ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1611/21 Справа № 216/43/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
в режимі відеоконференції:
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 29 березня 2021 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002108 13 листопада 2018 року, щодо

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Снігурівка Миколаївської
області, громадянина України, який зареєстрований за адресою:
АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою:
АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Вироком Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 29 березня 2021 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.
Строк відбування покарання ухвалено рахувати з 13 листопада 2018 року.
До набрання вироком законної сили залишено ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів у провадженні.
Цим вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, за наступних обставин.
ОСОБА_7 уночі 13 листопада 2018 року знаходився за місцем мешкання свого знайомого ОСОБА_9 у приміщенні буд. АДРЕСА_3 , де разом з ним, а також малознайомим йому ОСОБА_10 та знайомими ОСОБА_11 і ОСОБА_12 вживали спиртні напої в приміщенні кухні будинку за вказаною адресою.
Під час розпиття спиртних напоїв ОСОБА_10 почав образливо висловлюватися на адресу ОСОБА_7 та на вказаному ґрунті між зазначеними особами відбулася сварка, в процесі якої в ОСОБА_7 виникла гостра неприязнь до ОСОБА_10 та умисел на спричинення йому тяжких тілесних ушкоджень за вказаних мотивів, реалізуючи який ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи з метою нанесення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , з мотивів гострої неприязні до нього 13 листопада 2018 року приблизно о 01.00 год. умисно зі значною силою завдав потерпілому ОСОБА_10 , який сидів біля нього на стільці, обома ліктями та кулаками не менше 11 ударів в передню ділянку грудної клітини, не переслідуючи за мету заподіяти смерть.
Після останнього удару, отриманого від ОСОБА_7 кулаком в груди, ОСОБА_10 , не усидівши на стільці, упав спиною на тверду підлогу, а ОСОБА_7 , схилившись над ним, умисно зі значною силою завдав ще не менше 2 ударів правим ліктем у передню ділянку грудної клітини, не переслідуючи за мету заподіяти смерть, після чого узяв у приміщенні цієї ж кухонної кімнати дерев`яну биту, що належала ОСОБА_9 , у такий спосіб підшукавши собі знаряддя злочину, та утримуючи дерев`яну биту в обох руках, підійшов до ОСОБА_10 , який у цей час продовжував лежати на підлозі кухні, та схилившись над потерпілим, продовжуючи свої злочинні дії, направлені на умисне спричинення ОСОБА_10 тяжких тілесних ушкоджень з мотивів гострої неприязні до нього, проявляючи агресію, посилену станом алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, 13 листопада 2018 року приблизно о 01.05 год. умисно зі значною силою завдав підшуканою дерев`яною битою ОСОБА_10 , який намагався підвестись з підлоги на ноги та прикривався від ударів руками, не менше 7 ударів у ділянку голови, не менше 7 ударів у ділянку тулубу, не менше 5 ударів в область верхніх кінцівок, та не менше 8 ударів в область нижніх кінцівок, не переслідуючи при цьому за мету заподіяти ОСОБА_10 смерть.
Припинивши свої злочинні дії ОСОБА_7 залишив будинок за вказаною адресою, а ОСОБА_10 цієї ж ночі ІНФОРМАЦІЯ_2 приблизно о 04.00 год. помер на місці злочину від отриманих тілесних ушкоджень.
Таким чином, у результаті протиправних дій ОСОБА_7 . ОСОБА_10 спричинені тілесні ушкодження, які за своїм характером відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя та перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку зі смертю потерпілого ОСОБА_10 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2 приблизно о 04.00 год. у приміщенні кухні буд. 14 по вул. Камчатській м. Кривого Рогу у результаті сполученої тупої травми голови, тулуба та кінцівок, яка ускладнилася розвитком шоку.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок суду змінити, пом`якшити призначене йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України.
Обґрунтовуючи свої вимоги посилається на те, що судом не взято до уваги обставини, що пом`якшують покарання, та не мотивовано підстави для їх невизнання. Звертає увагу, що саме потерпілий спровокував його на вчинення правопорушення щодо нього, оскільки знаходився у несамовитому стані, при цьому обзивав його нецензурними словами та намагався його вдарити.
Позиції учасників судового провадження.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 підтримали вимоги апеляційної скарги обвинуваченого та просили її задовольнити в повному обсязі.
У судовому засіданні прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, вважав вирок суду законним та обгрунтованим.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов наступного висновку.
Згідно з вимогами ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до змісту ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд при призначенні покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Враховуючи роз`яснення, які містяться в п.п. 1, 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 23 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових кримінальних правопорушень, при призначенні покарання з іспитовим строком необхідно враховувати тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи. Рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване.
Відповідно до наведеного, призначаючи покарання винному суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про винну особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення такої особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого злочину.
Частиною 1 статті 69 КК України передбачено, що за наявності кількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.
Що стосується тверджень обвинуваченого про невідповідність призначеного йому покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і особі обвинуваченого внаслідок суворості, апеляційний суд приходить до такого висновку.
При призначенні ОСОБА_7 покарання суд відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, дані про його особу, усі обставини провадження, а також обставини, які помякшують та обтяжують покарання обвинуваченому.
З урахуванням сукупності перелічених даних, тяжкості скоєного кримінального правопорушення та конкретних обставин його вчинення, а також даних про особу обвинуваченого, який в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, за місцем мешкання характеризується посередньо, неодружений, утриманців не має, вину визнав частково, а також тяжкі наслідки кримінального правопорушення у виді смерті потерпілого та віктимну поведінку останнього, суд дійшов висновку про необхідність призначення покарання в межах санкції ч. 2 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі.
При цьому суд першої інстанції не визнав обставиною, що пом`якшує покарання, щире каяття, оскільки ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав частково, заперечував нанесення потерпілому ОСОБА_10 безпосередньо тілесних ушкоджень, які б спричинили смерть останнього, тобто, відсутні дійсне визнання останнім власної провини, щирий жаль та осуд своєї поведінки, а також після скоєння кримінального правопорушення не надав медичної допомоги потерпілому, а лише переконався щодо проявів ознак життя останнього та залишив місце пригоди.
В той же час судом першої інстанції визнано обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_7 , активне сприяння розкриттю злочину, з огляду на те, що обвинувачений добровільно вказав на місце знаходження знаряддя вчинення злочину - дерев`яної бити та надавав показання про обставини його вчинення.

Крім того, суд першої інстанції з урахуванням вимог ч. 4 ст. 67 КК України вказав на відсутність рецидиву злочину, як обставини, що обтяжує покарання обвинуваченого, оскільки, як встановлено матеріалами кримінального провадження в силу ст. 89 КК України судимості за минулими вироками щодо ОСОБА_7 зняті.

Також, з урахуванням вимог п. 4 ч. 1 ст. 91, ст. 337, п. 5 ч. 1 ст. 368 КПК України та з огляду на те, що формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, містить посилання про вчинення обвинуваченим злочину в стані алкогольного сп`яніння та останній під час судового розгляду не заперечував цього факту, суд першої інстанції визнав цю обставину такою, що відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 67 КК України обтяжує його покарання.

Вищенаведене спростовує доводи апеляційної скарги обвинуваченого про безпідставне невизнання та неврахування судом першої інстанції обставин, що пом`якшують його покарання.

За змістом п. 5 ч. 1 ст. 66 КК України вчинення злочину внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних чи інших обставин, що в якості пом`якшуючої обставини врахував суд першої інстанції - це поєднання істотних для особи чинників фізичного, матеріального чи морального характеру, що негативно впливають на основні сфери її життя (особисте або сімейне життя, професійна діяльність, освіта тощо). До них можуть бути віднесені тяжка хвороба, безробіття, смерть близької особи, дія наслідків стихійного лиха та ін. Тобто обставини, які зумовлюють у винного стан підвищеної нервозності, страху, переживання тощо, що визначило вчинення ним кримінального правопорушення.

В матеріалах провадженні відсутні та під час апеляційного перегляду не надано доказів на наявність збігу тяжких особистих, сімейних чи інших обставин, які б істотно знижували ступінь тяжкості та суспільну небезпеку вчиненого ним правопорушення.
При цьому доводи обвинуваченого про те, що саме потерпілий спровокував його на вчинення правопорушення щодо нього, оскільки знаходився у несамовитому стані, при цьому обзивав його нецензурними словами та намагався його вдарити, вже були враховані судом першої інстанції при призначенні покарання.
Аналіз матеріалів кримінального провадження свідчить, що в діях ОСОБА_7 наявна одна обставина, що обтяжує покарання, вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, та одна пом`якшуюча обставина активне сприяння розкриттю злочину, що з огляду на положення ст. 69 КК України та роз`яснення, наведені у постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 23 жовтня 2003 року, свідчить про відсутність підстав для призначення покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч. 2 ст. 121 КК України, а тому суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_7 обгрунтовано зазначив про відсутність підстав для застосування ст. 69 КК України.
Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом хоча й у межах відповідної санкції статті видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначено, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання (постанови Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 740/5424/15-к та від 05 лютого 2019 року у справі № 753/24474/15-к).
З огляду на фактичні обставини кримінального провадження, положення кримінального закону, мету покарання призначене судом ОСОБА_7 покарання в межах санкції інкримінованої статті за своїм видом та розміром є обгрунтованим та необхідним.
Підстав для призначення ОСОБА_7 більш мякого покарання із застосуванням ст. 69 КК України з мотивів, про які йдеться в апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає.
З огляду на це наведені в апеляційній скарзі ОСОБА_7 доводи про те, що призначене йому покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого і за своїм видом є явно несправедливим, не впливають на відповідність призначеного покарання і не містять достатніх даних для пом`якшення призначеного ОСОБА_7 покарання, про що наполягав в своїй апеляційній скарзі останній.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність у провадженні, які були б підставами для скасування оскаржуваного судового рішення, апеляційним судом не встановлено.
З огляду на викладене апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 29 березня 2021 року щодо ОСОБА_7 - залишити без зміни.

Ухвала суду набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4