Провадження № 1-кп/344/954/21
У Х В А Л А

02 листопада 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої-судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні засідання матеріали кримінального провадження про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, ч. 3 ст. 362 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, ч. 3 ст. 362 КК України.

19.10.2021 року у судовому засіданні захисник ОСОБА_7 подав скаргу на бездіяльність слідчого та прокурора, яка полягає у неприйнятті рішення про відмову у визнанні особи потерпілою. Скарга мотивовано тим, що з точки зору сторони захисту, заявники в справі ОСОБА_4 та ОСОБА_9 на час подачі адвокатом ОСОБА_5 05.04.2021 року Заяви про вчинення кримінального правопорушення від їх імені, вручення ОСОБА_6 повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (15 квітня 2021 року), вручення Повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри (30.06.2021 року) та направлення справи до суду з Обвинувальним актом (02.07.2021 року) не являлися потерпілими в справі, що обумовлено обов`язок слідчого або прокурора винести вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, доказами чого є наступні обставини та факти. По-перше, у адвоката ОСОБА_4 не було жодних підстав та повноважень для подання заяви про вчинення кримінального правопорушення від імені ОСОБА_4 та ОСОБА_9 . По друге, зі змісту Заяви про вчинення кримінального правопорушення, не вбачається факт заподіяння ОСОБА_4 та ОСОБА_9 фізичної чи моральної шкоди, що виключає наявність підстав для визнання їх потерпілими за цією ознакою. Враховуючи наведені факти просили зобов`язати старшого слідчого слідчого відділу Івано-Франківського районного управління поліції ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_10 та/або прокурора Окружної прокуратури міста Івано-Франківськ ОСОБА_11 у відповідності до вимог ч.5 ст.55 КПК України винести вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілими громадян ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_2 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жительку АДРЕСА_3 .

Захисники підтримали подане клопотання із мотивів викладених в ньому та просили його задовольнити.

Обвинувачений підтримав думку захисників.

Прокурор заперечив щодо заводнення вказаного клопотання, суду вказавши, що неправомірними діями державного реєстратора ОСОБА_6 було знято арешт із майна, а саме нежитлового приміщення а адресою АДРЕСА_4 , що належало ОСОБА_4 та ОСОБА_9 . Вважає, що підстав для відмови у прийнятті заяви про вчинення злочину, із підстав наведених у скарзі обвинуваченого, у слідчого та прокурора не було.

Представник потерпілого та потерпілий заперечили щодо задоволення поданного клопотання, зіславшись на викладені у письмові запереченні обставини.

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно п.п. 1,5,7 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування; рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Відповідно до ч.ч. 1,2,5 ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Зі змісту наведеної норми Закону вбачається, що особа, якій кримінальним правопорушенням завдана шкода, повинна після початку кримінального провадження звернутися саме з заявою про залучення її до провадження як потерпілого, про що зазначити у відповідній заяві та обґрунтувати завдану їй шкоду, при цьому слідчий вправі винести постанову про відмову у визнанні потерпілим лише за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява про кримінальне правопорушення подана особою, якій не завдано шкоди.

Посилання скаржника на те, що ОСОБА_4 та ОСОБА_9 не є потерпілими, оскільки в проміжок часу, коли була подана заява про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_6 спростовується доданими витягами із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

У рішеннях Європейського Суду з прав людини у справах «Шмелько проти України» (п.33) та «Далбан проти Румунії» (п.44) визначено, що термін «Потерпілий» у сенсі статті 34 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод означає особу, яка безпосередньо постраждала від дії чи бездіяльності, яка є предметом судового розгляду, при цьому порушення Конвенції може мати місце навіть за відсутності шкоди.

Відповідно до ст. 307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора постановляється ухвала згідно із правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; скасування повідомлення про підозру; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Таким чином, суд, розглянувши зазначену скаргу дійшов висновку, що оскільки вона заявлена захисником на стадії підготовчого судового засідання і доводи, викладені у скарзі повно, всебічно та об`єктивно можуть бути досліджені судом тільки під час безпосереднього судового розгляду та дослідження доказів у даному кримінальному провадженні, які на даній стадії відсутні у суду, у зв`язку з чим така скарга задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного, керуючись статтями303,314-316,369 КПК України,

У Х В А Л И В :
У задоволенні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого та прокурора, яка полягає у неприйнятті рішення про відмову у визнанні особи потерпілою, - відмовити.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає, заперечення проти цієї ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч.1 ст.392 КПК України.

Суддя ОСОБА_12

Повний тест ухвали складено та підписано 04 листопада 2021 року.