н/п 1-кп/766/2627/21
УХВАЛА

12.10.2021 року м. Херсон
Херсонський міський суд Херсонської області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
за участю:
секретаря: ОСОБА_2
прокурора: ОСОБА_3
захисника: ОСОБА_4
обвинувачених: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7

під час проведення режимі відеконференції відкритого підготовчого судового засідання на підставі обвинувального акта у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР 22.07.2020 року за №0004518, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Новомосковськ Дніпропетровської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка м. Новомосковськ Дніпропетровської області, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженка м. Новомосковськ Дніпропетровської області, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 15- ч. 4 ст. 190 КК України, -

встановив:
Зазначений обвинувальний акт, відповідно до здійсненого авторозподілу, надійшов в провадження судді Херсонського міського суду Херсонської області ОСОБА_1 06 жовтня 2021 року.
Ухвалою від 07 жовтня 2021 року вказане кримінальне провадження призначено до підготовчого судового засідання.
Згідно обвинувального акту, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 15- ч. 4 ст. 190 КК України, в складі організованої групи.
Прокурор звернувся до суду з клопотаннями про продовження дії запобіжних заходів стосовно обвинувачених, мотивуючи свою позицію тим, що заявлені ризики, які стали підставою для обрання відносно них запобіжних заходів не зменшились, а також тяжкістю злочинів, які їм інкримінуються.
Обвинувачені та їх захисник не заперечили проти зазначених клопотань прокурора, разом з цим просили змінити спосіб виконання покладених на обвинувачених у зв`язку з застосуванням до них запобіжних заходів у вигляді домашнього арешту обов`язків та дозволити їм залишати житло у денний час.
Заслухавши думки учасників провадження, дослідивши клопотання прокурора, суд вважає клопотання прокурора про продовження дії запобіжних заходів стосовно обвинувачених такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне.
За змістом ч.ч. 1, 6 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Строк дії ухвали про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.
У частині 3 ст. 199 КПК України визначено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст. 184 цього Кодексу, повинно містити, зокрема, виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.
Згідно ч. 5 тієї самої статті КПК, слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
Відповідно до ч. 2 ст. 191 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Разом з цим, суд зауважує, що звернувшись до суду з клопотаннями про продовження тримання обвинувачених під домашнім арештом, прокурором не надано суду як рішення слідчих суддів на підтвердження тієї обставини, що строк дії запобіжних заходів на даний час не сплинув, так і жодних матеріалів, якими обґрунтовується необхідність продовження запобіжних заходів та з яких можна було би зробити висновок про наявність зазначених вище обставин, передбачених у ч. 3 ст. 199 КПК України, з якими закон пов`язує можливість та доцільність продовження їх дії.
При цьому суд враховує, що в контексті ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод Європейський суд неодноразово зазначав, що серйозність обвинувачення або суворість санкції інкримінованого злочину не можуть бути єдиною підставою для тримання особи під вартою, в тому числі бути виправданням тривалих період такого тримання.
Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 8 липня 2003 року у справі №1-23/2003 запобіжний захід у вигляді взяття під варту не може бути застосований лише з мотиву тяжкості злочину, оскільки це суперечить Конституції України, відповідно до якої особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку та встановлено обвинувальним вироком суду (статті 29, 62 Конституції України).
З огляду на наведене, оцінивши у сукупності наведені обставини, суд не вбачає підстав для задоволення клопотань прокурора про продовження дії запобіжних заходів стосовно обвинувачених.
Керуючись ст.ст. 176-178, 181, 199, 369, 376, КПК України, суд, -

постановив:
В задоволенні клопотання прокурора Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_5 відмовити.
В задоволенні клопотання прокурора Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку домашнього арешту відносно обвинуваченої ОСОБА_6 відмовити.
В задоволенні клопотання прокурора Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку домашнього арешту відносно обвинуваченої ОСОБА_7 відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддяОСОБА_1