У Х В А Л А

Іменем України

28.09.2021 року м. Одеса

Слідча суддя Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі скаргу захисника ОСОБА_3 в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 на повідомлення старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 від 24.06.2021 року про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.27, ч.3 ст.28, ч.5 ст.301, ч.2 ст.27, ч.3 ст.28, ч.3 ст.301 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.02.2020 року за №0000133, -

В С Т А Н О В И Л А:

І. Суть скарги

1.1. 06.07.2021 року адвокат ОСОБА_3 звернувся до слідчої судді зі скаргою в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 , в якій просить скасувати повідомлення старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 від 24.06.2021 року про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.27, ч.3 ст.28, ч.4 ст.301 КК України, у кримінальному провадженні №0000133.

1.2. Скарга мотивована тим, що станом на 24.06.2021 року стаття 301 КК України не містила частини 4 та 5, а у повідомленні про підозру відсутні відповідні застереження щодо правової кваліфікації дій ОСОБА_4 згідно матеріального закону в редакції на певну дату (до 24.06.2021 року), а тому підозра за ч.2 ст.27, ч.3 ст.28, ч.4 ст.301 КК України є незаконною та підлягає скасуванню.

ІІ. Процедура та позиції учасників кримінального провадження

2.1. Відповідно до протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 23.09.2021 року, справа №947/21077/21 передана на розгляд слідчій судді ОСОБА_1 (а.с.8).

2.2. Ухвалою слідчої судді від 24.09.2021 року відкрито провадження за скаргою (а.с.9).

2.3. Учасники кримінального провадження, будучи своєчасно та належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явились, звернувшись із заявами про розгляд скарги у їх відсутність. У поданій заяві слідча також просила відмовити у задоволенні скарги, посилаючись на те, що 24.06.2021 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.27, ч.3 ст.28, ч.ч.3, 5 ст.301 КК України, про що свідчить підпис ОСОБА_4 та його захисника.

2.4. Під час розгляду скарги повне фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалось у відповідності до ч.4 ст.107 КПК України.

ІІІ. Кримінальне процесуальне законодавство

1.Кримінальний кодекс України (надалі КК України)

Стаття 4. Чинність закону про кримінальну відповідальність у часі

2. Кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

3. Часом вчинення кримінального правопорушення визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

Стаття 5. Зворотна дія закону про кримінальну відповідальність у часі

1. Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

2. Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

3. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

4. Якщо після вчинення особою діяння, передбаченого цим Кодексом, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Стаття 301. Ввезення, виготовлення, збут і розповсюдження порнографічних предметів (в редакції станом на 01.01.2020 року)
1. Ввезення в Україну творів, зображень або інших предметів порнографічного характеру з метою збуту чи розповсюдження або їх виготовлення, зберігання, перевезення чи інше переміщення з тією самою метою, або їх збут чи розповсюдження, а також примушування до участі в їх створенні

караються штрафом від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних доходів громадян або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років.

2. Ті самі дії, вчинені щодо кіно- та відеопродукції, комп`ютерних програм порнографічного характеру, а також збут неповнолітнім чи розповсюдження серед них творів, зображень або інших предметів порнографічного характеру, -

караються штрафом від ста до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеженням волі на строк до п`яти років, або позбавленням волі на той самий строк.

3. Дії, передбачені частинами першою або другою цієї статті, вчинені повторно або за попередньою змовою групою осіб, або з отриманням доходу у великому розмірі, -

караються позбавленням волі на строк від трьох до семи років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

4. Дії, передбачені частинами першою або другою цієї статті, вчинені щодо творів, зображень або інших предметів порнографічного характеру, що містять дитячу порнографію, або примушування неповнолітніх до участі у створенні творів, зображень або кіно- та відеопродукції, комп`ютерних програм порнографічного характеру -

караються позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

5. Дії, передбачені частиною четвертою цієї статті, вчинені повторно або за попередньою змовою групою осіб, або з отриманням доходу у великому розмірі, -

караються позбавленням волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Примітка. Отримання доходу у великому розмірі має місце, коли його сума у двісті і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Стаття 301. Ввезення, виготовлення, збут і розповсюдження порнографічних предметів (в редакції станом на 24.06.2021 року)
1. Ввезення в Україну творів, зображень або інших предметів порнографічного характеру з метою збуту чи розповсюдження або їх виготовлення, зберігання, перевезення чи інше переміщення з тією самою метою, або їх збут чи розповсюдження, а також примушування до участі в їх створенні

караються штрафом від однієї тисячі до чотирьох тисяч неоподатковуваних доходів громадян або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років.

2. Ті самі дії, вчинені щодо кіно- та відеопродукції, комп`ютерних програм порнографічного характеру, а також збут неповнолітнім чи розповсюдження серед них творів, зображень або інших предметів порнографічного характеру, -

караються штрафом від двох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеженням волі на строк до п`яти років, або позбавленням волі на той самий строк.

3. Дії, передбачені частинами першою або другою цієї статті, вчинені повторно або за попередньою змовою групою осіб, або з отриманням доходу у великому розмірі, -

караються позбавленням волі на строк від трьох до семи років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Частину четверту статті 301 виключено на підставі Закону № 1256-IX від 18.02.2021\
Частину п`яту статті 301 виключено на підставі Закону № 1256-IX від 18.02.2021\

Стаття 301-1. Одержання доступу до дитячої порнографії, її придбання, зберігання, ввезення, перевезення чи інше переміщення, виготовлення, збут і розповсюдження (в редакції станом на 24.06.2021 року)

1. Умисне одержання доступу до дитячої порнографії з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем чи технологій або умисне її придбання, або умисне зберігання, ввезення в Україну, перевезення чи інше переміщення дитячої порнографії без мети збуту чи розповсюдження -

караються арештом на строк від трьох до шести місяців або обмеженням волі на строк до п`яти років, або позбавленням волі на строк від двох до шести років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

2. Ввезення в Україну дитячої порнографії з метою збуту чи розповсюдження або її зберігання, перевезення чи інше переміщення з тією самою метою
караються позбавленням волі на строк від семи до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

3. Виготовлення, розповсюдження, збут дитячої порнографії або примушування неповнолітньої особи до участі у створенні дитячої порнографії
караються позбавленням волі на строк від восьми до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

4. Дії, передбачені частинами другою або третьою цієї статті, вчинені повторно або за попередньою змовою групою осіб, або з отриманням доходу у великому розмірі, або примушування малолітньої особи до участі у створенні дитячої порнографії
караються позбавленням волі на строк від дев`яти до п`ятнадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

5. Не підлягає кримінальній відповідальності неповнолітня особа за виготовлення, зберігання, перевезення чи інше переміщення дитячої порнографії, якщо такі дії вчинені без мети збуту чи розповсюдження.

6. Не підлягає кримінальній відповідальності за діяння, передбачені частиною першою цієї статті, особа, яка вчинила їх з метою виконання покладених на неї повноважень на підставах і в порядку, передбачених законодавством.

Примітка. У цій статті одержання доступу до дитячої порнографії з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем або технологій слід вважати умисним, якщо доведено, що особа усвідомлювала, що у такий спосіб вона отримає доступ до дитячої порнографії (наприклад, доведено, що особа отримала такий доступ повторно або шляхом внесення плати тощо).

3.2. Кримінальний процесуальний кодекс України (надалі КПК України)

Стаття 2. Завдання кримінального провадження

Завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Стаття 5. Дія Кодексу в часі

1. Процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

Стаття 8. Верховенство права

1. Кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

2. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Стаття 9. Законність

1. Під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства […].

6. У випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Стаття 24. Забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності

1. Кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Стаття 40. Слідчий органу досудового розслідування

[…] 2. Слідчий уповноважений:

[…] 6) повідомляти за погодженням із прокурором особі про підозру.

Стаття 41. Підозрюваний, обвинувачений

1. Підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Стаття 91. Обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні

1. У кримінальному провадженні підлягають доказуванню:

1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);

2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення;

3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат;

4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження;

5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання;

6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення;

7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.

2. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Стаття 276. Випадки повідомлення про підозру

Повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках:

1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення;

2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів;

3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Стаття 277. Зміст письмового повідомлення про підозру

1. Письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором.

Повідомлення має містити такі відомості:

1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення;

2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру;

3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення;

4) зміст підозри;

5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність;

6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру;

7) права підозрюваного;

8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Стаття 278. Вручення письмового повідомлення про підозру

1. Письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

2. Письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання.

3. У разі якщо особі не вручено повідомлення про підозру після двадцяти чотирьох годин з моменту затримання, така особа підлягає негайному звільненню.

Стаття 303. Рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, та право на оскарження

[…] 10) повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Стаття 307. Рішення слідчого судді за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування

[…] 2. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про:

[…] 1-1) скасування повідомлення про підозру;

[…] 3) зобов`язання вчинити певну дію;

4) відмову у задоволенні скарги.

ІV. Оцінка та висновки слідчої судді

4.1. Дослідивши матеріали скарги та кримінального провадження (які слідча вважала за необхідне відкрити на даній стадії), слідча суддя дійшла такого висновку.

4.2. З досліджених у судовому засіданні матеріалів кримінального провадження вбачається, що СУ ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000133 від 26.02.2020 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.27, ч.3 ст.28, ч.5 ст.301, ч.2 ст.27, ч.5 ст.28, ч.3 ст.301 КК України.

4.3 Регламентуючи можливість оскарження повідомлення про підозру в рамках судового контролю, КПК України не встановлює будь-яких правил або обмежень щодо предмету перевірки слідчим суддею повідомлення про підозру.

Разом з тим, слідча суддя звертає увагу, що процесуальна процедура повідомлення про підозру регулюється положеннями глави 22 КПК України: порядок повідомлення передбачений в ст.278, випадки повідомлення у ст.276, зміст останнього у ст.277.

4.4. Захисник підставами скасування повідомлення про підозру визначає правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , із зазначенням частини статті закону України про кримінальну відповідальність в редакції, яка станом на оголошення підозру була змінена. Зокрема, ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні, в тому числі, кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.301 КК України, в той час як її було виключено на підставі Закону №1256-ІХ від 18.02.2021 року.

4.5. Враховуючи положення ч.3 ст.26 КПК України, за змістом якихслідча суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на її розгляд сторонами та віднесені до її повноважень КПК України, а також виходячи із позиції сторони захисту, слідча суддя перевіряє законність та обґрунтованість повідомлення про підозру в межах доводів та вимог поданої скарги.

4.6. Вимоги до змісту письмового повідомлення про підозру закріплені у статті 277 КПК України. Так, письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором і має містити відомості, у тому числі, щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

4.7. Кваліфікація кримінальних правопорушень є одним із найбільш важливих і відповідальних етапів застосування норм закону про кримінальну відповідальність. Правильна кваліфікація кримінальних правопорушень виступає необхідною умовою реалізації конституційного принципу законності у кримінальному судочинстві, досконалого та юридично виваженого досудового розслідування і розгляду кримінальних проваджень у судах, призначення особам, визнаним винними за вироком суду, справедливого й обґрунтованого покарання чи звільнення їх від кримінальної відповідальності або від покарання.

У теорії та практиці кримінального права поняття «кваліфікація кримінальних правопорушень» визначають як встановлення і юридичне закріплення точної відповідності ознак учиненого діяння і ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого кримінально-правовою нормою.

4.8. У судовому засіданні встановлено, що 24.06.2021 року у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_4 у присутності захисника під підпис старшою слідчою СУ ГУНП в Одеській області повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.27, ч.3 ст.28, ч.5 ст.301 КК України, а саме у розповсюдженні зображень, кіно- та відеопродукції порнографічного характеру, що містять дитячу порнографію, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб організованою групою, а також у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.27, ч.3 ст.28, ч.3 ст.301 КК України, а саме у зберіганні, розповсюдженні зображень, кіно- та відеопродукції порнографічного характеру, вчинене повторно, вчинене організованою групою.

4.9. Таким чином, доводи адвоката про те, що 24.06.2021 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру, в тому числі за ч.2 ст.27, ч.3 ст.28, ч.4 ст.301 КК України, не відповідають дійсності.

4.10. Надаючи оцінку доводам захисника про те, що станом на час оголошення підозри стаття 301 КК України не містила частини 4 та 5, а у названому повідомленні про підозру відсутнє застереження щодо правової кваліфікації дій ОСОБА_4 згідно матеріального закону в редакції на певну дату (до 24.06.2021 року), слідча суддя виходить з положень ч.2 ст.4 КК України, за змістом яких кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. При цьому, згідно з ч.3 вказаної статті часом вчинення кримінального правопорушення визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

4.11. Як вбачається з оскаржуваного повідомлення про підозру, створена ОСОБА_7 на території Одеської області організована група, до складу якої увійшли: ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , діяла у період з лютого 2020 року до моменту викриття їх протиправної діяльності працівниками правоохоронних органів. Так само, розповсюдження зображень, кіно- та відеопродукції порнографічного характеру, що містить дитячу порнографію, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб організованою групою (ч.5 ст.301 КК україни), інкримінують ОСОБА_4 у січні та лютому 2020 року.

4.12. Закон №1256-ІХ від 18.02.2021 року, який набув чинності 17.03.2021 року та яким були внесені зміни до статті 301 КК України і доповнено статтями 301-1, 301-2 КК України, кримінальну протиправність за діяння не скасував, кримінальну відповідальність не пом`якшив та іншим чином становище особи не поліпшив, а отже зворотної дії у часі не має.

4.13. Таким чином, на думку слідчої судді, повідомлення про підозру ОСОБА_4 в частині правової кваліфікації кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, є чітким і однозначним, відповідає диспозиції частини п`ятої статті 301 КК України, що діяла станом на час вчинення інкримінованих діянь.

4.14. Одночасно слідча суддя вважає необхідним наголосити, що не зазначення слідчим у повідомленні про підозру матеріального закону в редакції на певну дату (до 24.06.2021 року) безумовно не свідчить про невідповідність такого повідомлення вимогам пункту 5 статті 277 КПК України і не може бути підставою для його скасування.

4.15. За таких обставин слідча суддя не вбачає підстав для скасування повідомлення про підозру ОСОБА_4 від 24.06.2021 року у кримінальному провадженні №0000133 від 26.02.2020 року, що обумовлює відмову у задоволенні скарги захисника ОСОБА_3 .

Керуючись ст.ст.2, 9, 38, 91, 276-278, 284, 303-307, 309, 480, 481 КПК України, -

П О С Т А Н О В И Л А:

1. Скаргу захисника ОСОБА_3 в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 на повідомлення старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 від 24.06.2021 року про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.27, ч.3 ст.28, ч.5 ст.301, ч.2 ст.27, ч.3 ст.28, ч.3 ст.301 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.02.2020 року за №0000133, - залишити без задоволення.

2. Копії ухвали негайно направити для відома учасникам судового провадження.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідча суддя ОСОБА_1