ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/293/22 Справа № 173/2650/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2022 року м.Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого, судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6
заявника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 15 грудня 2021 року про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000367, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 15 грудня 2021 року задоволено клопотання слідчого СВ ВП №3 Камянського РУП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_8 про арешт майна за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000367, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Накладено арешт шляхом заборони володіти, користуватися та розпоряджатися майном на автомобіль Skoda Fabia, д.н.з. НОМЕР_1 , який було вилучено 11.12.2021 р. в ході огляду поблизу буд. АДРЕСА_1 . Визначено місцем зберігання арештованого майна територію відділення поліції №3 Камянського РУП ГУНП в Дніпропетровській області за адресою: м. Верхньодніпровськ Дніпропетровської області, вул. Авраменко, 21.

Обґрунтовуючи прийняте рішення, слідчий суддя зазначив, що вказане майно (автомобіль) є доказом вчиненого кримінального правопорушення, зберіг на собі сліди та інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Зважаючи на те, що у даному провадженні необхідно провести ряд слідчих чи інших процесуальних дій, для забезпечення швидкого та неупередженого досудового розслідування та запобігання ризику відчуження, слідчий суддя прийшов до висновку про необхідність накладання арешту на вказаний автомобіль.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою скасувати арешт тимчасово вилученого майна, власником якого він є.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, порушення права на захист.

Вказує, що йому на праві власності належить арештований автомобіль Skoda Fabia, д.н.з. НОМЕР_1 , як доказ цього долучає реєстраційні документи. Зазначає, що судом не надано належної правової оцінки тому, що межах даного кримінального провадження ОСОБА_7 не повідомлено про підозру, особисто ним не завдано учасникам справи майнової та моральної шкоди, надане слідчим клопотання про накладання арешту не обґрунтоване належними доказами, а також у ньому відсутні дані про будь-який процесуальний статус ОСОБА_7 у даному кримінальному провадженні.

Вважає, що накладання арешту на тимчасово вилучений автомобіль позбавляє його, як законного власника, можливості володіння, користування та розпорядження майном, на підтвердження своєї позиції в апеляційній скарзі наводить практику ЕСПЛ.

В обгрунтування клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження вказує, що судовий розгляд проведено без його участі, про місце дату та час розгляду належним чином повідомлений він не був. Про оскаржуване рішення дізнався випадково 11 січня 2022 року від прокурора, а його копію отримав 24 січня 2022 року.

Заслухавши суддю-доповідача; заявника, який апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити з викладених у ній підстав; прокурора, який зазначив, що на даний час всі слідчі дії та експертизи, пов`язані із арештованим автомобілем, у даному кримінальному провадженні проведені та необхідність в його утриманні як речового доказу відсутня, втім питання про необхідність його повернення саме заявнику є спірним; перевіривши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Аналізуючи доводи клопотання скаржника про поновлення строку апеляційного оскарження, колегія суддів зважає на те, що згідно наданим матеріалам оскаржувану ухвалу було постановлено без виклику та участі скаржника, копію даного процесуального документу ОСОБА_7 отримав 24 січня 2022 року, після чого у п`ятиденний строк подав апеляційну скаргу. З огляду на викладене та враховуючи вимоги ч. 3 ст. 395 КПК України, строк апеляційного оскарження колегія суддів вважає не пропущеним та підстав для вирішення питання про його поновлення не вбачає.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги по суті, колегія суддів зважає на те, що відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо виконання рекомендацій, які містяться у шостій доповіді Європейської комісії про стан виконання Україною Плану дій щодо лібералізації Європейським Союзом візового режиму для України, стосовно удосконалення процедури арешту майна та інституту спеціальної конфіскації» № 1019-VIII від 18 лютого 2016 року, який набрав чинності 28 лютого 2016 року (тут та далі - Закону) арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно в тому числі є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

- існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

- потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

- може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З наданих матеріалів вбачається, що у провадженні СВ відділення поліції №3 Камянського РУП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали досудового розслідування, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000367 від 11 грудня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 11 грудня 2021 року близько 13 години 20 хвилин ОСОБА_9 , знаходячись в АДРЕСА_2 , у результаті сварки із раніше знайомим ОСОБА_10 , використовуючи предмет, зовні схожий на обріз рушниці, бажаючи заподіяти смерть, умисно, протиправно здійснив один постріл в ОСОБА_10 від чого останній помер на місці події. Після чого, ОСОБА_9 з місця вчинення зник на автомобілі марки Skoda Fabia, д.н.з. НОМЕР_1 .

11 грудня 2021 року о 15:50 ОСОБА_9 на вказаному автомобілі затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення. передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України. Того ж дня було проведено огляд автомобіля Skoda Fabia, д.н.з. НОМЕР_1 , який знаходився на узбіччі поблизу буд. АДРЕСА_1 , в ході якого було виявлено сліди РБК, сім предметів, зовні схожих на набої, телефони OPPO та Redmi.

11 грудня 2021 року вилучений автомобіль Skoda Fabia, д.н.з. НОМЕР_1 , було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, після чого оскаржуваною ухвалою слідчого судді від 15 грудня 2021 року на нього було накладено арешт як на речовий доказ.

На думку колегії суддів, під час постановлення вказаного рішення слідчий суддя мав достатні відомості про те, що автомобіль марки Skoda Fabia, д.н.з. НОМЕР_1 , відповідає критеріям ст. 98 КПК України та є речовим доказом у кримінальному провадженні, надав їм належну оцінку і прийняв законне та обгрунтоване рішення про його арешт у такому статусі. Незастосування цього заходу могло потягти неможливість проведення слідчих дій та експертиз із використанням вилученого автомобіля з огляду на те, що саме на ньому підозрюваний покинув місце вчинення кримінального правопорушення, і саме у ньому було виявлено виявлено сліди РБК і речі, що мають відношення до скоєного діяння.

Доводи ОСОБА_7 про те, що він не є підозрюваним у кримінальному провадженні і взагалі не має у ньому будь-якого статусу, у зв`язку із чим застосування арешту до його майна є неправомірним, колегія суддів вважає безпідставними з огляду те, що за правилами ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям зазначеним у ст. 98 КПК України, незалежно від особи його власника та наявності або відсутності в останнього будь-якого статусу у відповідному кримінальному провадженні.

Твердження апелянта щодо порушення його права на захист у зв`язку із проведенням судового розгляду без його участі є необгрунтованими, оскільки положеннями ч. 2 ст. 172 КПК України передбачено проведення судового розгляду без повідомлення підозрюваного, іншого власника майна, їх захисника, представника, щодо якої здійснюється провадження, якщо це необхідно з метою забезпечення арешту майна.

З урахуванням викладеного вище, колегія суддів приходить до висновку про те, що слідчий суддя обґрунтовано, з дотриманням вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на майно з метою забезпечення збереження речових доказів, врахувавши при цьому наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження та забезпечивши своїм рішенням розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, у зв`язку із чим колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали.

Пояснення прокурора про те, що на даний час необхідні слідчі дії та експертизи, пов`язані із арештованим автомобілем, у даному кримінальному провадженні проведені та необхідність в його подальшому утриманні як речового доказу відсутня, не можуть бути підставою для задоволення вимог апеляційної скарги. Так, усунення за збігом часу необхідності в подальшому утриманні речового доказу стороною обвинувачення може бути підставою для скасування його арешту в порядку ст. 174 КПК України, втім не свідчить про незаконність або необгрунтованість первинного рішення слідчого судді про накладення арешту, яке оскаржується заявником у даному випадку, і не може бути підставою для його скасування в апеляційному порядку.

Керуючись ст. ст. 131, 132, 170-173, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 15 грудня 2021 року про арешт майна шляхом заборони володіти, користуватися та розпоряджатися автомобілем Skoda Fabia, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4