УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" грудня 2021 р. слідчий суддя Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси клопотання слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Черкасах) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 , про проведення обшуку, яке подане під час проведення досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 листопада 2021 року за №0000119 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.296, ч. 2 ст.365 КК України,

ВСТАНОВИВ:

20 грудня 2021 року слідчий Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Черкасах) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси з клопотанням про проведення обшуку.

В обґрунтування заявлених в клопотанні вимог зазначає, що Третім слідчим відділом (з дислокацією у м. Черкасах) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000119 від 01 листопада 2021 року за ч. 2 ст. 296, ч. 2 ст. 365 КК України.

30 жовтня 2021 року близько 01 години група у м. Черкаси групою осіб вчинено порушення громадського порядку та перевищення службових повноважень із застосуванням фізичного насильства відносно громадян ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та інших.

В ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження встановлено, що до вчинення протиправних дій може бути причетним начальник Головного управління Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_7 .

В діях вказаної групи осіб, до складу якої входять службові особи правоохоронного органу, вбачаються ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 296 та ч. 2 ст. 365 КК України.

Враховуючи викладене, слідчий Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Черкасах) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді з вказаним клопотанням.

В судовому засіданні слідчий заявлені в клопотанні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з наведених в ньому підстав.

Заслухавши слідчого, дослідивши матеріали клопотання, матеріали кримінального провадження № 0000119, надані слідчим докази, дослідивши їх всебічно, повно, об`єктивно, безпосередньо в судовому засіданні, слідчий суддя приходить до наступного.

Згідно статті 234 КПК України, обшук проводиться на підставі ухвали слідчого суду з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також місце встановлення розшукуваних осіб. У разі необхідності провести обшук, слідчий, за погодженням з прокурором, або прокурор звертається до слідчого судді з відповідним клопотанням, яке повинно містити відомості про: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер ; 2) короткий виклад обставин кримінального правопорушення, у зв`язку з розслідуванням якого подається клопотання; 3) правову кваліфікацію кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність 4) підстави для обшуку; 5) житло чи інше володіння особи або частину житла чи іншого володіння особи, де планується проведення обшуку; 6) особу, якій належить житло чи інше володіння, та особу, у фактичному володінні якої воно знаходиться; 7) речі, документи, або осіб, яких планується відшукати.

Слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про обшук, якщо прокурор, слідчий не доведе наявність достатніх підстав вважати, що: 1) було вчинено кримінальне правопорушення; 2) відшукувані речі і документи мають значення для досудового розслідування ; 3) відомості, які містяться у відшукуваних речах і документах можуть бути доказами під час судового розгляду; 4) відшукувані речі, документи, або особи знаходяться у зазначеному в клопотанні житлі чи іншому володінні особи.

Третім слідчим відділом (з дислокацією у м. Черкасах) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000119 від 01 листопада 2021 року за матеріалами Черкаського управління ДВБ НП України, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 296, ч. 2 ст. 365 КК України.

Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, відомості про вчинення кримінального правопорушення у кримінальному провадженні № 0000119 внесені 1 листопада 2021 року за фабулами: «30.10.2021 близько 01 год. у м. Черкаси по вул. Лазарєва, 4, начальник ГУНП в Черкаській області ОСОБА_7 та начальник УСР в Черкаській області ДСР НПУ ОСОБА_8 та інші особи, діючи групою осіб вчинили грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, а також із застосуванням фізичного насильства відносно громадян» - правова кваліфікація - ч.2 ст.296 КК України.

«30.10.2021 близько 01 год. у м. Черкаси по вул. Лазарєва, 4, начальник ГУНП в Черкаській області ОСОБА_7 та начальник УСР в Черкаській області ДСР НПУ ОСОБА_8 , діючи разом з іншими особами, перевищили надану їм владу та службові повноваження, що супроводжувалося фізичним насильством відносно громадян» - правова кваліфікація - ч.2 ст.365 КК України.

Згідно рапорту оперуповноваженого ВКП Черкаського управління ДВБ НП України ОСОБА_9 та рапорту оперуповноваженого ВКП Черкаського управління ДВБ НП України ОСОБА_10 , причетним до вчинення протиправних може бути начальник Головного управління Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно ст.30 Конституції України, не допускається проникнення до житла чи іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше, як за вмотивованим рішенням суду.

Відповідно до ч.1 ст.233 КПК України, ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою інакше, як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, встановлених частиною третьою цієї статті.

Згідно з ч.1 ст.234 КПК України, обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

Згідно з пунктом 18 частини першої статті 3 КПК України слідчий суддя зобов`язаний у порядку, передбаченому цим Кодексом, забезпечувати здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься недоторканність житла чи іншого володіння особи.

Відповідно до статті 8 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 7 липня 2007 року у справі «Смирнов проти Росії» вказав, що невизначене формулювання обсягу обшуку дало можливість органу влади на власний розсуд вирішувати, які матеріали підлягають вилученню, що призвело до вилучення, крім документів, які стосуються справи, деяких особистих речей. Суд зазначив, що відсутність вказівки на конкретну мету обшуку є порушенням статті 6 Конвенції.

Аналогічна позиція ЄСПЛ міститься й у рішенні від 15 липня 2003 р. у справі "Ернст та інші проти Бельгії", де вказано, що ордер на проведення обшуку не містив інформації про мету проведення обшуку та предмети, що підлягають вилученню. Таким чином, слідчих було наділено широкими повноваженнями, а обшуки не були пропорційними.

Звертаючись до слідчого судді, слідчий в своєму клопотанні не зазначає жодних ідентифікуючих ознак речей і предметів, які має намір віднайти в ході проведення обшуку.

Крім того, в обґрунтування підстав звернення до слідчого судді з вказаним клопотанням, слідчий зазначає, що з метою повного всебічного та неупередженого досудового розслідування, встановлення істини у кримінальному провадженні, виникла необхідність у вилученні телефону, власником якого є ОСОБА_7 .

Відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Зазначені міжнародні гарантії прав людини на недоторканість житла, таємницю спілкування, не втручання у приватне життя, недоторканість прав власності нормативно визначені в Конституції України та є загальними засадами кримінального провадження.

Європейський суд у рішенні по «Бельгійській мовній справі» («Belgian Linguistics case»)від 23.07.1968 року зазначив, що ст. 8 Конвенції «має в основному на меті захист індивіда від свавільного втручання органів державної влади в його приватне і сімейне життя» що дало підстави для трактування «права на повагу», передбаченого п. 1 ст.8, перш за все як обов`язку невтручання держави у приватну сферу громадян.

Згідно рішеннь Європейського суду по справах «Класс та інші проти Німеччини» від 06.09.1978 року та «Кемпбелл Крісті проти Сполученого Королівства» від 27.06.1994 року, визначене статтею 8 Конвенції «поняття кореспонденції» включає телефонні та телеканальні звязки», телефонні розмови входять в поняття «приватне життя і кореспонденція», таємниця кореспонденції особи має такий самий ступінь правового захисту, як і особисте та сімейне життя та недоторканість житла.

Вимоги здійснення процесуального заходу «згідно із законом» і щодо його «необхідності в демократичному суспільстві» повинні виконуватись сукупно, а здійснюваний захід має переслідувати лише ту мету, яка зазначена в п.2 ст. 8 Конвенції.

Конституційний Суд України в рішенні від 20 січня 2012 року № 2-рп/2012 відзначив, що інформацією про особисте та сімейне життя особи є будь-які відомості та/або дані про відносини немайнового та майнового характеру, обставини, події, стосунки тощо, пов`язані з особою та членами її сім`ї… Така інформація про особу є конфіденційною; збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди державою, органами місцевого самоврядування, юридичними або фізичними особами є втручанням в її особисте та сімейне життя. Таке втручання допускається винятково у випадках, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Водночас, слідчим в клопотанні не конкретизовано і не доведено належними допустимими достатніми доказами, яким чином потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права і свободи особи, оскільки ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси вже надано дозвіл на тимчасовий доступ до абонентського номер,яким користується ОСОБА_7 .

Докази невиконання ухвали слідчого судді про надання дозволу на тимчасовий доступ до абонентського номеру, яким користується ОСОБА_7 , в матеріалах клопотання та матеріалах кримінального провадження № 0000119 відсутні і слідчим слідчому судді не надані.

Наявність у мобільному телефоні інформації, за допомогою якої можливо було б встановити причетних до скоєння кримінального правопорушення осіб, є лише припущенням слідчого, натомість, внаслідок постановлення ухвали у розпорядженні слідчого опиниться охоронювана законом інформація, що стосується не визначеного кола осіб, які не причетні до вчинення кримінального правопорушення. Таке втручання в права та свободи не визначеної кількості громадян не є пропорційним переслідуваній меті здобуття доказів у вказаному кримінальному провадженні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 23, 84, 92, 233, 234, 235, 372, 376 Кримінального процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Черкасах) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, ОСОБА_3 , погодженого прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 , про проведення обшуку, яке подане під час проведення досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 листопада 2021 року за № 0000119 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 296, ч. 2 ст.365 КК України, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали буде виготовлений 22 грудня 2021 року.

Слідчий суддя - ОСОБА_1