Провадження № 1-кс/461/6865/21
23.12.2021 року слідчий суддя Галицького районного суду м.Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , його захисника адвоката ОСОБА_4 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого або прокурора,
скаржник звернувся до слідчого судді зі скаргою, в якій просить зобов`язати уповноважену особу Львівської обласної прокуратури вчинити дії в порядку ст. 214 КПК України, внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості за його заявою від 07 листопада 2021 року про що повідомити заявника шляхом вручення копії витягу з реєстру.
В обґрунтування скарги покликається на те, що ухвалою від 14.09.2021 року визнано протиправною бездіяльність посадових осіб Франківської окружної прокуратури м. Львова, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_3 та зобов`язано керівника даної прокуратури внести відомості до ЄРДР за даною заявою, а також скерувати копію витягу заявнику.
Через відсутність відомостей про виконання згаданої ухвали, 07.11.2021 року скаржник подав до Львівської обласної прокуратури заяву про вчинене кримінальне правопорушення по факту невиконання вищезгаданого судового рішення.
03.12.2021 року листом Львівської обласної прокуратури скаржника повідомлено про відсутність підстав для внесення до ЄРДР відомостей за його заявою, оскільки ухвала від 14.09.2021 виконана та 01.10.2021 року відомості за його заявою внесено до ЄРДР.
Однак, за твердженням скаржника, з дати внесення відомостей до ЄРДР він не отримав ні витягу з реєстру, ні пам`ятки про права та обов`язки і з ним не проведено жодних слідчих чи процесуальних дій.
Вважає, що така бездіяльність є незаконною і суперечить положенням ст.214 КПК України.
Скаржник у судовому засіданні скаргу підтримав з мотивів наведених у ній. Додатково вказав, що вважає відмову в реєстрації його заяви неправомірною.
Захисник в ході судового розгляду скаргу підтримала, з мотивів наведених скаржником.
Представник суб`єкта оскарження в судове засідання не з`явився. Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України, неявка слідчого. дізнавача чи прокурора не є перешкодою у розгляді скарги.
Дослідивши матеріали скарги, заслухавши пояснення скаржника та захисника, приходжу до наступного висновку.
Відповідно до ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Саме в запроваджені механізму реального захисту громадянами своїх прав у суді полягає здійснення функцій правової держави та її утвердження як такої.
Встановлено, що 07.11.2021 року ОСОБА_3 звернувся до Львівської обласної прокуратури із заявою про вчинення посадовою особою Франківської окружної прокуратури м. Львова кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 364, 382 КК України.
Згідно пояснень скаржника, його повідомлено про те, що відсутні підстави для внесення відомостей до ЄРДР за заявою, оскільки судове рішення про невиконання якого у ній йдеться фактично виконане та відомості внесено до ЄРДР.
Згідно ч.1 ст.214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування.
Відповідно до п.4 ч.5 ст.214 КПК України та пп.4 п.2.1 Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.
Зазначені положення кримінального процесуального закону та закону про кримінальну відповідальність свідчать про те, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення. До того ж підставами вважати заяву чи повідомлення саме про кримінальне правопорушення є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки конкретного кримінального правопорушення. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події кримінального характеру. Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Системний аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення.
Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до ЄРДР.
Зокрема, у висновку колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду наведеного у постанові від 30 вересня 2021 року (справа № 556/450/18 провадження № 51-4229км20) зазначено наступне:
«За змістом ст. 214 КПК України, підставою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та початку досудового розслідування є подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або самостійне виявлення слідчим, прокурором з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.
Слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.
Разом із цим слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР.
Таким чином, підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до ЄРДР».
При цьому, скаржником не доведено, що при подачі ним заяви про вчинення кримінального правопорушення були дотримані вищенаведені положення, оскільки як видно з долученої скаржником та дослідженої слідчим суддею заяви про вчинення кримінального правопорушення, у ній не наведено об`єктивних даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення. Заява за своїм змістом не містить фактичних даних, які вказують на ознаки наявності складу вищезазначених злочинів, а тому така, з огляду на її зміст, в даному випадку, не є підставою для внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Більше того, в ході розгляду справи встановлено, що рішення з приводу невиконання якого подано заяву фактично виконане, а неотримання скаржником витягу, пам`ятки чи не проведення його допиту це дії процесуального характеру, порядок проведення яких визначений у КПК України.
Таким чином, з врахуванням наведеного, вважаю подану заяву такою, що не відповідає вимогам п.4 ст.5 ст.214 КПК України та нормам Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, через відсутність конкретних даних, які можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.
Зважаючи на викладене, уповноважена особа, не встановивши підстав для виконання дій, передбачених ч.1 ст.214 КПК України, надала обґрунтовану відповідь заявнику у відповідності до вимог чинного законодавства.
Таким чином, приходжу до висновку, що у задоволенні скарги слід відмовити.
Керуючись ст.ст.303, 304,306,307 КПК України,
п о с т а н о в и в :
В задоволенні скарги відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали буде оголошено 28.12.2021 року о 12 годині 55 хвилин.

Слідчий суддя ОСОБА_1