Справа № 464/7310/21
пр.№ 1-кп/464/524/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08.12.2021 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова

головуючий суддя ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові кримінальне провадження № 464/7310/21, внесене 15.09.21. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000147, відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Воля-Жовтанецька Кам`янка-Бузького району Львівської області, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з вищою освітою, військовозобов`язаного, одруженого, має сина, ІНФОРМАЦІЯ_2 , є учасником бойових дій, не працює, судимості не має, -

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.309, ч.3 ст.311, ч.1 ст.313, ч.1 ст.317 КК України,

де сторонами виступають з боку:

обвинувачення прокурор ОСОБА_4 ;

захисту: обвинувачений ОСОБА_3 та захисник ОСОБА_5

з участю його учасників, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 у невстановлені досудовим розслідуванням час та місці умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, придбав у невстановлених досудовим розслідуванням осіб пристрої, прилади та хімічний посуд, які переніс за місцем свого проживання - в приміщення квартири АДРЕСА_2 , з яких виготовив обладнання, призначене для виготовлення психотропних речовин, яке у подальшому незаконно зберігав у квартирі за місцем свого проживання до моменту його вилучення працівниками поліції в ході обшуку 27 травня 2021 року. Згідно з висновками експертиз №№ СЕ-19/114-21/9441-НЗПРАП від 28.08.21, СЕ-19/114-21/9432-НЗПРАП від 28.07.21., СЕ-19/114-21/9437-НЗПРАП від 11.08.21. вилучене обладнання використовується в різних хімічних синтезах, в тому числі для виготовлення наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів. Зокрема, в ході проведення обшуку 27.05.21. в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , де проживає та зареєстрований обвинувачений, вилучено три стакани, колбу, два циліндри, шприц, електронні ваги, сірчану кислоту, натрій гідроксид, скляну плоскоподібну колбу, скляний хімічний посуд, захисні окуляри, респіратор, гумові рукавиці, а також прекурсор фенілнітропропену загальною масою 96,6704 г, що згідно з висновком експерта № СЕ-19/114-21/9439-НЗПРАП від 18.08.21. становить особливо великий розмір та може свідчити про використання їх під час отримання амфетаміну.

Таким чином ОСОБА_3 вчинив незаконне придбання, виготовлення та зберігання обладнання, призначеного для виготовлення наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.313 КК України.

Крім того він же у невстановлений досудовим розслідуванням час умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, організував та утримував місце для незаконного виготовлення психотропних речовин, а саме - квартиру за місцем свого проживання АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_6 . Вказану квартиру обладнав спеціальними предметами та речовинами, які можуть використовуватись під час виготовлення амфетаміну. Для цього він придбав три стакани, колбу, два циліндри, шприц, електронні ваги, сірчану кислоту, натрій гідроксид, скляну плоскоподібну колбу, скляний хімічний посуд, захисні окуляри, респіратор, гумові рукавиці, а також інші хімічні реактиви, які до прекурсорів не відносяться, а саме ізопропіловий спирт та азотнокислотну ртуть. У подальшому утримував вказану квартиру для незаконного виготовлення психотропних речовин до 27.05.21.

Таким чином ОСОБА_3 вчинив організацію та утримання місця для незаконного виготовлення психотропних речовин, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.317 КК України.

Крім цього він же у невстановлені досудовим розслідуванням час та місці незаконно придбав та зберігав без мети збуту фенілнітропропен з метою його використання для виготовлення психотропних речовин, що був вилучений під час обшуку 27 травня 2021 року за місцем проживання обвинуваченого у квартирі АДРЕСА_2 в полімерному зіп-пакеті жовтого кольору масою 96,6704 г та з металевої ложки, на поверхні якої його маса становить 0,1740 г, що згідно з висновком експерта № СЕ-19/114-21/9439-НЗПРАП від 18.08.21. віднесений до прекурсорів, обіг яких обмежено, загальною масою 96,8444 г, що становить особливо великий розмір.

Таким чином ОСОБА_3 вчинив незаконне придбання та зберігання прекурсорів в особливо великих розмірах з метою їх використання для виготовлення психотропних речовин, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.311 КК України.

Окрім цього він же у невстановлений досудовим розслідуванням час там же незаконно виготовив та зберігав психотропну речовину амфетамін загальною масою 0,1746 г без мети збуту, яка була виявлена та вилучена в ході обшуку 27 травня 2021 року за місцем його проживання у квартирі АДРЕСА_2 на електроній вазі сірого кольору, металевому ситці, скляному стаканчику, що підтверджується висновком експерта № СЕ-19/114-21/9437-НЗПРАП від 11.08.21., згідно з яким амфетамін відноситься до психотропних речовин, обіг яких обмежено.

Таким чином ОСОБА_3 вчинив незаконне виготовлення та зберігання психотропних речовин без мети збуту, тобто кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.309 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень визнав повністю, щиро покаявся та дав суду показання, аналогічні фабулі обвинувачення. Додатково зазначив, що під час перебування в зоні АТО вживав амфетамін, який є психотропною речовиною, що допомагала тримати свій стан в силі та тривалий час не засинати. Після повернення з місць АТО, де перебував з 2014 по 2015 рік, впав у депресію. Згадав про амфетамін, який періодично став купувати з метою особистого вживання. Однак з урахуванням високої вартості даної речовини та перегляду відео, вирішив зайнятись самовиготовленням амфетаміну. Для цього придбав обладнання, приладдя, пристрої, прекурсор та хімічні реактиви та намагався виготовляти амфетамін, що за наслідками у нього не вийшло. Все це він зберігав у квартирі за місцем свого проживання та реєстрації, де проживав з батьками та своєю сім`єю. У подальшому вирішив взяти себе в руки заради сім`ї і з метою бути прикладом для свого сина, пройшов реабілітацію та припинив вживання психотропних речовин. Однак перелічене вище не викинув, а зберігав вдома. Дійсно під час обшуку 27 травня 2021 року працівники поліції все, що зазначено в обвинувальному акті виявили та вилучили. Він щиро розкаюється у вчиненому, що усвідмив, запевняє суд, що ніколи в житті кримінальних правопорушень не вчинить. Просить суд врахувати його щире каяття, активне сприяння розкриттю інкримінованого та не позбавляти його волі. Зазначає, що є єдиним сином батьків, які мають похилий вік, мати в листопаді 2021 року перенесла операцію, за наслідками якої проходить вдома реабілітацію (що підтверджується документально), а він за нею доглядає та допомагає своїй сім`ї матеріально, адже має вищу освіту з комп`ютерних технологій і працює надому.

З огляду на те, що обвинувачений свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнав, фактичні обставини справи ніким з учасників судового провадження не оспорюються, а тому суд вважає за недоцільне дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та розглядає справу в порядку, визначеному ч.3 ст.349 КПК України.
Оскільки обвинувачений повністю визнав свою вину, дав суду визнавальні показання, інші докази не досліджувалися, суд дійшов висновку, що його винуватість у їх вчиненні є повністю доведеною, а тому повинен за такі дії нести кримінальну відповідальність та підлягає покаранню.
Відтак дії ОСОБА_3 вірно кваліфіковано за:

?ч.1 ст.309 КК України, т.я. він вчинив незаконне виготовлення та зберігання психотропних речовин без мети збуту;

?ч.3 ст.311 КК України, т.я. він вчинив незаконне придбання та зберігання прекурсорів в особливо великих розмірах з метою їх використання для виготовлення психотропних речовин;

?ч.1 ст.313 КК України, т.я. він вчинив незаконне придбання, виготовлення та зберігання обладнання, призначеного для виготовлення наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів;

?ч.1 ст.317 КК України, т.я. він вчинив організацію та утримання місця для незаконного виготовлення психотропних речовин.

При визначенні міри покарання суд враховує приписи ч.2 ст.50 КК України, за якими покарання має на меті не тільки кару і виправлення засудженого, а й запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами.

Отже, визначаючи вид і міру покарання обвинуваченому на підставі ст.ст.65-67 КК України, суд враховує ступінь тяжкості та характер вчиненого, вчинення обвинуваченим кримінального проступку та злочинів, що згідно із ст.12 КК України, є нетяжкими й тяжким відповідно; особу обвинуваченого, який судимості не має, його вік, стан здоров`я (жодних скарг немає), є одруженим, не працює, наявність у нього міцних соціальних зв`язків; під наглядом в психоневрологічному чи наркологічному диспансерах не перебуває; характеризується за місцем проживання позитивно; пом`якшуючими вину обставини органом досудового розслідування зазначені щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, що знайшло своє підтвердження і під час судового слідства; обтяжуючої вину обставини ні органом досудового розслідування, ні судом не встановлено; та приймаючи до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого, за якою ризики вчинення ним повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства оцінюються як середні; - відповідно до принципу індивідуалізації покарання, суд, керуючись принципом справедливості, визнає за неможливе досягти мети попередження злочинів та виправлення ОСОБА_3 без ізоляції від суспільства і поміщення до КВУ закритого типу та доходить висновку про необхідність призначення йому з огляду на все це у своїй сукупності покарання:

- за ч.1 ст.309 КК України обмеження волі на строк один рік;

- ч.3 ст.311 КК України позбавлення волі на строк п`ять років без застосування додаткового покарання конфіскації майна з огляду на наступне. Остання, як додаткове покарання, може бути застосована до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення (п.7 ч.1 ст.51, ч.2 ст.52 КК України). Відповідно до положень ст.59 КК України покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого, та встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині Кримінального кодексу. Корисливим тяжким або особливо тяжким злочином може бути визнаний будь-який із злочинів, визначених у частинах 5 та 6 ст.12 КК України, якщо його вчинено із корисливих спонукань. Під корисливими спонуканнями слід розуміти бажання винного одержати внаслідок вчинення злочину матеріальні блага для себе або інших осіб, одержати чи зберегти певні майнові права, уникнути матеріальних витрат чи обов`язків або досягти іншої матеріальної вигоди. Ні органом досудового розслідування, ні стороною обвинувачення, ні під час судового слідства корисливого мотиву в діяннях обвинуваченого не встановлено. Тому застосування додаткового виду покарання за ч.3 ст.311 КК України у виді конфіскації майна, незважаючи на його наявність у санкції вказаної статті як обов`язкового, є безпідставним. Зазначена позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 20.02.18. (справа № 154/2423/16, провадження № 51-54км18);
- ч.1 ст.313 КК України обмеження волі на строк два роки;
- ч.1 ст.317 КК України позбавлення волі на строк три роки.
На підставі ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, обвинуваченому слід визначити остаточне покарання - позбавлення волі на строк п`ять років без конфіскації майна.

За положеннями ч.6 ст.368 КПК України, обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 20 жовтня 2021 року у справі № 378/256/20 висловлено правову позицію про те, що загальні засади призначення покарання, визначені ст.65 КК України, наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст.75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо призначено покарання певного виду і розміру, враховано тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, і всі ці дані у сукупності спонукають до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням ч.1 ст.75 КК України у відповідній редакції.

Обвинувачений, який є особою молодого віку, учасником бойових дій, має малолітнього сина та батьків похилого віку, здійснює догляд за матір`ю, яка перенесла операцію, уперше притягується до кримінальної відповідальності, вчинив кримінальні правопорушення, спрямовані на власне споживання психотропних речовин без вчинення жодних дій по розповсюдженню таких серед інших осіб, що, в свою чергу, значно знижує суспільну небезпечність з урахуванням обставин, за яких було вчинено такі. Також під час судового розгляду установлено, що обвинувачений, який проявив бездоганну процесуальну поведінку, усвідомив вчинене та висловив осуд своєї поведінки.

На думку органу пробації виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів.

Наведене у своїй сукупності безумовно свідчить про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою протягом іспитового строку. Тому обвинуваченого слід звільнити від відбування основного покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку в максимальному його розмірі, визначеному ч.4 ст.75 КК України, не вчинить нових кримінальних правопорушень і виконає покладені на нього, відповідно до ст.76 КК України, обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання/роботи. Вказані обов`язки відповідно до ступеня тяжкості кримінальних правопорушень та особи винного будуть необхідними та достатніми для його виправлення. Таке звільнення надасть можливість обвинуваченому, про що запевняв суд, змінитись в кращу сторону і щодо способу життя, і щодо поведінки, та виправдати довіру суду.

Відомості, які б спростовували даний висновок суду, відсутні, вибір заходу примусу та порядок його узгоджується із позицією сторони обвинувачення, висловленої у судових дебатах.

Ухвалюючи вирок, суд відповідно до ст.368 КПК України зобов`язаний вирішити питання щодо того, що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт, речовими доказами і документами; на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі; як вчинити із заходами забезпечення кримінального провадження.

Речові докази, визнані постановою слідчого СВ ВП № 2 Львівського РУП № 2 ГУ НП у Львівській області від 27.09.21., підлягають знищенню.

Процесуальні витрати по справі в загальній сумі 17162,00 гривні за проведення експертиз підлягають стягненню з обвинуваченого.
Заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, не застосовувались. Підстави для обрання запобіжного заходу обвинуваченому з урахуванням відсутності клопотань з боку обвинувачення, бездоганної поведінки ОСОБА_3 під час судового провадження та призначеного покарання відсутні.

Керуючись ст.ст.368-371, 373-374, 532 КПК України,

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.309, ч.3 ст.311, ч.1 ст.313, ч.1 ст.317 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч.1 ст.309 КК України обмеження волі на строк один рік;

- ч.3 ст.311 КК України позбавлення волі на строк п`ять років без конфіскації майна;

- ч.1 ст.313 КК України обмеження волі на строк два роки;
- ч.1 ст.317 КК України позбавлення волі на строк три роки.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_3 визначити остаточне покарання - позбавлення волі на строк п`ять років без конфіскації майна.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробовуванням, встановивши іспитовий строк три роки, та згідно із ст.76 КК України покласти на нього наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання/роботи.
Відповідно до ч.1 ст.165 КВК України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.
Речові докази (постанова слідчого СВ ВП № 2 Львівського РУП № 2 ГУ НП у Львівській області від 27.09.21.) знищити.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз Львівським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром в сумі 17162,00 гривні.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м.Львова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Головуючий суддя ОСОБА_7