ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 686/30866/21

Провадження № 11-кп/4820/286/22

24 січня 2022 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому та в режимі відеоконференції з ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор» виділене провадження по кримінальному провадженню по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 січня 2022 року,
в с т а н о в и л а :
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 13 січня 2022 року продовжено ОСОБА_7 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по 11 березня 2022 року включно з можливістю внесення застави (визначеної ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 26 червня 2021 року) в розмірі 60 прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб, що становить 136 200,00 грн та покладенням на нього відповідних обов`язків.
Продовжуючи дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що наразі наявні обставини, що свідчать про неможливість запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 в апеляційній скарзі та доповненнях до неї просила ухвалу Хмельницького міськрайонного суду від 13 січня 2022 року скасувати та застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Уважала, що прокурором не надано та не доведено, а судом першої інстанції не здобуто жодного доказу на підтвердження існування заявлених ризиків.
Окрім того, недоведеним є те, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів недоцільно застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 .
Зазначала, що обраний судом першої інстанції запобіжний захід є надто суворим, зважаючи на його винятковість.
При обранні запобіжного заходу не враховано те, що ОСОБА_7 під час досудового розслідування щиро розкаявся та сприяв слідству у розкритті вчиненого; на його утриманні перебуває неповнолітня дитина, на утримання якої він добровільно сплачував аліменти до його затримання, оскільки мав постійне джерело доходів.
Не враховано стан здоров`я ОСОБА_7 та те, що застосування більш м`якого запобіжного заходу надасть можливість ОСОБА_7 надалі працювати та утримувати неповнолітню доньку, тобто буде сприяти захисту інтересів неповнолітньої дитини.
Звертала увагу, що в умовах медичної частини слідчого ізолятора обвинуваченому не вбачається можливим провести ні належного обстеження, ні належного лікування. Лікування та обстеження може бути забезпечено тільки після вступу вироку у законну силу шляхом направлення його до терапевтичного відділення Шепетівської багатопрофільної лікарні №98.
Так, щодо практики ЄСПЛ, у справі «Епуре проти Румунії» суд вказував, що режим тримання під вартою має враховувати стан здоров`я ув`язненого.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду з викладом змісту оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги; обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 на підтримання доводів апеляційної скарги; прокурора ОСОБА_5 в заперечення апеляційної скарги; перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про таке.
Установлено, що в провадженні Хмельницького міськрайонного суду перебуває на розгляді кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.
Прокурором було подано клопотання про продовження строку дії раніше визначеного запобіжного заходу обвинуваченому, посилаючись на те, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені ст.177 КПК України.

Колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що прокурором було наведено достатньо підстав для продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 .
Відповідно до вимог ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
У відповідності з приписами ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Згідно з ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Обґрунтовано взято до уваги, що обвинувачений ОСОБА_7 раніше судимий, не працює, не має постійного та сталого заробітку, обвинувачується у вчиненні умисних, в тому числі тяжких кримінальних правопорушень проти власності (відповідальність за які передбачена у вигляді позбавлення волі).
Крім того, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості вчиненого, а встановлені ризики, передбачені ст.177 КПК України.
Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам обвинуваченого ОСОБА_7 , знаходячись на волі, переховуватись від суду та вчиняти інші кримінальні правопорушення.
Наразі можливість перешкоджання кримінальному провадженню є доведеною і вона виключає на даний час можливість зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який у вигляді цілодобового домашнього арешту.
На думку колегії суддів, не знайшли свого підтвердження зазначені у апеляційній скарзі підстави та обставини для зміни запобіжного заходу.
Таким чином, більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, враховуючи всі обставини, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України та не забезпечить належної процесуальної поведінки і виконання покладених процесуальних обов`язків на обвинуваченого ОСОБА_7 .
У відповідності з ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованого обвинувачення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до ст.29 Конституції України право на свободу та особисту недоторканість є одним із найбільш значущих прав людини.

Обираючи чи продовжуючи строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обмежуються конституційні права і свободи особи, ще до визнання її винуватою у вчиненні злочину, а запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідно до ст.183 КПК України є винятковим і найбільш суворим запобіжним заходом, і застосовується лише тоді, коли є всі підстави вважати, що інші менш суворі запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків і його належної поведінки. Застосування запобіжного заходу з іншою метою не допускається.

Матеріали клопотання прокурора є належним чином обґрунтовані та вмотивовані, містять достатні відомості, які слугують підставою для продовження застосування строку дії запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою.
Більш м`який запобіжний захід, на переконання колегії суддів, не забезпечить та не буде сприяти належній процесуальній поведінці обвинуваченого.
Колегія суддів зазначає, що застосований до обвинуваченого запобіжний захід відповідає тяжкості вчиненого правопорушення, в якому він обвинувачується, а встановлені при обранні та продовженні дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ризики не відпали.
Порушень вимог положень КПК України, які б були безумовною підставою для скасування рішення місцевого суду, судом апеляційної інстанції не виявлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про відсутність підстав для скасування чи зміни ухвали місцевого суду.
Керуючись ст.ст.177, 178, 183, 404, 407 КПК України, колегія суддів,
п о с т а н о в и л а :
Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 січня 2022 року щодо продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 без задоволення.
Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3