10.12.2021 Єдиний унікальний номер 205/3313/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 грудня 2021 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро обвинувальний акт у об`єднаному кримінальному провадженні № 0000137, 0002191 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, має неповну середню освіту, неодруженого, дітей на утриманні не має, офіційно не працюючого, місце проживання якого зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-15.12.2020 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 297 КК України до 4 років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, -

за участю учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_3 26.12.2020 року близько 03 годин 00 хвилин, перебуваючи біля території домоволодіння АДРЕСА_2 , де реалізуючи свій кримінально-противоправний намір, який виник раптово, спрямований на таємне викрадення чужого майна, поєднаний з проникненням у сховище, діючи умисно, з корисливого мотиву та особистої зацікавленості, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та його дії є таємними для оточуючих, переліз через паркан, розташований по периметру домоволодіння та надалі через дверний отвір не обладнаний дверми, проник до будівлі господарського призначення, де виявив майно належне ОСОБА_6 , а саме: металеву драбину, яку він визначив як об`єкт свого злочинного посягання, вартість якої з урахуванням зносу, складає 590 гривень 00 копійок. Так, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, ОСОБА_3 , доводячи свій умисел до кінця, взяв вищевказану металеву драбину та перекинув вищезазначене майно через паркан розташованого по периметру домоволодіння АДРЕСА_2 . Після чого, з викраденим майном з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись майном на власний розсуд, завдавши своїми противоправними діями майнову шкоду ОСОБА_6 в сумі 590 гривень 00 копійок.

Далі, 30.01.2021 року близько 22 години 00 хвилин, ОСОБА_3 перебував біля домоволодіння, розташованого за адресою АДРЕСА_3 , де в нього раптово виник злочинний умисел направлений на повторне, таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням в інше сховище, а саме, на територію домоволодіння. Реалізуючи вказаний злочинний умисел, направлений на повторне, таємне викрадення чужого майна, поєднаний з проникненням в інше сховище, а саме, на територію домоволодіння, діючи умисно з корисливим мотивом та особистою зацікавленістю, ОСОБА_3 переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, переліз через паркан на територію домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , де перебуваючи на території вищезазначеного домоволодіння, побачив металевий оцинкований лист 1000x2000x1мм., вартість якого становить 274,29 грн., який належить потерпілій ОСОБА_7 , який визначив як предмет свого злочинного посягання. Після чого, ОСОБА_8 взяв вказаний оцинкований лист та перекинув його через паркан, тим самим, викрав чуже майно, яке належить ОСОБА_9 . Виконавши всі дії, які вважав необхідними та достатніми для вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_3 покинув територію вищевказаного домоволодіння та утримуючи викрадене майно при собі, а саме, металевий оцинкований лист 1000x2000x1мм, покинув місце вчинення злочину, після чого розпорядившись викраденим майном на власний розсуд. Своїми злочинними діями ОСОБА_3 спричинив потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду у розмірі 274,29 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав себе винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, щиро покаявся та погодився надати показання щодо обставин, викладених в обвинувальних актах, одночасно погодившись на застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України щодо не дослідження обставин, викладених у обвинувальних актах щодо його обвинувачення.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 суду пояснив, що він 26.12.2020 року йшов по вулиці на підпитку, переліз через паркан розташований по периметру домоволодіння, де побачив металеву драбину, яку таємно викрав та відніс до себе додому, через декілька днів до нього додому прийшов дільничий. Обвинувачений зазначив, що знав це домоволодіння, адже приходив туди та допомагав господарю копати картоплю. Крім того, підтвердив, що він дійсно при зазначених в обвинувальному акті обставинах та час, а саме, 30.01.2021 року, у вечірній час таємно проник на територію домоволодіння, перелізши через паркан, де викрав майно, що належить потерпілій, а саме, металевий оцинкований лист, який в подальшому здав на металобрухт.
Судом роз`яснені обвинуваченому ОСОБА_3 наслідки застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України, а саме, позбавлення його можливості оскаржити в апеляційному порядку визнані ним обставини кримінального правопорушення, а також перевірено правильність розуміння ним цих обставин та добровільність його позиції.
З урахуванням повного визнання своєї винуватості, визнання та підтвердження, обвинуваченим всіх обставин кримінального правопорушення, викладених у обвинувальному акті, з урахуванням думки прокурора та відсутності заперечень, суд вважає можливим застосувати положення ч.3 ст.349 КПК України та визнати недоцільним дослідження доказів на підтвердження винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні ним інкримінованого стороною обвинувачення кримінального правопорушення, обмежившись лише дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 .
Таким чином, вина обвинуваченого ОСОБА_3 повністю підтвердилась під час судового провадження, та його умисні дії, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, поєднаного з проникненням в інше сховище, а саме, на територію домоволодіння, правильно кваліфіковано за ч.3 ст.185 КК України.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до ст.66 КК України, суд визнає його повне визнання своєї вини та щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд керується вимогами статей 65-67 КК України, постановою пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами та доповненнями) і виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Обговорюючи питання про вид і міру покарання ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним діяння, яке відноситься до категорії тяжкого злочину, данні про особу обвинуваченого, який раніше судимий, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, натомість перебував під наглядом у дитячого лікаря-психіатра з 2001 року, з діагнозом: легка розумова відсталість, нагляд був припинений в 2009 році у зв`язку з відсутністю звернень за психіатричною допомогою, офіційно не працевлаштований, неодружений, дітей на утриманні не має, встановлені судом обставини, що пом`якшують його покарання,а також відсутність обставин, що обтяжують покарання.
На підставі вищевикладеного, суд вважає що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим, вважає необхідним призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі у межах установленої санкцією статті обвинувачення, яке буде достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження нових злочинів.

Крім того, суд вважає необхідним призначити покарання з урахуванням вимог ст. 71 КК України, оскільки ОСОБА_3 вчинивданий злочин після винесення попереднього вироку Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15.12.2020 року, яким останній засуджений за ч. 3 ст. 297 КК України до 4 років обмеження волі, з іспитовим строком в два роки, а тому необхідно перевести менш суворий вид покарання, призначений йому за вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15.12.2020 року в більш суворий вид покарання, згідно правил ч. 1 ст. 72 КК України з розрахунку один день позбавлення волі за два дні обмеження волі таостаточно призначити покарання із застосуванням вимог ст. 71 КК України частково приєднавши до призначеного покарання, покарання за попереднім вироком.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Під час досудового розслідування у кримінальному провадженні було проведено судову товарознавчу експертизу № 1174 від 26.03.2021 року, витрати на яку складають 150 грн., судову товарознавчу експертизу № 4303 від 29.12.2020 року, витрати на яку складають 150 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Суд приходить до висновку, що зазначені судові витрати, у відповідності з вимогами ст. ст. 122, 124, 126 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченої.
Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 369-371, 373, 374 КПК України суд, -
У Х В А Л И В :
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 ККУкраїни та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на три роки.

На підставі ст. 71 КК України, призначити покарання за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання за вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15.12.2020 року, із розрахунку, що одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі та остаточно призначити ОСОБА_3 до відбуття покарання у вигляді трьох років одного місяця позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_3 , до вступу вироку в законну силу, залишити без змін - тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з 31 березня 2021 року.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 150 грн. (сто п`ятдесят гривень), витрати на проведення судової товарознавчої експертизи № 1174 від 26.03.2021 року, 150 грн. (сто п`ятдесят гривень), витрати на проведення судової товарознавчої експертизи № 4303 від 29.12.2020 року.

Речові докази, якими було визнано:
- металеву драбину, що передано на зберігання під розписку потерпілій ОСОБА_6 вважати повернутим потерпілій за належністю.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок суду може бути оскаржено в тридцятиденний строк з дня його проголошення в судову палату по кримінальним справам Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя: ОСОБА_1