Справа № 333/2914/21
Провадження №1-кп/333/192/22
ВИРОК
Іменем України
18 січня 2022 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суду м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду матеріали кримінального провадження відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, не працюючого, не одруженого, на утриманні малолітніх або неповнолітніх дітей не має, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 297 КК України,-

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця села Першопокровки, Нижньосірогозького району, Херсонської області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, на утриманні малолітніх або неповнолітніх дітей не має, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 297 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
В середині січня 2021 року, точну дату та час встановити не виявилось за можливе ОСОБА_5 , реалізуючи злочинний умисел на наругу над могилами та незаконне заволодіння предметами, що знаходяться на могилі, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи умисно, з попередньою змовою групою осіб з раніше знайомим ОСОБА_4 , з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, пройшов на територію Першотравневого кладовища, що розташоване за адресою: вул. Київська в м. Запоріжжі, де переконавшись, що за його злочинними діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає та вони залишаються непоміченими, підійшов до могили в якій поховані ОСОБА_7 (14.07.1914 - 22.10.1991) та ОСОБА_8 (18.05.1903 - 05.01.1965), після чого, демонструючи зневагу до місця поховання, посягаючи на моральні підвалини суспільства в частині поваги до померлих та місць їх поховання, скоїв наругу над могилою, а саме за допомогою заздалегідь заготовленого предмета для скоєння кримінального правопорушення, з метою особистого збагачення, демонтував, тим самим, таємно викрав металевий ланцюг довжиною 7 метрів, якірного типу, який був закріплений на 4 металевих трубах, які слугували огорожею, загальною вартістю чорного металу 1000 гривень 00 копійок, що належить потерпілому ОСОБА_9 .
Після цього, ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_4 завантажив викрадені предмети на заздалегідь привезений з собою металевий візок та покинув місце скоєння кримінального правопорушення (злочину) разом з викраденим, розпорядившись викраденим на власний розсуд, заподіявши потерпілому майнову шкоду на зазначену суму.

02.03.2021 приблизно о 23 годині 00 хвилин, ОСОБА_5 , реалізовуючи злочинний умисел на наругу над могилами та незаконне заволодіння предметами, що знаходяться на могилі, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи умисно, повторно, за попередньою змовою групою осіб з раніше знайомим ОСОБА_4 , з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, пройшов на територію Першотравневого кладовища, що розташоване за адресою: вул. Київська в м. Запоріжжі, де переконавшись, що за його злочинними діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає та вони залишаються непоміченими, підійшов до могили в якій поховано ОСОБА_10 (22.09.1868 - грудень 1966) та ОСОБА_11 . (13.08.1931 - 13.10.2013), після чого, демонструючи зневагу до місця поховання, посягаючи на моральні підвалини суспільства в частині поваги до померлих та місць їх поховання, скоїв наругу над могилою, а саме за допомогою заздалегідь заготовленого предмета для скоєння кримінального правопорушення металевого лому, з метою особистого збагачення, демонтував, тим самим таємно викрав металеву трубу діаметром 7 см, довжиною 98 см разом з металевим ланцюгом, якірного типу, довжиною 270 см та шириною кожною ланки 6,8 см, що була встановлена у ґрунті біля даної могили та слугувала огорожею, вартістю чорного металу, згідно висновку експерта за результатами проведення судової товарознавчої експертизи № 391-21 від 22.03.2021 оцінюється в 6 гривень 00 копійок, тобто на загальну суму 195 гривень 60 копійок, що належить потерпілій ОСОБА_12 .
Після цього, ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_4 завантажив викрадені предмети на заздалегідь привезений з собою металевий візок та покинув місце скоєння кримінального правопорушення (злочину) разом з викраденим, розпорядившись викраденим на власний розсуд, заподіявши потерпілій майнову шкоду на зазначену суму.

За таких обставин, суд вважає доведеним пред`явлене обвинувачення ОСОБА_4 , та кваліфікує дії останнього: за ч. 3 ст. 297 КК України, як наруга над могилою, а також незаконне заволодіння предметами, що знаходяться на могилі померлого, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.
За таких обставин, суд вважає доведеним пред`явлене обвинувачення ОСОБА_5 , та кваліфікує дії останнього: за ч. 3 ст. 297 КК України, як наруга над могилою, а також незаконне заволодіння предметами, що знаходяться на могилі померлого, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

Допитані у судовому засіданні ОСОБА_4 та ОСОБА_5 свою вину у пред`явленому обвинувачені визнали повністю, щиро покаялися, підтвердили обставини викрадення металевх конструкцій огороді з могил.
Потерпілі ОСОБА_12 та ОСОБА_9 судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомлені. Цивільні позови у справі не заявлялися.
Враховуючи те, що обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , в повному обсязі визнали свою вину у вчиненні інкримінованих їм злочинів, передбачених ч. 3 ст. 297 КК України, при обставинах, викладених у обвинувальному акті, приймаючи до уваги, що прокурор та обвинувачені не оспорювали обставини, встановлені судом, учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, суд учасникам кримінального провадження роз`яснив положення ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки прокурор запропонував саме у такому порядку досліджувати докази по даному кримінальному провадженню.
Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються.
Враховуючи викладене, суд, допитавши у судовому засіданні, обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , дослідивши матеріали, що стосуються речових доказів, а також, які характеризують особу обвинувачених, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у скоєнні інкримінованих їм злочинів при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
Показання обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів у суду в правильності розуміння ними змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності їх позиції, оскільки вони достатньо вагомі (переконливі), чіткі (точні), узгоджені між собою (без суперечностей), а тому достовірні і відповідають критеріям якості доказів, встановленим п.150 рішення ЄСПЛ в справі «Нечипорук і Йонкало проти України» та п.57 рішення ЄСПЛ в справі «Яременко проти України».
Частина 2 ст. 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставить у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ,суд визнає їх щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ,судом не встановлено.

Відповідно до змісту статей 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Виходячи з засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.
Враховуючи особистість обвинуваченого ОСОБА_5 та конкретні обставини кримінального провадження, раніше не судимого, офіційно не працює, не одруженого, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, ступінь тяжкості вчиненого злочину, інші обставини справи, суд вважає, що виправлення ОСОБА_5 можливе без ізоляції від суспільства.

Враховуючи особистість обвинуваченого ОСОБА_4 ,та конкретні обставини кримінального провадження, раніше не судимого, офіційно не працює, не одружений, не має на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, ступінь тяжкості вчиненого злочину, інші обставини справи, суд вважає, що виправлення ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства.

На переконання суду, при призначенні обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ,такого покарання буде справедливим, співрозмірним і достатнім для їх виправлення, кари та запобігання вчинення нових злочинів як самими обвинуваченими, так і іншими особами, а також буде відповідати таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання. Так, у розумінні ЄСПЛ, покарання повинне встановити новий додатковий обов`язок для особи, який випливає з факту вчинення кримінального правопорушення. Автономна концепція поняття «покарання» у практиці ЄСПЛ передбачає, що покарання переслідує подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів, а застосування принципу пропорційності дає можливість встановити орієнтири для держави у виборі адекватних засобів реагування на конкретні кримінально-карані діяння.

Процесуальні витрати згідно обвинувального акту у кримінальному провадженні складаються: із залучення експерта при проведенні судової товарознавчої експертизи від 22.03.2021 №391-21, які становлять 342,22 грн.
Відповідно до ч.2 ст. 122 КПК України залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету.
Згідно з ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Враховуючи, що зазначену експертизу було проведено експертом спеціалізованої державної установи Дніпропетровський НДЕКЦ МВС України в Запорізькій області, тому підлягають відшкодуванню у якості процесуальних витрат з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .
Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Цивільний позов у справі не заявлявся.

Долю речових доказів вирішити на підставі ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 369, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 297КК України та призначити йому наступне покарання:

за ч. 3 ст. 297 КК України у виді 4 років позбавлення волі.

Згідно вимог ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік.

Відповідного до вимог ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався.

Визнати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 297КК України та призначити йому наступне покарання:

за ч. 3 ст. 297 КК України у виді 4 років позбавлення волі.

Згідно вимог ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік.

Відповідного до вимог ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 наступні обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався.
Стягнути солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь держави судові витрати у розмірі 342,22 грн.

Речові докази візок металевий, металевий лом, металева труба, що зберігаються в камері зберігання речових доказів відділу поліції №4 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області знищити.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя ОСОБА_1