Машівський районний суд Полтавської області
Справа № 948/756/21
Номер провадження 1-в/948/99/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.10.2021 Машівський районний суд Полтавської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
засудженого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Машівка заяву засудженого:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня, не одруженого, раніше не судимого,

про умовно-дострокове звільнення
в с т а н о в и в :
у вересні 2021 року до суду надійшла заява засудженого про застосування умовно-дострокового звільнення.
В судовому засіданні засуджений заяву підтримав та просив її задовольнити, оскільки постійно працював у ВК з метою відшкодування шкоди, але виконавчі листи не надходили, також відбув достатню частину покарання, а допущені стягнення погашені.
Прокурор з заявою засудженого не погодився та вважає, що він не вжив достатніх заходів для відшкодування шкоди потерпілій, його поведінка під час відбування покарання не була сталою, оскільки мали місце дисциплінарні проступки, а відтак він можливо лише став на шлях виправлення, але не довів його.
Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши докази у справі, суд дійшов такого висновку.
Судом установлено, що ОСОБА_4 03.10.2018 р. засуджений вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області за ч.2 ст.286 КК України на 5 років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки (а.о.с.8-9).
Засуджений відбуває покарання у виді позбавлення волі з 01 березня 2019 року, кінцевий строк 01 березня 2024 року, прибув до Машівської ВК (№9) 02.05.2019р., що видно з його характеристики (а.с.11, 12).
З вироку суду вбачається, що ОСОБА_4 вчинив злочин у стані алкогольного сп`яніння та внаслідок його дій загинула одна людина. Свою провину визнавав повністю, каявся, з нього на користь потерпілої стягнуто 175 593, 00 грн та на користь держави процесуальні витрати (а.о.с. 10-16).
Згідно п.1 ч.3 ст. 81 КК України (в редакції станом на 17.03.2021р.) умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за необережний тяжкий злочин.

З матеріалів справи видно, що ОСОБА_4 на час ДТП перебував у стані алкогольного сп`яніння та злочин вчинив 20.08.2017р.
Згідно п.1 ч.3 ст. 81 КК України (в редакції, що діяла на час вчинення злочину) умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, а також за необережний тяжкий злочин.

Відповідно до ч.1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Отже, з огляду на те, що на час вчинення ОСОБА_4 злочину, редакція п.1 ч.3 ст. 81 КК України не передбачала заборони її застосування до осіб, які вчинили злочини в стані алкогольного сп`яніння, а відтак з урахуванням вимог ст. 5 КК України, п.1 ч.1 ст. 81 КК України необхідно застосувати в редакції, що діяла до 17.03.2021р.

Враховуючи вказане правозастосування засуджений відбув строку основного покарання 01.09.2021р.

Так, засуджений ОСОБА_4 за період відбування покарання в місцях позбавлення волі має 4 заохочення за сумлінну поведінку і ставлення до праці, в той час мав два стягнення за несвоєчасне повернення з відпустки та за зберігання заборонених предметів, останнє погашено 04.12.2020р., був працевлаштований робітником їдальні, в даний час не працює, до роботи відносився задовільно, але потребував додаткового контролю, у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, намагається дотримуватися правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом, допускає незначні порушення санітарних норм, дбайливо ставиться до майна установи, виконує законні вимоги персоналу, але з метою поблажливого ставлення до себе, приймає участь у виховних заходах, але не завжди робить для себе належні висновки, вину визнає, вирок суду вважає справедливим, що підтверджується характеристикою і довідкою про стягнення та заохочення (а.с.11-13).

Засуджений з червня 2019 року до липня 2021 р. працював кухарем їдальні, з вересня 2021 року працює слюсарем з ремонту автомобілів, від роботи не відмовлявся, що свідчить 100% виконання (а.с.14-15), згідно довідки бухгалтерії виконавчі листи не надходили (а.о.с.112).
Як видно з Витягу з протоколу № 24 від 10.09.2021р. засідання комісії Машівської ВК (№9), було відмовлено у поданні матеріалів до суду про умовно-дострокове звільнення засудженого, як такому, що не довів своє виправлення (а.о.с.116).
Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
За частиною 1 ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Отже, однією з головних умов для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто готовність до: самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.

Водночас, передумовою дострокового звільнення є саме «бездоганна» поведінка засудженого протягом всього строку відбування покарання.

Проте, «бездоганної» поведінки засудженого протягом строку відбування покарання судом не встановлено, оскільки хоча з матеріалів справи видно, що він майже постійно працював, але потребував додаткового контролю, крім цього вчинив два порушення у вигляді несвоєчасного повернення з відпустки та за зберігання сім-карти, а тому ці обставини не вказують на його сумлінну поведінку протягом всього строку відбування покарання, а відтак і належне виправлення.

Крім цього, суд враховує, що хоча до засудженого не був застосований державний примус на підставі Закону України «Про виконавче провадження» про стягнення коштів на користь потерпілої, в той час він, працюючи, не був позбавлений можливості вчинити ці дії добровільно, чим полегшити, зокрема і моральні страждання потерпілої протягом строку відбування покарання.

За таких обставин, суд вважає, що хоча засуджений відбув строку основного покарання, але не довів свого виправлення, а відтак у задоволенні його заяви необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 539 КПК України, суд
у х в а л и в:
у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом 7 діб з дня її оголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Машівський районний суд, а засудженим у той же строк з моменту вручення копії судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, а у випадку її оскарження, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1