дерев по 13 см, 5 дерев по 14 см, 4 дерева по 15 см, 4 дерева по 16 см, 5 дерев по 17 см, 2 дерева по 18 см, 1 дерево діаметром 19 см, 2 дерева діаметром 20 см, 1 дерево діаметром 43 см, 4 дерева породи тополя діаметром 17, 24, 24 та 32 см, 3 дерева породи вільха, діаметрами 20, 21 та 21 см, спричинивши навколишньому природному середовищу істотну шкоду у вигляді матеріальних збитків у розмірі 59 039, 21 гривень, що у більше ніж двадцять разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Відповідно до змісту угоди про визнання винуватості вона містить формулювання обвинувачення, пред`явленого ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України; прокурор ОСОБА_3 та підозрюваний ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 , дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій підозрюваного; істотних для даного кримінального провадження обставин; підозрюваний беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному вище діянні; узгоджене покарання та згоду підозрюваного ОСОБА_4 на призначення покарання у виді штрафу.

Так, сторонами угоди було узгоджено призначення за ч.1 ст.246 КК України покарання у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень.

Також, в угоді про визнання винуватості зазначено про наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав повністю, щиро покаявся та просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Захисник ОСОБА_5 просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджене сторонами покарання.

Потерпілі в даному кримінальному провадженні відсутні.

Заслухавши думку учасників підготовчого судового провадження, які просили затвердити угоду про визнання винуватості, дослідивши обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості, суд дійшов такого висновку.

Згідно з п.2 ч.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно ч.1 ст.472 КПК України в угоді про визнання винуватості зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, обов`язки підозрюваного чи обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою (якщо відповідні домовленості мали місце), умови часткового звільнення підозрюваного, обвинуваченого від цивільної відповідальності у вигляді відшкодування державі збитків внаслідок вчинення ним кримінального правопорушення, узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, умови застосування спеціальної конфіскації, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди.

Згідно з положеннями ч.7 ст.474 КПК України, суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо: 1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; 2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства; 3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; 4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; 5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; 6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

У відповідності до п.1 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.468-475 КПК України.

Згідно з п.1 ч.7 ст.474 КПК України, у разі невідповідності угоди вимогам КПК України, суд у підготовчому судовому засіданні відмовляє в затвердженні угоди, якщо умови угоди не відповідають вимогам цього Кодексу та/або закону.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України, яке згідно ст.12 КК України є нетяжким злочином, за який передбачено покарання у виді штрафу від тисячі до тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до трьох років, або позбавлення волі на той самий строк.

Разом з тим, судом встановлено, що узгоджене в угоді про визнання винуватості покарання за ч.1 ст.246 КК України не відповідає вимогам Кримінального кодексу України, оскільки в угоді сторонами визначено покарання за ч.1 ст.246 КК України у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень.

При цьому, як в обвинувальному акті, так і в угоді про визнання винуватості серед обставин, що пом`якшують покарання зазначено, що інкриміноване діяння ОСОБА_4 вчинив внаслідок збігу тяжких матеріальних обставин.

Окрім цього, згідно обвинувального акту ОСОБА_4 має на утриманні 5 неповнолітніх дітей.

Наведені вище обставини, дають суду підстави вважати, що умови угоди суперечать вимогам КПК України, оскільки, на думку суду, узгоджене сторонами покарання у виді штрафу, не відповідає особі обвинуваченого та загальним засадам призначення покарання з огляду на системний аналіз положень Розділу XI та ч.1 ст.246 КК України, що унеможливлює затвердження судом угоди.

Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що угода про визнання винуватості між підозрюваним ОСОБА_4 та прокурором Рахівського відділу Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_3 від 19 серпня 2021 року, не відповідає вимогам чинного КПК України, у зв`язку з чим у затвердженні такої слід відмовити.

У зв`язку з відмовою у затвердженні угоди, суд вважає за необхідне продовжити судовий розгляд обвинувального акту стосовно ОСОБА_4 у загальному порядку.

Керуючись ст.ст. 314, 469, 470, 472-474 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у затвердженні угоди від 19 серпня 2021 року про визнання винуватості, укладеної між обвинуваченим ОСОБА_4 та прокурором Рахівського відділу Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_3 .
Розгляд обвинувального акту у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України продовжити в загальному порядку.
Роз`яснити учасникам судового провадження, що повторне звернення з угодою в одному кримінальному провадженні не допускається.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали проголошено 28 січня 2022 року о 13 годині 00 хвилин.

Головуюча: ОСОБА_1