Провадження №11-кп/824/3934/2021 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ст.ст.176, 183 КПК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2021 року. Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 30 серпня 2021 року, якою продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів, до 28 жовтня 2021 року включно, -

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні Шевченківського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження №0004837 по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 30 серпня 2021 року продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_6 на 60 днів, до 28 жовтня 2021 року включно.

Крім того, визначено ОСОБА_6 заставу 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 45400 гривень та покладено на нього, у випадку внесення застави обов`язки, передбачені ст.194 КПК України, а саме: прибувати до суду за першою вимогою; не відлучатися з м. Києва без дозволу суду; утриматися від спілкування з свідками у даному кримінальному провадженні; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати до повноважного органу паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Зазначене рішення обґрунтоване тим, що менш суворі запобіжні заходи, у тому числі домашній арешт, не зможуть забезпечити уникнення ризиків та виконання покладених на обвинуваченого обов`язків, у зв`язку з чим є достатні підстави для застосування такого виду запобіжного заходу, як тримання під вартою.

Не погоджуючись із вказаним рішенням захисником обвинуваченого ОСОБА_6 адвокатом ОСОБА_7 подано апеляційну скаргу, у якій він просить змінити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 з тримання під вартою на домашній арешт із забороною залишати житло в нічний період доби. Встановити обвинуваченому ОСОБА_6 такі обов`язки: прибувати за кожною вимогою до суду; прибувати до визначеної службової особи зі встановленою періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування з усіма дійовими особами, які зазначені в підозрі.

Обґрунтовуючи свої вимоги зазначає, що постановлення ухвали про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою відбулося з істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства.

Захисник вказує, що з моменту застосування обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, із застосуванням альтернативного запобіжного заходу у виді застави, відбулися істотні зміни в процесуальній поведінці обвинуваченого. На думку захисника, застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту або іншого не пов`язаного з триманням під вартою запобіжного заходу буде достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та сприятиме швидкому розгляду справи.

Апелянт вказує, що в матеріалах кримінального провадження знаходяться докази, які є недопустимими, і на підставі яких орган досудового розслідування прив`язав особу до події злочину.

Крім того, під час досудового розслідування було порушено право на захист, оскільки в матеріалах кримінального провадження є заява ОСОБА_6 про те, що він відмовляється від захисника призначеного за рахунок держави, у зв`язку з чим на стадії досудового розслідування бажає користуватися послугами іншого захисника, вказана заява без дати, жодної позначки коли вона була написана немає. Також в матеріалах кримінального провадження є постанова про відмову від захисника від 16 червня 2020 року, де в резолютивній частині вказано, про долучення вказаної заяви до матеріалів кримінального провадження. Таким чином, виходячи з заяви ОСОБА_6 він бажав користуватися послугами іншого захисника, однак до направлення матеріалів до суду йому не було призначено чи забезпечено участь іншого захисника.

Сторона захисту звертає увагу, що після спливу певного проміжку часу навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому слідчому судді, суду у разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Ризики передбачені ст.177 КПК України щодо ОСОБА_6 , в даному кримінальному провадженні, відсутні. Виключно тяжкість кримінального правопорушення у вчиненні якого особа підозрюється, є недостатньо підставою для ствердження про існування ризику втечі, стороною обвинувачення мали бути також доведені інші обставини. До того ж, захисник вказує, що у нього є всі підстави вважати, що повідомлена підозра ОСОБА_6 , містить епізоди які не стосуються його підзахисного. Обвинувачений позбавлений можливості знищити, сховати або спотворити будь-які із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, так як всі речові докази, які мають суттєве значення для справи були вилучені.

ОСОБА_6 не має необхідності перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Зазначений ризик є неконкретним і не підтвердженим будь-якими доказами. Навпаки, він висловлює стійке бажання співпрацювати зі слідством для встановлення об`єктивної істини. Обвинувачений також не збирається вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується.

Захисник стверджує, що враховуючи вищевикладене, немає підстав в даний час стверджувати, про існування всіх зазначених ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, та запобігання яким спрямоване застосування винятково запобіжного заходу тримання під вартою.

Сторонами кримінального провадження не заявлено клопотання про розгляд апеляційної скарги за їх участю, а тому у відповідності до вимог ч.4 ст.4221 КПК України, суд апеляційної інстанції вважає за можливе провести апеляційний розгляд у їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Із матеріалів провадження вбачається, що в судовому засіданні 30 серпня 2021 року, за наслідками розгляду клопотання прокурора, обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк шістдесят днів, тобто до 28 жовтня 2021 року, включно.

Правовими приписами ст.370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На думку колегії суддів, зазначених вимог закону судом першої інстанції було дотримано в повному обсязі.

Відповідно до ч.2 ст.331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Згідно зі ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Правовими приписами ст.331 КПК України встановлено, що під час судового розгляду суд незалежно від наявності клопотань зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Ухвалюючи рішення про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, районний суд повинен врахувати наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити всі обставини, у тому числі, передбачені ст.178 КПК України.

Як убачається з матеріалів провадження, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, яке відповідно до положень ст.12 КК України є тяжким злочином та за вчинення якого передбачено покарання до 6 років позбавлення волі. Обвинувачений є раніше неодноразово судимий за вчинення злочинів проти власності. Раніше він вже відбував покарання у виді позбавлення волі та звільнився 30 січня 2020 року з місць позбавлення волі. Крім того ОСОБА_6 офіційно ніде не працював до затримання та міцних соціальних зв`язків не має.

Врахувавши тяжкість кримінальних правопорушень, та покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, дані про особу обвинуваченого, а також відсутність даних про неможливість подальшого перебування під вартою, належних гарантій, які б переважали ризики, передбачені ст.177 КПК України, зокрема можливість обвинуваченого переховуватися від суду, та вчинити інше кримінальне правопорушення, районний суд дійшов обгрунтованого висновку, що запобігти встановленим ризикам можливо лише шляхом продовження застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В апеляційній скарзі не наведено будь-яких даних про особу обвинуваченого, які б дозволяли зробити висновок про можливість уникнення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, шляхом застосування до нього іншого, більш м`якого запобіжного заходу.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також твердження апелянта, що стороною обвинувачення не доведено, що заявлені ризики не зменшились або з`явились нові обставини, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки при розгляді клопотання прокурором доведено об`єктивне існування обставин, які на даний час виправдовують подальше тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 та встановлена наявність ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

Доводи сторони захисту щодо недопустимості окремих доказів вини ОСОБА_6 , підлягають перевірці виключно під час розгляду кримінального провадження по суті, та не є предметом перевірки суду апеляційної інстанції під час розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Отже, на думку колегії суддів, районний суд дійшов правильного висновку про те, що застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу, не буде достатнім для запобігання ризикам, зазначеним в ч.1 ст.177 КПК України, та не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинувачених.

Будь-яких істотних порушень кримінального процесуального закону, які б слугували підставною для скасування рішення суду першої інстанції, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Обґрунтованих доводів на спростування висновків суду першої інстанції апелянтом не наведено, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги і залишає ухвалу суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.176-178, 183, 331, 404, 405, 407, 418, 419, 4221 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 30 серпня 2021 року, якою продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів, до 28 жовтня 2021 року включно, без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий :

Судді :