КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №133/3695/14-к
Провадження №1-кп/133/103/21
У Х В А Л А
30.11.21

Козятинський міськрайонний суд Вінницької області
у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
адвоката ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про скасувування арешту майна у справі за обвинувальним актом у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000549 від 20.06.2014, за обвинуваченням: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ч.ч.4,5 ст.27, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 369-2 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст.27, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 369-2 КК України,

ВСТАНОВИВ:
У провадженні Козятинського міськрайонного суду Вінницької області знаходиться вказане кримінальне провадження.
Обвинувачений ОСОБА_5 надав суду клопотання про скасування арешту, накладеного постановою слідчого в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 від 29.02.2012 на все його майно.
В обгрунтування клопотання вказав, що санкція ч.2 ст.369-2 КК України, за якою він обвинувачується, не передбачає конфіскації майна, потерпілі у кримінальному провадженні відсутні, шкода злочином не завдана, цивільний позов не заявлявся, а тому продовження арешту є недоцільним.

У судовому засіданні обвинувачений клопотання підтримав.

Прокурор не заперечував щодо задоволення клопотання.

Заслухавши думку учасників судового процесу, з`ясувавши обставини заявленого клопотання, суд приходить до висноку, що клопотання підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що постановою слідчого в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 від 29.02.2012 накладено арешт на все наявне майно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою забезпечення конфіскації майна, оскільки санкція ч.4 ст.369 КК України передбачала конфіскацію майна як вид додаткового покарання.
На момент винесення постанови про накладення арешту на все майно обвинуваченого дане кримінальне провадження було кваліфіковане за ч.2 ст. 369-2, ч.4 ст.369, ч.1 ст.190, ч.1 ст.364. Санкція ч.4 ст.369 КК України (на момент винесення постанови) передбачала покарання у вигляді позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років з конфіскацією майна або без такої.

03.11.2014 кримінальне провадження за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190, ч.1 ст.364, ч.4 ст.27, ч.4 ст.369, закрито.

Згідно з обвинувальним актом, затвердженим 19.11.2014, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.4,5 ст.27, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 369-2 КК України. Санкція ч.1 ст. 369-2 КК України не передбачає конфіскації майна.

До цього часу вказане кримінальне провадження не перекваліфіковувалося.
Відповідно до реєстру матеріалів досудового розслідування №0000549 від 20.06.2014 майно ОСОБА_5 , на яке накладено арешт, речовим доказом не визнано.
Частиною 1 ст. 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ч.2 ст.170 КК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Також, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, яка зазначає, що продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про те, що в подальшій дії заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна на все майно обвинуваченого відпала потреба, що, в свою чергу є підставою для скасування арешту у відповідності до ч.1 ст. 174 КПК України, а тому клопотання обвинуваченого про скасування арешту на все майно слід задовольнити.

Керуючись ст.ст.100,174,350,372 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:
Клопотання обвинувачено ОСОБА_5 про скасування арешту майна задовольнити.

У кримінальному провадженні №0000549 від 20.06.2014 арешт, накладений постановою слідчого в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 від 29.02.2012 на все наявне майно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: на квартиру АДРЕСА_1 ; автомобіль ВАЗ 21099, 2004 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , двигун № НОМЕР_3 скасувати.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали буде проголошено о 08 год. 40 хв. 03.12.2021.

Суддя ОСОБА_1