Справа №297/3004/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 березня 2022 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого судді ФЕЙІР ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду судове кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000290 від 22 листопада 2021 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Ужгород, мешканки АДРЕСА_1 , із середньою спеціальною освітою, непрацюючої, одруженої, не судимої, громадянки України,
обвинуваченої у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 та ч. 4 ст. 358КК України,-
встановив:
ОСОБА_4 , у кінці липня 2021 року, замовила у невстановленої особи підроблене міжнародне свідоцтво про вакцинацію/профілактику. При цьому, розуміючи, що вказаний документ буде підробленим, вчинила пособництво в цьому, надавши свої необхідні паспортні дані, цим самим заздалегідь обіцяла придбати підроблений документ - міжнародне свідоцтво про вакцинацію/профілактику. На виконання вказаної домовленості, близько 30 липня 2021 року, отримала підроблене міжнародне свідоцтво про вакцинацію/профілактику на своє ім`я, за яке заплатила грошові кошти в розмірі 3 000 (три тисячі) гривень.

Враховуючи наведене, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 5 ст. 27 - ч. 1 ст. 358 КК України, тобто у пособництві у підробленні офіційного документа, який видається установою, яка уповноважена на виконання функцій держави, яка має право видавати документи, і який надає права або звільняє від обов`язків, з метою використання його особою.

Крім того, 02 жовтня 2021 року близько 13:21 год., ОСОБА_4 , під час проходження прикордонного контролю, перебуваючи в пункті пропуску «Лужанка», що на Українсько-Угорському кордоні Закарпатської митниці, що по вулиці Дружби Народів, 108 в селі Астей Берегівського району Закарпатської області, з метою звільнення від обов`язку перебування на самоізоляції в запобіганні поширення COVID-19 та зменшення кількості хворих з тяжким перебігом COVID-19, в порушення вимог ч. 7 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» зі змінами та доповненнями, як підставу звільнення від обов`язку перебування на самоізоляції в запобіганні поширення COVID-19 та зменшення кількості хворих з тяжким перебігом COVID-19 на території України, надала працівникам Державної прикордонної служби України завідомо підроблений документ - міжнародне свідоцтво про вакцинацію/профілактику, видане на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке Комунальним некомерційним підприємством «Ужгородський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» Ужгородської районної ради, не видавалося та не посвідчувалося, чим самим використала завідомо підроблений документ.

Враховуючи вищенаведене, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, тобто у використанні завідомо підробленого документа, який видається установою, яка уповноважена на виконання функцій держави, яка має право видавати документи, і який надає права або звільняє від обов`язків.

В сукупності ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27 - ч. 1 ст. 358 та ч. 4 ст. 358 КК України.
Доказами на підтвердження встановлених обставин.
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінальних проступків визнала повністю, підтвердила обставини, викладені в обвинувальному акті та пояснила, що у кінці липня 2021 року, точної дати та часу вже не пам`ятає, замовила у невідомої їй особи підроблене міжнародне свідоцтво про вакцинацію/профілактику. При цьому, розуміючи, що вказаний документ буде підробленим, надала свої необхідні паспортні дані. На виконання вказаної домовленості, в кінці липня 2021 року отримала підроблене міжнародне свідоцтво про вакцинацію/профілактику на своє ім`я. Додала, що за підроблене міжнародне свідоцтво про вакцинацію/профілактику заплатила грошові кошти в розмірі 3 000 гривень. Ствердила, що вказане свідоцтво вона пред`явила під час проходження прикордонного контролю в пункті пропуску «Лужанка». У вчиненому щиро розкаялася, просила суворо її не карати, обіцяла подібного в майбутньому не вчиняти.
Оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, судовий розгляд кримінального провадження було проведено у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, з допитом обвинуваченої та дослідженням її характеризуючих даних. При цьому, судом учасникам було роз`яснено, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні нею кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 тобто в пособництві у підробленні офіційного документа, який видається установою, яка уповноважена на виконання функцій держави, яка має право видавати документи, і який надає права або звільняє від обов`язків, з метою використання його особою та ч. 4 ст. 358 КК України, тобто у використанні завідомо підробленого документа, який видається установою, яка уповноважена на виконання функцій держави, яка має право видавати документи, і який надає права або звільняє від обов`язків, є доведеною, а юридична кваліфікація її дій за зазначеними статтями правильною.
Обираючи обвинуваченій вид та міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винної та обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченої.
Те, що ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінальних проступків визнала повністю, у вчиненому щиро розкаялася, за місцем проживання характеризується позитивно (а.с. 85), є раніше не судимою (а.с. 81), ніде не працює, суд відповідно до ст. 66 КК України, враховує, як обставини, що пом`якшують її покарання.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 в ході судового розгляду кримінального провадження не встановлено.
Враховуючи ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, ступінь суспільної небезпечності таких, конкретні обставини вчинення кримінальних проступків, особу винної, а також обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченої, та відсутність обставин, які б обтяжували її покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченій ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч. 5 ст. 27 - ч. 1 ст. 358 КК України у виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, та в межах санкції ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу у розмірі 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, та із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України, визначити остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, що, на думку суду, є необхідним та буде достатнім для її виправлення, перевиховання та попередження вчинення нею в майбутньому нових кримінальних правопорушень.
Разом з тим, суд не вбачає підстав для застосування відносно обвинуваченої ОСОБА_4 покарання за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України у виді обмеження волі, як просила сторона обвинувачення, оскільки враховує, що відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
Згідно абз. 2 п. 2 Постанови Пленуму ВСУ №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України, суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на грунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками), і менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.
Так, в судовому засіданні прокурором не доведено, що саме покарання в межах санкції ч. 1 ст. 358 КК України у виді обмеження волі є необхідним для виправлення обвинуваченої ОСОБА_4 та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
При цьому, судом було встановлено достатньо обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , що дають підстави для признання останній менш суворого покарання за ч. 5 ст. 27 - ч. 1 ст. 358 КК України, ніж обмеження волі, як просила сторона обвинувачення.
Крім того, на думку суду, покарання у виді штрафу за ч. 5 ст. 27 - ч. 1 ст. 358 КК України буде достатнім для виправлення обвинуваченої, перевиховання та попередження вчинення нею в майбутньому нових кримінальних правопорушень.
Речовий доказ міжнародне свідоцтво про вакцинацію видане на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від 30.07.2021, на якому наявні дві круглі печатки та два підписи, яке поміщено до паперового конверту та зберігається у матеріалах кримінального провадження, суд вважає, на підставі п. 7 ч. 9 ст. 100 КПК України, після набрання вироком законної сили, залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання (а.с. 46-48).
Крім того, згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України, суд у разі ухвалення обвинувального вироку стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Так, згідно акту №2 здачі-приймання висновку експерта №9895 від 13 жовтня 2021 року, вартість витрат на проведення судово-технічної експертизи документів становить 2 574, 15 грн.. Однак, згідно висновку експерта за результатами проведення судово-технічної експертизи документів №9895 від 13 жовтня 2021 року, такий висновок проводився відносно документів ОСОБА_4 та інших 5 осіб, зокрема ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , а тому процесуальні витрати на проведення судово-технічної експертизи документів суд вважає стягнути з ОСОБА_4 в користь держави в сумі 429 грн. 03 коп. (а.с. 53-56).
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався. Клопотань про обрання відносно останньої запобіжного заходу до суду не надходило.
Цивільний позов не заявлявся.
Керуючись ст. ст. 100, 124, 368, 370, 374, 381, 382 КПК України, суд,
засудив:
Визнати винною ОСОБА_4 у пред`явленому їй обвинуваченні зач. 5 ст. 27 - ч. 1 ст. 358 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 (одну тисячу сімсот) гривень.
Визнати винною ОСОБА_4 у пред`явленому їй обвинуваченні за ч. 4 ст. 358 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі 40 (сорока) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 (шістсот вісімдесят) гривень.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_4 покарання у виді штрафу в розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 (одну тисячу сімсот) гривень.
Стягнути з ОСОБА_4 в користь держави процесуальні витрати на проведення судово-технічної експертизи документів в сумі 429 (чотириста двадцять дев`ять) гривень 03 копійки.
Речовий доказ міжнародне свідоцтво про вакцинацію видане на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від 30.07.2021, на якому наявні дві круглі печатки та два підписи, яке поміщено до паперового конверту та зберігається у матеріалах кримінального провадження, суд вважає, на підставі п. 7 ч. 9 ст. 100 КПК України, після набрання вироком законної сили, залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.
Вирок оголошений і може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а копія вироку обвинуваченій та прокурору підлягає врученню негайно після проголошення.

Суддя ОСОБА_10