н/п 1-кп/490/38/2022
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 лютого 2022 року м. Миколаїв
Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: м. Миколаїв, громадянина України, за національністю - українець, не працюючого, з середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, останній раз 26.01.2022 Жовтневим районним судом Миколаївської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 (вирок не вступив в законну силу), -
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.
Учасники судового провадження:
обвинувачений ОСОБА_5 ,
25 січня 2021 року в період часу з 17:00 год. по 17:30 год., ОСОБА_7 , знаходячись за кермом автомобіля марки «Renault Kangoo» д.н.з. НОМЕР_1 проїжджав поруч будинку АДРЕСА_2 , де на внутрішньому подвір`ї вищевказаного будинку побачив транспортний засіб, а саме мопед марки «VIPER», моделі «EXQ T21», червоного кольору д.н.з. НОМЕР_2 , який на праві власності належить потерпілому ОСОБА_8 . Помітивши вказаний транспортний засіб у ОСОБА_7 , виник злочинний умисел, направлений на незаконне повторне заволодіння транспортним засобом, а саме мопедом марки «VIPER», моделі «EXQ T21», червоного кольору д.н.з. НОМЕР_2 . Реалізуючи свій злочинний намір направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, з метою обернення транспортного засобу на власну користь, ОСОБА_7 , підійшов до мопеду марки «VIPER», моделі «EXQ T21», червоного кольору д.н.з. НОМЕР_2 та покотив його до автомобіля марки «Renault Kangoo» д.н.з. НОМЕР_1 , який знаходився поруч з буд. 113 по вул. В. Морській у м. Миколаєві, після чого погрузивши мопед до багажного відділу автомобіля. Після чого, ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зник у невідомому напрямку на автомобілі марки «Renault Kangoo» д.н.з. НОМЕР_1 , та в подальшому розпорядився викраденим транспортним засобом, а саме: мопедом марки «VIPER», моделі «EXQ T21», червоного кольору д.н.з. НОМЕР_2 , на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 4225,00 гривень.
28 січня 2021 року, приблизно о 02:00 год., ОСОБА_7 , перебуваючи в автомобілі марки «Renault Kangoo» д.н.з. НОМЕР_1 , знаходився за адресою: м. Миколаїв, проспект Центральний, 171, де на внутрішньому подвір`ї будинку, біля підїзду №8, він побачив транспортний засіб мопед марки «Honda», моделі «Dio», чорного кольору, шасі № НОМЕР_3 , який на праві власності належить потерпілому ОСОБА_9 . Помітивши вказаний транспортний засіб у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на незаконне повторне заволодіння транспортним засобом. а саме мопедом марки «Honda», моделі «Dio», чорного кольору, шасі № НОМЕР_3 . Реалізуючи свій злочинний намір направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_7 , діючи повторно, з метою обернення транспортного засобу на власну користь, підійшов до мопеду марки «Honda», моделі «Dio», чорного кольору, шасі № НОМЕР_3 та взявши вищевказаний мопед переніс його до автомобіля марки «Renault Kangoo» д.н.з. НОМЕР_1 , який знаходився поруч з буд. 171 по проспекту Центральному в м. Миколаєві, у подальшому погрузивши його до багажного відділу автомобіля. Після чого, ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зник у невідомому напрямку на автомобілі марки «Renault Kangoo» д.н.з. НОМЕР_1 , та в подальшому розпорядився викраденим транспортним засобом на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 5915,00 гривень.
Таким чином, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 289 КК України, що полягає у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчинене повторно.
В судове засідання з`явилися прокурор, обвинувачений та його захисник.
Потерпілі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в судове засідання не з`явилися, були повідомлені судом належним чином.
Заслухавши думку учасників судового провадження, враховуючи положення статті 325 КПК України, суд вважає можливим провести судовий розгляд без участі потерпілих.
Обвинувачений ОСОБА_7 свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав повністю.
Враховуючи, що ОСОБА_7 в судовому засіданні свою провину визнав у повному обсязі, не оспорював обставини вчинення кримінального правопорушення, суд, на підставі ч. 3 статті 349 КПК України, оскільки проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, визначивши обсяг та порядок дослідження доказів такий як, допит обвинуваченого, дослідження документів, що характеризують особу обвинуваченого. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють учасники зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Під час допиту ОСОБА_7 суду показав, що дійсно викрав мопеди, щиро розкаюється у скоєному.
Даючи оцінку показанням ОСОБА_7 , суд визнає їх правдивими та достовірними.
Захисник ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_10 просив суд не ізолювати підзахисного від суспільства та призначити ОСОБА_7 іспитовий термін.
Приймаючи до уваги показання, надані суду обвинуваченим, враховуючи, що учасниками судового провадження не оспорюються обставини справи, доведеність вини обвинуваченого та кваліфікація його дій, суд дійшов висновку, що інкриміноване ОСОБА_7 кримінальне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 289 Кримінального кодексу України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, повністю доведено.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» з послідуючими змінами та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Вивченням відомостей про особу обвинуваченого судом встановлено наступне. ОСОБА_7 раніше судимий: 02.07.2021 року Заводським районним судом м. Миколаєва за ч. 2, 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 70 КК України, остаточне покарання 3 роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України, звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 2 роки з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України; 04.08.2021 року Центральним районним судом м. Миколаєва за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 1 року обмеження волі, на підставі ст. 70 КК України, остаточно до покарання у виді 1 року 6 місяців обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України; 26 січня 2022 року Жовтневим районним судом Миколаївської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки, на підставі ст. 75 КК України, звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. Обвинувачений ОСОБА_7 перебуває на обліку у лікаря-нарколога з 1994 року, на психіатричному обліку не знаходиться, за місцем проживання характеризується негативно, офіційно не працює, зі слів останнього, знаходиться на лікуванні у Миколаївському обласному протитуберкульозному диспансері з діагнозом туберкульоз легенів.
Обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 є щире каяття.
Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 судом не встановлено.
Згідно з положеннями ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.
При призначенні міри покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке відповідно до положень статті 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, відомості про особу обвинуваченого, майновий стан обвинуваченого, характеристику за місцем проживання.
Вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 02 липня 2021 року та вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 04 серпня 2021 року, якими засуджено ОСОБА_7 до покарання, та звільнено, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, суд не бере до уваги, оскільки зазначені вироки виконуються окремо, відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 27.03.2018 року по справі №754/2749/17 та від 10.07.2018 року по справі №545/3663/16-к, у разі, коли особа щодо якої було застосовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення першого вироку інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, або звільняється від відбування покарання з випробуванням, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.
Вирок Жовтневого районного суду Миколаївської області від 26.01.2022 року відносно ОСОБА_7 суд, при призначенні покарання, не приймає до уваги, оскільки зазначене рішення не набрало законної сили.
З урахуванням викладеного, за сукупності наведених вище обставин, а також враховуючи той факт, що обвинувачений ОСОБА_7 неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, висновків для себе не зробив, продовжує кримінально-злочинну діяльність, суд вважає необхідним та достатнім для виправлення обвинувачуваного і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень призначити йому покарання у межах санкції ч. 2 статті 289 Кримінального кодексу України у вигляді позбавлення волі строком на п`ять років без конфіскації майна.
На переконання суду, призначена міра покарання є справедливою і достатньою для виправлення обвинуваченого, слугуватиме попередженню вчинення ним нових кримінальних правопорушень та відповідатиме принципам гуманності й справедливості кримінального судочинства, а також розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.
Процесуальні витрати по кримінальному провадженню на проведення автотоварознавчої експертизи №СЕ19/115-21/3348-АВ від 19.03.2021 року в розмірі 817,25 грн., № СЕ19/115-21/3347-АВ від 02.04.2021 року в розмірі 817,25 грн., відповідно до вимог статті 124 КПК України, належить стягнути з обвинуваченого.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся, запобіжний захід не обирався, речові докази відсутні.
Керуючись ст. ст. 124, 368-370, 373-374 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 статті 289 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років без конфіскації майна.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати на проведення автотоварознавчої експертизи №СЕ19/115-21/3348-АВ від 19.03.2021 року в розмірі 817,25 грн., № СЕ19/115-21/3347-АВ від 02.04.2021 року в розмірі 817,25 грн., всього на загальну суму 1634 (одна тисяча шістсот тридцять чотири) грн. 50 коп.
Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому і прокурору.

СУДДЯ ОСОБА_11