Номер провадження: 11-сс/813/1812/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1 Доповідач ОСОБА_2
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.11.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
представника ТОВ «ЕКСТРА ЛІНК» ОСОБА_6 ,
прокурора ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ТОВ «ЕКСТРА ЛІНК» адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 16.11.2021 про накладення арешту на майно в межах кримінального провадження №0000868 від 11.05.2021, за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 203-2 КК України

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.
Оскаржуваною ухвалою слідчого судді в межах кримінального провадження №0000868 від 11.05.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 203-2 КК України було задоволено клопотання ст. слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Одеській обл. ОСОБА_8 , та накладений арешт на речі, які були вилучені в ході обшуку приміщення буд. №85 по вул. Катерининська в м. Одесі, а саме на: монітори:«LG» із №00004513; «Lenovo» №00005138; «HP» №00019231; - «Lenovo» №00005130; «Lenovo» №00001447; «Philips» №00018807, «Philips» №00001902; «Lenovo» №00018803, «Lenovo» №00001459; «Philips» №00005762; «Philips» №00005768; «Lenovo» №00005792; «Nec» №00010388; «Acer» №00020582; «Lenovo» №00005806; «IBM» №00009152; «HP» №00010608; «Philips» №00005779; «LG» №00002275; «Dell» №00009942; «Philips» №00010495; «LG» №00005025; «HP» №00009576; «Lenovo» №00009579; «Lenovo» №00005823; «Lenovo» №00005818; «Lenovo» №00010963; «Lenovo» №00005819; «Samsung» №00005792; «Asus» №00009491; «Dell» №00010917; «Bilinel» №00010221; системні блоки «HP» №01123534; «ThinkCenter» №01019070; «Qube» №01018854; «HP» із №01123435; «Simens» №01004907; «Dell» №01123624; «Qube» №01018738; «Simens» №01009645; «Dell» №01123445; «ThinkCenter» №01010190; «Lenovo» із №01002227; «Qube» №01000549; «HP» №01001510; «Simens» №01010210;- «Qube» №01018817; «HP» №01123549; «Simens» №01004779; «Simens» №01123439; «Qube» №01019226; «Simens» №01123472; «Dell» №01123574; «HP» №01123434; «Dell» №01123436; «Qube» №01019254; «Dell» №01123473; «Qube» №01000115; «Dell» №01009083 «Qube» №01018868; «Simens» №01010143; «HP №01123519; відео реєстратор марки «Hikvision»із №09001358; кавомашину марки «Saeco» №79003328; - грошові кошти в сумі 1405 гривень, які були вилучені з приміщення «каси» вказаного приміщення.
Обґрунтовуючи прийняте рішення про задоволення клопотання та накладаючи арешт на вказане вище майно, слідчий суддя прийшов до висновку про наявність правових підстав для накладення арешту, оскільки існує необхідність в його збереженні, окрім того, метою арешту є забезпечення проведення повного та всебічного розслідування, забезпечення проведення експертних досліджень.
Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі представник ТОВ «ЕКСТРА ЛІНК, ОСОБА_6 зазначив, що оскаржувана ухвала слідчого судді постановлена з порушеннями норм КПК України, та підлягає скасуванню, з огляду на наступне:
- як вбачається з відомостей, внесених до ЄРДР повідомлення, що стало підставою для початку досудового розслідування не містить у собі інформації щодо часу, дати, місця вчинення кримінального правопорушення, або осіб, які можуть бути причетними до його вчинення;
- за наслідками проведення обшуку не встановлено обставин або відомостей, які можуть свідчити про вчинення будь-якого кримінального правопорушення, що вчинено за адресою проведення обшуку, про що свідчить відсутність внесення відповідних відомостей до ЄРДР;
- ухвалою слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 21.10.2021 надано дозвіл на проведення обшуку нежитлового приміщення за адресою: м. Одеса, вул. Катерининська, 85, що належить на праві власності ОСОБА_9 . Відповідно до вимог ст. 235 КПК України ухвала слідчого судді повинна містити відомості про особу, у фактичному володінні якої воно знаходиться, водночас дозвіл на проведення обшуку будь-якого приміщення, що перебуває у фактичному володінні ТОВ « Екстра Лінк» судом не надавався;
- всупереч п.3 ч.2 ст. 171 КПК України органом досудового розслідування не було надано суду інформації щодо особи у володінні, користуванні чи розпорядженні якої перебувало це майно, а також документи, які можуть свідчити про право власності на нього;
- у протоколі обшуку не зазначено осіб, які були присутні при проведенні обшуку, а відтак зробити висновок про мету їх залучення та участь у проведенні досудового розслідування не видається можливим, так як не значено їх анкетних даних та посад;
- працівниками правоохоронних органів допущено порушення вимог ст. 168 КПК України, у клопотанні та доданих матеріалах не міститься фактичних даних, які б свідчили про відповідність вилученого майна зазначеним у законі критеріям, про наявність перешкод у доступі до нього та наявності системи логічного захисту, окрім того, в ході проведення обшуку не встановлено перешкод у копіюванні інформації;
- обшук та вилучення майна відбувся 02.11.2021, тобто клопотання про арешт майна до суду повинно бути подано не пізніше 04.11.2021, що свідчить про те, що суд ухвалив рішення про арешт майна з порушенням процесуальних строків, окрім того, рішення за клопотанням про арешт майна виходячи зі змісту ст.ст. 115, 172, 173 КПК України повинно бути прийняте не пізніше 08.11.2021.
Посилаючись на вищенаведені обставини, представник ТОВ «ЕКСТРА ЛІНК» ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна TOB «ЕКСТРА ЛІНК» вилученого 02.11.2021 в ході проведення обшуку за адресою: м. Одеса, вул. Катерининська, буд. 85

В судовому засіданні апеляційного суду адвокат ОСОБА_6 підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі та просив її задовольнити, натомість прокурор ОСОБА_7 заперечував проти задоволення апеляційної скарги.
Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно із ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Так, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні та відповідати вимогам закону. Вказана норма узгоджується з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
При цьому, ч. 2 вказаної норми встановлює, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
На думку апеляційного суду, слідчий суддя, розглядаючи клопотання слідчого про арешт майна зазначених вимог кримінального процесуального закону дотримався з огляду на таке.
Як вбачається зі змісту клопотання, до СУ ГУНП в Одеській обл. з УСБУ в Одеській обл. надійшло повідомлення про те, що на території м. Одеса та Одеської обл. функціонує організоване злочинне угрупування, яке має чітку ієрархію, діє складно та має групу осіб, яка займається незаконним гральним бізнесом.
Вказана діяльність з організації або проведення азартних ігор, лотерей здійснюється без ліцензії на провадження відповідного виду діяльності. Учасники групи спілкуються між собою із застосування засобів конспірації, використовують номери телефонів, які відомі визначеному колу осіб та постійно їх змінюють. Плани та обставини скоєння злочинів обговорюють таємно, ретельно приховують свої зв`язки та маршрут пересування.
Крім того, в ході проведення подальшого досудового розслідування, а саме допиту свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 було встановлено, що вони являються гравцями вказаних азартних ігор та відвідують ряд підпільних гральних закладів на території м. Одеси та Одеської області.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Приписами ст. 98 КПК України передбачено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Як вбачається з матеріалів провадження, постановою старшого слідчогоСУ ГУНП в Одеській обл. ОСОБА_12 від 02.11.2021 вилучені в ході проведення обшуку речі визнані речовими доказами.
Що стосується посилання представника власника майна на порушення ст. 168 КПК України, оскільки власником майна не вчинялися перешкоди до його доступу та не було встановлено перешкод у копіюванні даних, апеляційний суд зауважує наступне.
Відповідно до ч.3 ст. 168 КПК України забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.
Як вбачається з матеріалів провадження постановою старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській обл. від 03.11.2021 було призначено комп`ютерно-технічну експертизу вилучених системних блоків.
Апеляційний суд також погоджується із висновками слідчого судді відносного того, що вилучені грошові кошти можуть бути набуті кримінальним протиправним шляхом, оскільки отримані внаслідок можливого здійснення незаконної діяльності.
Колегія суддів критично сприймає доводи апелянта відносно того, що дозвіл на проведення обшуку будь-якого приміщення, що перебуває у фактичному володінні ТОВ «Екстра Лінк» судом не надавався, оскільки зі змісту ухвали слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 21.10.2021 вбачається, що дозвіл був наданий на обшук нежитлового приміщення, яке розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Катерининська, буд. 85 , яке належить ОСОБА_9 .. Водночас, із договору суборенди приміщення, який міститься в матеріалах провадження вбачається, що вказане приміщення перебуває у фактичному тимчасовому користуванні ТОВ «Екстра Лінк» ( а.п. 42).
Апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи представника власника майна відносно того, що клопотання про арешт майна не містить інформації щодо особи, у володінні, користуванні чи розпорядженні якої перебувало майно, з огляду на те, що у клопотанні про арешт майна зазначено, що власником вилученого під час обшуку майна є ТОВ «Естра Лінк» в особі ОСОБА_13 ( а.п. 4).
Щодо доводів апелянта відносно порушення вимог ст. 236 КПК України під час проведення обшуку, апеляційний суд зауважує, що обшук проводився за участю представника ТОВ «Екстра Лінка», зауваження якого відображені в протоколі.
Стосовно посилання апелянта про порушення слідчим строків на подання клопотання до суду та строків розгляду такого клопотання слідчим суддею, колегія суддів зауважує наступне.
Як вбачається з матеріалів провадження, клопотання про арешт майна подано до суду 10.11.2021. Водночас, у судовому засіданні було встановлено, що вперше подане клопотання про арешт майна було подане до суду в межах строків, передбачених КПК України, однак було повернуто прокурору для усунення недоліків.
Водночас, в межах строків, встановлених слідчим суддею, недоліки клопотання були усунуті та клопотання було скеровано до суду. Існування вказаних обставин у судовому засіданні було підтверджено представником власника майна, окрім того, вказана ухвала слідчого судді від 09.11.2021 міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень.
Апеляційний суд приймає до уваги посилання апелянта відносно порушення слідчим суддею строків, передбачених ст. 173 КПК України, водночас зауважує, що вказане порушення не є істотним.
На переконання апеляційного суду, слідчий суддя обґрунтовано задовольнив клопотання слідчого та прийшов до вірного висновку про необхідність збереження вилученого майна, забезпечення проведення експертних досліджень, у зв`язку з чим в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження, а обставини кримінального провадження вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту.
Приписами п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України передбачено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.
Враховуючи все вищевикладене у своїй сукупності, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги представника власника майна та для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді.
Керуючись ст.ст. 7, 9, 24, 98, 170-173, 370, 404, 405, 407, 412, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,
ухвалив:

Апеляційну скаргу представника ТОВ «ЕКСТРА ЛІНК» ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 16.11.2021 про накладення арешту на майно, перелік якого міститься в резолютивній частині ухвали, вилучене 02.11.2021 в ході проведення обшуку за адресою: м. Одеса, Катерининська, буд. 85 в межах кримінального провадження №0000868 від 11.05.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 203-2 КК України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4