Справа № 451/1097/21
Провадження № 1-кп/451/233/21
ВИРОК
іменем України

28 вересня 2021 року місто Радехів

Радехівський районний суд Львівської області

в складі: головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

Справа № 451/1097/21

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Радехів матеріали об`єднаного кримінального провадження № 0000327 від 12.06.2021 року та кримінального провадження № 0000071 від 16.07.2021 року про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Львівської області, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, розлученого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , згідно ст. 89 КК України, раніше не судимого -

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 185 КК України

де сторонами виступають з боку:

обвинувачення - прокурор ОСОБА_4

захисту - обвинувачений ОСОБА_3

учасники провадження - потерпіла ОСОБА_5

за участю прокурора, обвинуваченого

встановив:

Обвинувачений ОСОБА_3 11.06.2021 року, близько 22 год., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднану із проникненням в житло, керуючись корисливим мотивом, через дерев`яну хвіртку, проник на територію господарства ОСОБА_5 , що у АДРЕСА_2 , переконавшись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, через металеві двері, які були закриті на врізний замок, проник у приміщення житлового будинку, звідки викрав грошові кошти в сумі 2000 гривень, чим завдав матеріальної шкоди потерпілій ОСОБА_5 на вказану вище суму.

Матеріальна шкода потерпілій ОСОБА_5 відшкодована частково на суму 286 грн..

Цивільний позов не заявлений.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднане з проникненням у житло.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_3 11.06.2021, близько 22:00 год., перебуваючи у приміщення житлового будинку, де проживає ОСОБА_5 , що знаходиться в АДРЕСА_2 , скориставшись тимчасовою відсутністю власника, усвідомлюючи протиправність своїх дій, таємно та з корисливих мотивів, з жіночої сумки, викрав три банківські картки № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 банку КБ «Приват Банк», які належать потерпілій ОСОБА_5 , обернувши їх на власну користь.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 357 КК України - викрадення офіційних документів з корисливих мотивів.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях визнав повністю та дав суду показання, аналогічні фабулі обвинувачення. У вчиненому щиро розкаявся, просив суворо не карати, має намір відшкодувати потерпілій шкоду. Крім того, просив суд визнати недоцільним дослідження доказів, що до тих обставин, які ним не оспорюються по справі. При цьому вказав, що розуміє зміст цих обставин. Зміст ст. 349 КПК України йому зрозумілий. Кається у вчиненому та просить суворо не карати, готовий понести за вчинене покарання.

Суд переконався, що показання обвинуваченого ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінальних правопорушень, добровільності та істинності його позиції.

Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилась, подала через прокурора письмову заяву від 21.09.2021 року про розгляд справи у її відсутності.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Відповідно до цих вимог закону суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.

Обвинувачений та інші учасники судового процесу правильно розуміють зміст цих обставин, а також те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини справи. Суд немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.

Таким чином, суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднане із проникненням у житло. Його дії кваліфіковані вірно за ч. 3 ст. 185 КК України.

Крім того, суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у викраденні офіційних документів, вчиненому з корисливих мотивів. Його дії кваліфіковані вірно за ч. 1 ст. 357 КК України.

Призначаючи обвинуваченому покарання суд враховує тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, вчинений злочин за ч. 3 ст. 185 КК України класифікується як тяжкий злочин, вчинене кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 357 КК України класифікується як проступок; дані про його особу, зокрема те, що обвинувачений згідно ст. 89 КК України раніше не судимий, на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, розлучений, а також обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, яка пом`якшує покарання є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину; обставин, які обтяжуть покарання судом не встановлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні обвинуваченому покарання, суд враховує вимоги п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 (із змінами та доповненнями), згідно яких призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, відношення обвинуваченого до вчиненого, враховуючи, що злочин вчинений ОСОБА_3 згідно ст. 12 КК України за ст. 185 ч. 3 КК України є тяжким злочином, кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_3 згідно ст. 12 КК України за ст. 357 ч.1 КК України є кримінальний проступок, характер та ступінь суспільної небезпеки вказаних кримінальних правопорушень, спосіб вчинення, мету та мотив вказаного діяння, а також те, що обвинувачений визнав себе повністю винним у вчиненні кримінальних правопорушень, тому обвинуваченому слід призначити покарання за ч.1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі, та за ч. 3 ст.185 КК України - у виді позбавлення волі. Водночас дані, які позитивно характеризують обвинуваченого ОСОБА_3 , в сукупності із встановленими пом`якшуючими відповідальність обставинами дають підстави суду визначити покарання, яке передбачене санкціями ч. 1 ст. 357 КК України та ч.3 ст.185 КК України із врахуванням вимог ч.1 ст.70 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

У даному випадку, на переконання суду, до ОСОБА_3 можуть бути застосовані положення ст.75 КК України, оскільки встановлені в ході судового розгляду обставини, зокрема, усвідомлення обвинуваченим своєї провини, щире каяття останнього, сприяння ним проведенню досудового розслідування, готовність відповідати за скоєне, позитивна характеристика, думка прокурора про доцільність застосування до обвинуваченого положень ст.75 КК України, є достатніми для висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання. Разом з тим, на ОСОБА_3 слід покласти обов`язки, визначені ст.76 КК України, які відповідатимуть завданням контролю за поведінкою засудженого з метою встановлення факту його виправлення.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлявся.

Питання про долю речових доказів слід вирішити відповідно до статті 100 КПК України, про що зазначити в резолютивній частині цього вироку.

Судові витрати відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження відсутні.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.

Керуючись ст. ст. 370, 373, 374 КПК України, суд -

ухвалив :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі строком на 1 ( один) рік;

- за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки;

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до вимог ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки: - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; - повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Речові докази:

- три банківські картки № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 банку КБ «Приватбанк», які згідно постанови про прилучення речових доказів від 13.06.2021 року визнані речовими доказами та передані на зберігання потерпілій ОСОБА_5 повернути ОСОБА_5

- грошові кошти в розмірі 286, 00 грн., які згідно постанови про прилучення речових доказів від 13.06.2021 року визнані речовим доказом та передані на зберігання потерпілій ОСОБА_5 повернути ОСОБА_5 .

Вирок відповідно до ст. 532 КПК України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляції через Радехівський районний суд Львівської області.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 статті 349 КПК України.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

Вирок виготовлено в одному примірнику в нарадчій кімнаті.

Головуючий суддяОСОБА_1