Справа №591/5952/21 Головуючий у суді у 1 інстанції - Мальована-Когер
Номер провадження 11-сс/816/428/21 Суддя-доповідач - ОСОБА_1
Категорія - тримання під вартою
УХВАЛА
Іменем України

18 жовтня 2021 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження № 591/5952/21 за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 19.08.2021, якою до підозрюваного ОСОБА_6 застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням застави,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

захисника адвоката ОСОБА_9 ,

установила:

В поданій апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_10 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою без права застави, оскільки ухвала слідчого судді є необгрунтованою, належним чином не вмотивованою, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Слідчий суддя не врахував те, що ОСОБА_8 намагався уникнути кримінальної відповідальності шляхом залишення місця ДТП, працюючи прокурором може використовувати власний авторитет, зв`язки в правоохоронних органах, органах державної влади та місцевого самоврядування.

19.08.2021 до Зарічного районного суду м. Суми з клопотанням, погодженим із прокурором Сумської обласної прокуратури, звернувся ст. слідчий 4-го СВ ТУ ДБР у місті Полтава, яке обгрунтоване тим, що 18.08.2021 близько 04:05 ОСОБА_8 керував т/з «КІА OPTIMA», р. н. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння та рухався проїзною частиною вул. Пушкіна в м. Конотоп Сумської області, з боку перехрестя вул. Пушкіна з вул. Генерала Тхора в бік перехрестя вул. Пушкіна з вул. Добролюбова. Перебуваючи поблизу лінії електропередачі № 4, неподалік від колишньої прохідної заводу «КЕМЗ», ОСОБА_8 порушив вимоги п. 11.2, 12.3 ПДР, виїхав на зустрічну смугу руху, де здійснив наїзд на ОСОБА_11 , яка рухалася з велосипедом в районі лівого краю проїзної частини у зустрічному напрямку, внаслідок чого остання померла на місці ДТП, а ОСОБА_8 з місця події зник.

18.08.2021 до ЄРДР за № 0000585 були внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК, в цей день о 12:27 ОСОБА_8 був затриманий в порядку ст. 208 КПК, а 19.08.2021 йому вручене повідомлення про підозру.

Зважаючи на те, що в ході досудового розслідування встановлені ризики, передбачені п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК, з метою запобігання спробам підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, слідчий просив застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначенням застави.

Ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 19.08.2021 до підозрюваного ОСОБА_8 застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою до 15.10.2021 і визначена застава у розмірі 181600 грн. Своє рішення слідчий суддя суду першої інстанції умотивував тим, що прокурором та слідчим доведено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК, а також оцінюючи сукупність наявних доказів про вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим у правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, його особу, майновий стан, слідчий суддя визначив заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що зможе гарантувати виконання останнім покладених на нього обов`язків на підставі ч. 5 ст. 194 КПК.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого рішення слідчого судді, доводи прокурора ОСОБА_7 , який просив скасувати ухвалу слідчого судді та застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою без права застави, доводи підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_9 про залишення ухвали слідчого судді без змін, а апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Розглянувши клопотання, слідчий суддя суду першої інстанції дійшов правильного висновку про застосування до ОСОБА_8 саме такого запобіжного заходу як тримання під вартою, а не будь-якого іншого, більш м`якого запобіжного заходу, передбаченого у ч. 1 ст. 176 КПК, та дотримався вимог ст. 176, 177, 178, 183 і 194 КПК, з`ясував і дослідив всі ті обставини, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання особи під вартою, а саме наявність у органу досудового розслідування щодо ОСОБА_8 обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК, існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК, на які вказував слідчий у своєму клопотанні.

Зокрема, ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яким законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 10-ти років, існують реальні ризики того, що останній може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, і застосування до нього більш м`яких запобіжних заходів є недостатнім для запобігання визначеним в ухвалі слідчого судді ризиків.

Наявність обґрунтованої підозри підтверджується сукупністю наданих стороною обвинувачення доказів відповідно п. 1 ч. 1 ст. 178, ч. 1 ст. 194 КПК, а будь-які докази, які б викликали сумніви в обґрунтованості підозри на цій стадії процесу у кримінальному провадженні відсутні. При встановленні факту наявності обґрунтованої підозри колегія суддів також враховує і усталену судову практику з цього питання ЄСПЛ, який у своїх численних рішеннях (зокрема від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine, п. 175) і від 20.03.1997 у справі «Луканов проти Болгарії» (Lukanov v. Bulgaria) визначив, що слідчий суддя, оцінюючи докази на предмет доведеності обставин, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК, повинен виходити з того, що підозра визнається обґрунтованою лише у тому випадку, якщо «існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення». У справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» (John Murray v. the United Kingdom), рішення від 28.10.1994, заява № 14310/88) ЄСПЛ зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу». Питання про те, що «тримання під вартою до суду є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою» (п. 3 рішення від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії» (Ferrari-Bravo v. Italy), заява № 9627/81).

Таким чином, наявні у теперішній час докази для визнання підозри обґрунтованою є достатніми, а доведення факту вчинення злочину є завданням подальшого досудового розслідування.

Незважаючи на те, що на стадії застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний дослідити вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК, а також встановити, чи доводять надані стороною обвинувачення докази наявність обставин, зазначених в ч. 1 ст. 194 КПК, але в той же час цей же слідчий суддя позбавлений процесуальної можливості встановлювати будь-які фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення та давати безпосередньо оцінку доказам його вчинення.

Крім того, мають місце і заявлені у клопотанні слідчого ризики того, що ОСОБА_8 із-за тяжкості покарання, що йому загрожує в разі визнання його винуватим у злочині, у вчиненні якого він підозрюється, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. При цьому врахування тяжкості кримінального правопорушення у даному випадку має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за вчинене кримінальне правопорушення підвищує ризик того, що ОСОБА_8 може іншим чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, так як небезпека ризику переховування від органів досудового розслідування і суду може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з інформацією про матеріальний, соціальний стан особи та інше.

Згідно положень ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики ЄСПЛ, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Крім того, відповідно ч. 3 ст. 183 КПК, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим кодексом, а згідно ч. 5 ст. 182 цього Кодексу (ЗУ від 06.12.2016 № 1774-VIII) розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, до яких відноситься ч. 3 ст. 286-1 КК, визначається у межах від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Колегія суддів вважає, що визначення розміру застави при застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою було цілком правомірним і в межах дискреційних повноважень слідчого судді, з урахуванням наявних доказів, ймовірної тяжкості покарання, майновий стан тощо, а тому вказаному вище питанню суворості покарання не може надаватися надмірне (вирішальне) значення, оскільки потреба позбавлення волі підозрюваного не підлягає оцінюванню з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги виключно тяжкість кримінального правопорушення, та повинна враховуватися у сукупності зі всіма іншими обставинами, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує застосування запобіжного заходу. При цьому необхідно зауважити, що відповідно ст. 177 КПК, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а згідно приписів ч. 1 ст. 178 КПК, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.

Відповідно ч. 1 ст. 183 КПК, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

На користь обґрунтованості рішення слідчого судді та достатності застосованого до підозрюваного запобіжного заходу із визначенням розміру застави свідчить і той факт, що підозрюваний самостійно, за першою вимогою апеляційного суду та у визначений час з`явився в судове засідання для участі в розгляді вказаної вище апеляційної скарги прокурора, незважаючи на те, що в ній порушувалося питання про погіршення його процесуального становища і застосування до нього тримання під вартою без застави.

У зв`язку з цим, ухвалу слідчого судді про застосування до ОСОБА_8 застави, колегія суддів вважає законною, обґрунтованою та належним чином вмотивованою, внаслідок чого вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга прокурора без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України,

постановила:

Ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 19.08.2021 відносно ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_5 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3