ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/821/21 Справа № 208/3004/15-к Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
потерпілого ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,
розглянувши в судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 08 грудня 2020 року у кримінальному провадженні № 0000063 стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:

Вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 08 грудня 2020 року ОСОБА_7 визнано винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі, строком на шість років, із позбавленням права керувати транспортними засобами на строк два роки.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь:
- ОСОБА_10 200000 (двісті тисяч) гривень 00 копійок - на відшкодування моральної шкоди, та 15500 (п`ятнадцять тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок на відшкодування матеріальної шкоди;
- ОСОБА_11 200000 (двісті тисяч) гривень 00 копійок - на відшкодування моральної шкоди;
- ОСОБА_8 4572 (чотири тисячі п`ятсот сімдесят дві) гривні 00 копійок на відшкодування матеріальної шкоди.
Вирішено питання щодо стягнення судових витрат та долю речових доказів.
ОСОБА_7 визнано винуватим за те, що він 25.03.2014 року о 02 годині 25 хвилин, у темний час доби, за відсутності зовнішнього освітлення, він, керуючи автомобілем «Опель Кадет», д.н. НОМЕР_1 , який на праві власності зареєстрований за ОСОБА_12 , рухаючись по пр. Аношкіна з боку вул. Тараса Шевченка (колишнє найменування - Сировця) в напрямку вул. Макіївської в м. Кам`янське (колишнє найменування Дніпродзержинськ), зі швидкістю приблизно 70 км/год.
При русі по пр. Аношкіна, ОСОБА_7 , як водій механічного транспортного засобу, не маючи перешкод технічного характеру, повинен був уважно стежити за розвитком дорожньої обстановки, та враховуючи дорожню обстановку вибирати швидкість руху, при якій він мав би можливість виконувати всі необхідні дії з управління автомобілем, що забезпечують безпеку всіх учасників дорожнього руху, з метою уникнути скоєння дорожньо-транспортної пригоди.
В порушення вимог пунктів 12.1., 12.2., 12.4. і 12.9. підпункт «б» ПДР, ОСОБА_7 , як водій механічного транспортного засобу, не маючи ніяких перешкод технічного характеру, рухаючись з перевищенням швидкості по території міста Дніпродзержинська, на вулиці Сировця, виявивши патрульний автомобіль ДПС ВДАІ із ввімкнутими проблисковими мачками синього та красного кольору, в порушення вимог п.3.2 Правил дорожнього руху, не виконуючи законну вимогу співробітників ДПС ВДАІ про зупинку керованого ним транспортного засобу, переслідуючи ціль уникнути від відповідальності, при швидкості руху близько 70 км/год при русі на Т-образному перехресті пр. Аношкіна з вул. Макіївською, допустив виїзд керованого автомобіля за межі проїжджої частини прямо, втративши тим самим можливість подальшого контролю за керуванням автомобілем, де здійснив наїзд передньої правою частиною на залізничні рейки, та допустив перекидання автомобіля.
В результаті даного ДТП, пасажиру переднього пасажирського сидіння автомобіля «Опель Кадет», д.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 428-Е від 20.04.2014 року заподіяні тілесні ушкодження, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, по ознаці небезпеки для життя та в даному випадку призвели до смерті ОСОБА_13 .
У прямому причинному зв`язку з даною дорожньо-транспортною пригодою, що спричинило настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді смерті потерпілого ОСОБА_13 , знаходиться порушення водієм ОСОБА_7 вимог п.п. 12.1. Правил дорожнього руху України, оскільки зазначене порушення, безпосередньо спричинило настання даної події.
Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_14 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 08 грудня 2020 року та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що допитані в судовому засіданні свідки, які на той час являлися співробітники ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 - зазначають, що ні моменту дорожньо-транспортної пригоди, ні хто саме був за кермом вищевказаного автомобіля не бачили. Прямих свідчень, того що саме ОСОБА_7 в той момент перебував за кермом, або на місці дорожньо-транспортної пригоди, дані свідки не зазначають.
Апелянт зазначає, що свідки ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , які були допитані судом першої інстанції, пояснювали, що напередодні дорожньо-транспортної пригоди дійсно у ОСОБА_7 були конфліктні відносини, за результатами яких було отримано тілесні ушкодження, проте судом першої інстанції ці пояснення не було прийнято до уваги.
Апелянт також зазначає, що суд першої інстанції посилався на висновок комісійної судової експертизи № 90 від 29.05.2020 року, а також на висновок комісійної судової експертизи № 89 від 01.06.2020 року, проте у вказаних висновках експерти не дали точні заключення, а виклали лише припущення, однак, судом першої інстанції дані висновки були взяті за основу у даному кримінальному провадженні, що, на думку апелянта, є неприпустимим.
Апелянт також зазначив, що судом першої інстанції безпідставно не були викликані та не допитані поняті, які були присутні при огляді місця дорожньо-транспортної події від 25.03.2014 року, огляду транспортного засобу від 25.03.2014 року, додаткового огляду транспортного засобу від 02.04.2014 року, а також голову судово-медичної експертної комісії КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР» який давав висновок експертизи від 29.05.2020 року № 90 та від 01.06.2020 року №89.
ОСОБА_7 подав клопотання про застосування акту амністії та звільнення його від відбування покарання за вироком суду, яке обгрунтував тим, що кримінальне правопорушення, яке лежить в основі обвинувачення, вчинене 25.03.2014 року.
Станом на 07.09.2017 року - день набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році», він мав сина ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якому на той час був повний 1 рік.
ОСОБА_7 вважає, що кримінальне правопорушення, за вчинення якого він притягується до кримінальної відповідальності, не є особливо тяжким злочином, є вчиненим з необережності, а вирок стосовно нього не набрав законної сили, тому він має право на звільнення від покарання на підставі вказаного закону.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно із ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За змістом ст. 94 КПК, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону в повній мірі та, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для здійснення сторонами наданих їм прав та свобод у наданні доказів, їх дослідженні та доведеності їх переконливості перед судом, в межах пред`явленого обвинувачення безпосередньо дослідив докази у справі та перевірив усі обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, оскільки, як вбачається з матеріалів кримінального провадження та перевірено у судовому засіданні суду апеляційної інстанції, судом першої інстанції доведено винуватість ОСОБА_7 доказами, які є належними та допустимими, і в сукупності доповнюють один одного, зокрема:
- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної події від 25.03.2014 року, відповідно до якого місцем ДТП є перехрестя пр. Аношкіна та вулиці Макіївської у м. Кам`янське Дніпропетровської області, нерегульоване перехрестя, дорожнє покриття загальною шириною 9,0 м, сухе, призначене для руху в одному напрямку; на час події темний час доби, міське електроосвітлення відсутнє, вид події виїзд транспортного засобу за межі проїзної частини дороги; транспортний засіб автомобіль «Опель Кадет» номерний знак НОМЕР_2 , розташований за межами проїзної частини дороги, в районі залізничної колії перевернутий на правий бік, повна деформація передньої частини, відокремлений двигун та коробка перемикання, відірвано двері з правого боку, повна деформація підвіски автомобіля; слідів гальмування не виявлено; сліди мастила попереду перехрестя, які починаються в районі трамвайних шляхів, та закінчується в місці виїзду ТЗ за межі проїзної частини дороги (довжина сліду мастила 18,0 м шириною 1,7 м); на місті події виявлено ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розташований на землі в 20-50 см від легкового автомобіля головою у сторону багажника, ногами до капоту, обличчям до гори, відображене розташування тіла, тілесні ушкодження;
- протоколом огляду транспортного засобу від 25.03.2014 року, відповідно до якого транспортний засіб Опель Кадет, н.з. НОМЕР_2 , має деформацію кузова авто в цілому, з автомобіля вилучено сліди крові, з салону, на кермі;
- протоколом додаткового огляду транспортного засобу від 02.04.2014 року, за участю спеціаліста-біолога НДЕКЦ, під час якого вилучено частини з РБК вирізка з передньої частини; вирізки з лобового скла; сонцезахисний козирок; резинові ущільнювачі; книжка з ремонту; рулеве колесо; книгу синього кольору; мікрочастинки з передніх сидінь;
- лікарським свідоцтвом про смерть ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 № 428 від 26.03.2014 року;
- висновком судово-медичної експертизи № 388 від 14.04.2014 року;
- висновком судово-медичного дослідження зразка крові ОСОБА_7 № 206к від 07.04.2014 року;
- висновком судово-медичної експертизи керма від автомобіля № 387 від 16.04.2014 року;
-висновком судово-медичної експертизи трупу ОСОБА_13 , 1984 року народження, № 428-Е від 20.04.2014 року;
- висновком судово-медичної експертизи ОСОБА_7 № 316-Е від 31.03.2014 року;
- висновком судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи слідів крові на фрагменті лобового скла автомобіля, зразка крові ОСОБА_7 , зразка крові потерпілого ОСОБА_13 ;
- протоколом проведення слідчого експерименту від 20.05.2014 року;
- висновком судової автотехнічної експертизи № 44/27-41 від 19.06.2014 року;
- протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 21.08.2014 року;
-результатами обробки технічної інформації, отриманої згідно до протоколу тимчасового доступу від 21.08.2014 року, відповідно до якої підтверджено прив`язка роботи зазначеного абонентського номеру щодо місця та часу події 25.03.2014 року;
-протоколом слідчого експерименту від 16.07.2014 року за участю ОСОБА_7 , відповідно до якого ОСОБА_7 на місці події 22.03.2014 року у пос. Червоний Промінь, Криничанського району Дніпропетровської області на подвір`ї ОСОБА_22 показав та пояснив послідовність події сварки, та механізм завданих ударів;
-протоколом слідчого експерименту від 16.07.2014 року за участю ОСОБА_23 , згідно до якого ОСОБА_23 на місці події у пос. Червоний Промінь, Криничанського району Дніпропетровської області на подвір`ї ОСОБА_23 показав та пояснив послідовність події сварки яка відбувалась 22.03.2014 року, та механізм завданих ударів;
-протоколом слідчого експеримену від 16.07.2014 року за участю ОСОБА_18 , згідно до якого ОСОБА_18 на місці події у пос. Червоний Промінь, Криничанського району Дніпропетровської області на подвір`ї ОСОБА_23 показав та пояснив послідовність події сварки що була 22.03.2014 року, та механізм завданих ударів;
-висновком додаткової судово-медичної експертизи № 907-Е від 26.08.2014 року, за наслідком проведення слідчих експериментів за участі ОСОБА_7 , та свідків, на питання щодо можливості утворення ушкоджень виявлених 27.03.2014 року на тілі у ОСОБА_7 при механізмі зазначеним при проведенні слідчого експерименту, експерт надав висновок про те, що, враховуючи характер пошкоджень у вигляді синців, ран та саден (лінійної та смугастої форми, у вигляді смуг сковзання) їх локалізація (на голові, тулубу, верхніх та нижніх кінцівках), синці утворились в наслідок дії тупого твердого предмета, предметів; рани та садна виникли в наслідок дії твердого предмета, предметів з обмеженою загостреною контактуючою поверхнею, можливо осколками розбитого скла, що не характерно при механізмі, як вказано у протоколах слідчого експерименту за участю ОСОБА_7 , свідка ОСОБА_23 , свідком ОСОБА_18 , свідком ОСОБА_19 , свідком ОСОБА_24 .. Давність утворення пошкоджень близько 2-3 діб на момент огляду, що може відповідати 25.03.2014 року;
- висновком комісійної судово-медичної експертизи № 228 від 20.11.2014 року;
-висновком транспортно-трасологічної експертизи № 3430-14 від 15.12.2014 року;
-протоколом проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_7 від 13.02.2015 року;
-висновком комісійної судової експертизи № 89 від 01.06.2020 року;
- висновком комісійної судової експертизи № 90 від 29.05.2020 року;
- пояснення свідків ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_23 а також судових експертів ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , яких було допитано судом першої інстанції, і які були попереджені про кримінальну відповідальність, їх показання об`єктивно підтверджуються іншими зазначеними доказами, встановленими судом першої інстанції і перевіреними судом апеляційної інстанції обставинами кримінального правопорушення, і узгоджуються з іншими належними і допустимими доказами по справі.
Колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги обвинуваченого стосовно того, що свідки ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_17 , не бачили ні моменту дорожньо-транспортної пригоди, ні хто саме був за кермом вищевказаного автомобіля, оскільки факт перебування ОСОБА_7 за кермом вказаного автомобіля в момент ДТП спростовується іншими доказами, які сукупності доповнюють один одного, зокрема:
- висновком судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи слідів крові на фрагменті лобового скла автомобіля, зразка крові ОСОБА_7 , зразка крові потерпілого ОСОБА_13 , відповідно до якої препарати ДНК, виділені зі слідів крові на фрагменті лобового скла автомобіля «Опель Кадет», номерний знак НОМЕР_2 , являють собою ДНК чоловічої статевої належності, генотип яких співпадає з генотипом ОСОБА_7 , та відрізняється від генотипу потерпілого ОСОБА_13 .
ДНК слідів крові на фрагменті лобового скла автомобіля «Опель Кадет» номерний знак НОМЕР_2 , походить від ОСОБА_7 з ймовірністю не менше 99,999952%. Частота поширення подібної комбінації генетичних ознак складає 0,48*10-16. Це означає, що вказана комбінація генетичних ознак зустрічається у 0,48 чоловіків на 10 квадрильйонів. Походження крові на дослідженому фрагменті лобового скла автомобіля від потерпілого ОСОБА_13 виключається;
- висновком судово-медичного дослідження зразка крові ОСОБА_7 № 206к від 07.04.2014 року, відповідно до якого встановлено, що кров ОСОБА_7 належить до групи АВ, за ізосерологічною системою АВ0. Відповідно до акту судово-медичного дослідження №264 від 27.03.2014 року, кров потерпілого ОСОБА_13 належить до групи А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0;
- висновком судово-медичної експертизи № 388 від 14.04.2014 року, якою встановлено, що в слідах на сонцезахисному козирку (об`єкт №1), двох фрагментах ущільнюючої резинки дверей а/м (об`єкти №№2,3,4), в слідах на обгортці книги №1 «KADETT» (об`єкти №№5-7), на обгортці книги №2 синього кольору (об`єкт №8), на двох фрагментах скла («лобового») (об`єкти №№9,10), в слідах на фрагменті матеріалу світло-коричневого кольору («вирізці з передньої панелі а/м») (об`єкт №11), вилучених із автомобіля «Опель Кадет», номерний знак НОМЕР_2 , доставлених на дослідження, встановлено наявність крові людини.
При серологічному дослідженні крові в двох слідах на обгортці книги №1 (об`єкти №№5,6) встановлена група А з ізогемаглютиніном анти-В, а в слідах на двох фрагментах ущільнюючої резинки дверей а/м (об`єкти №№2-4) та в слідах на обгортках двох книг №№1,2 (об`єкти №№7,8) виявлений тільки антиген А. Одержані результати дослідження не виключають можливості походження крові від особи (осіб) з групою А з ізогемаглютиніном анти-В.
В частині слідів на речових доказах, а саме в слідах на сонцезахисному козирку (об`єкт №1), в слідах на двох фрагментах «лобового» скла (об`єкти №№9,10) та на фрагменті матеріалу світло-коричневого кольору («вирізці з передньої панелі а/м») (об`єкт №11) виявлені антигени А і В. Одержані результати серологічного дослідження не виключають можливості походження крові як від однієї особи, крові якої властиві виявлені антигени, а також суміші крові від двох і більше осіб.
Враховуючи одержані результати серологічного дослідження крові в слідах на обгортці книги №1 (об`єкти №№5,6), в слідах на двох фрагментах ущільнюючої резинки дверей а/м (об`єкти №№2-4) та в слідах на обгортках двох книг №№1,2 (об`єкти №№7,8) не можна виключити можливість походження крові від потерпілого ОСОБА_13 , так як виявлені групові властивості характерні для його крові.
В разі походження крові в слідах на сонцезахисному козирку (об`єкт №1), в слідах на двох фрагментах «лобового» скла (об`єкти №№9,10) та на фрагменті матеріалу світло-коричневого кольору («вирізці з передньої панелі а/м») (об`єкт №11) від однієї особи, вона могла походити від особи групи АВ, в тому числі від громадянина ОСОБА_7 , крові якого властиві виявлені антигени А і В.;
- висновком судово-медичної експертизи керма від автомобіля № 387 від 16.04.2014 року, відповідно до якої встановлено наявність поту без домішок крові. При серологічному дослідженні його виявлені антигени А і В.
Одержані результати дослідження не виключають можливості походження поту як від однієї особи виділенням та крові якої властиві виявлені антигени, а також суміші поту від двох і більше осіб. В разі походження поту на кермі від однієї особи, він міг походити від особи групи АВ, в тому числі від громадянина ОСОБА_7 , виділенням та крові якого властиві виявлені антигені А і В;
Колегія суддів зазначає, що вказані висновки, які були досліджені судом першої інстанції, в повній мірі доводять факт керування ОСОБА_7 вищезазначеного автомобіля в момент дорожньо-транспортної пригоди, а його доводи стосовно того, що експерти у висновках №90 від 29.05.2020 року та №89 від 01.06.2020 року виклали тільки припущення, спростовуються висновком судово-медичної експертизи трупу ОСОБА_13 , 1984 року народження, № 428-Е від 20.04.2014 року, відповідно до якого виявлені у потерпілого пошкодження могли утворитися при розташуванні на місці пасажира переднього сидіння праворуч, враховуючи переважну локалізацію пошкоджень по правій бічній поверхні тіла та відсутність пошкоджень, які більш характерні для водія.
Крім того, колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. 69 КПК України, експерт повинен провести дослідження об`єктів, явищ і процесів, що містять відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення, та дати висновок з питань, які виникають під час кримінального провадження і стосуються сфери її знань.
Висновок експерта не встановлює факт винуватості особи, а є доказом, оцінку якому суд надає в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення відповідно до положень ст.ст 84-89 КПК України.
Вказані висновки експертів складені відповідно до чинного законодавства, визнані судом першої інстанції належними і допустимими доказами, з чим погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції.
Колегія суддів також не приймає доводи апеляційної скарги щодо того, що суд першої інстанції не прийняв до уваги пояснення свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , та ОСОБА_20 щодо конфліктних відносин з ОСОБА_7 , які відбулись напередодні дорожньо-транспортної пригоди, та щодо отримання ним тілесних ушкоджень, оскільки такі доводи перевірялись судом першої інстанції, та спростовуються висновком додаткової судово-медичної експертизи № 907-Е від 26.08.2014 року, проведеної за наслідком проведення слідчих експериментів за участі ОСОБА_7 , та свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_23 , з приводу можливості утворення ушкоджень, виявлених 27.03.2014 року на тілі у ОСОБА_7 .
При механізмі, зазначеним при проведенні слідчого експерименту, експерт надав висновок, що, враховуючи характер пошкоджень у вигляді синців, ран та саден (лінійної та смугастої форми, у вигляді смуг сковзання) їх локалізація (на голові, тулубу, верхніх та нижніх кінцівках), вважаю, що синці утворились в наслідок дії тупого твердого предмета, предметів; рани та садна виникли в наслідок дії твердого предмета, предметів з обмеженою загостреною контактуючою поверхнею, можливо осколками розбитого скла, що не характерно при механізмі, як вказано у протоколах слідчого експерименту за участю ОСОБА_7 , свідка ОСОБА_23 , свідка ОСОБА_18 , свідка ОСОБА_19 , свідка ОСОБА_24 .. Давність утворення пошкоджень близько 2-3 діб на момент огляду, що може відповідати 25.03.2014 року.
Колегія суддів також не приймає доводи апелянта щодо того, що суд першої інстанції безпідставно не викликав та не допитав понятих та голову судово-медичної експертної комісії КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР» який давав висновок експертизи від 29.05.2020 року № 90 та від 01.06.2020 року №89, оскільки судом першої інстанції були в повній мірі досліджені та перевірені, інші докази, які доводять вину ОСОБА_7 у скоєнні вказаного злочину, вони були належним чином оцінені з точки зору їх допустимості, належності, достовірності та достатності відповідно до ст. 94 КПК України, їм була надана відповідна оцінка
Недопит осіб, на які посилається обвинувачений в апеляційній скарзі, не є істотними порушеннями, і не призвели до таких порушень, які згідно ст.87 КПК України мають наслідком визнання доказів недопустимими, а також не спростовують правильності висновків суду про доведеність вчинення обвинуваченим інкримінованих йому злочинів.
Колегія суддів також вважає за необхідне зазначити, що Верховний Суд неодноразово зазначав, що чинний КПК не містить заборони щодо встановлення тих чи інших обставин чи елементів складу злочину на підставі сукупності непрямих доказів (стосовно цього елемента доказування), які хоча й безпосередньо не вказують на відповідну обставину чи елемент складу злочину, але підтверджують її поза розумним сумнівом на основі логічного аналізу їх сукупності та взаємозв`язку.
Доказування, зокрема в такій категорії справ, досить часто ґрунтується не на основі одного чи кількох прямих доказів, а на аналізі саме сукупності всіх доказів, які вказують на характер дій обвинуваченого, спосіб вчинення суспільно небезпечного діяння, обстановку, в якій діяла відповідна особа тощо, на підставі чого й робиться висновок про доведеність поза розумним сумнівом або недоведеність (згідно з цим стандартом доказування) винуватості особи (постанови Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07 грудня 2020 року, справа № 728/578/19, провадження № 51-3411км20; від 20 жовтня 2021 року, справа № 759/14119/17, провадження № 51-2274км21).
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обгрунтовано визнано ОСОБА_7 винуватим у скоєнні вказаного кримінального правопорушення та призначено йому покарання з дотриманням вимог кримінального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог закону, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав, а тому не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого.
Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити клопотання ОСОБА_7 про застосування до нього Закону України Про амністію у 2016 році, оскільки кримінальне правопорушення було скоєне 25.03.2014 року, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України не є особливо тяжким злочином, при цьому, станом на день набрання законної сили вказаним законом, станом на час скоєння злочину обвинувачений мав малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Тому колегія суддів вважає за необхідне звільнити ОСОБА_7 від основного покарання у виді 6 років позбавлення волі на підставі п. в ст. 1 Про амністію у 2016 році від 22.12.2016 року.
Керуючись ст. ст. 407, 409 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 08 грудня 2020 року у кримінальному провадженні № 0000063 стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України залишити без задоволення.
Вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 08 грудня 2020 року у кримінальному провадженні № 0000063 стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України залишити без змін.
Застосувати до ОСОБА_7 Закон України Про амністію у 2016 році від 22.12.2016 року.
Звільнити ОСОБА_7 від відбування основного покарання у виді 6 років позбавлення волі на підставі п. в ст. 1 Про амністію у 2016 році від 22.12.2016 року.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення. Касаційна скарга може бути подана до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4