Справа № 640/3348/17
"14" грудня 2021 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
13 грудня 2021 р. до Київського районного суду м. Харкова надійшло вказане клопотання прокурора Київської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 , в якому він просить накласти арешт на грошові кошти у розмірі 20 000 грн., які були перераховані на банківську картку «ПриватБанку» за № НОМЕР_1 .
Допитаний в якості потерпілого ОСОБА_4 повідомив, що 02.02.2017 з його картки «Ощадбанку», клієнтом якого він являється, шахрайським способом були знятi кошти у сумі 20 000 грн. В ході розслідування вказаного кримінального провадження до Київського районного суду м. Харкова було внесене клопотання «Про тимчасовий доступ до речей та документів» з метою отримання права на тимчасовий доступ до інформації, яка знаходиться у приміщенні ХОУ АТ «Ощадбанк» стосовно руху коштів по картковим рахункам потерпілого ОСОБА_5 з моменту їх вiдкриття до 10.03.2017.
10.04.2017 року слідчим СВ Київського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_6 , згідно з ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 10.03.2017 року, було здiйснено тимчасовий доступ до документів, що містять інформацію, яка знаходиться у приміщенні ХОУ АТ «Ощадбанк» за адресою: м. Харків, Майдан Конституції 22. Згідно отриманої інформації було встановлено, що 02.02.2017, о 13 год. 44 хв. з банківської картки № НОМЕР_2 ХОУ АТ «Ощадбанк» були перераховані грошові кошти у сумі 20 000.00 грн. на банківську картку «ПриватБанку» за № НОМЕР_1 .
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою збереження речових доказів.
У відповідності до ч. 3 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статі 98 КПК України.
Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Як зазначено прокурором, у зв`язку з вищевикладеним з метою збереження речових доказів, запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження у органу досудового розслідування виникла необхідність в накладенні арешту на грошові кошти у розмірі 20 000 грн., що були перераховані на банківську картку «ПриватБанку» за № НОМЕР_1 , які в подальшому можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та можуть відігравати роль речових доказів у кримінальному провадженні.
При цьому, розгляд клопотання про арешт майна сторона обвинувачення просить здійснити без виклику особи, у володінні якої воно знаходиться, а саме: представника АТ КБ «Приватбанк», з метою забезпечення арешту майна.
У судове засідання прокурор ОСОБА_3 не з`явився, але надав суду заяву про розгляд поданого ним клопотання без його участі, повністю його підтримуючи. Неприбуття прокурора у судове засідання відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання.
Представник АТ КБ «ПриватБанк», володільця майна, у судове засідання не викликався, на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, з метою забезпечення арешту майна.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 цього Кодексу, а саме: запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Відповідно до п 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, якою визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Прокурором доведено, що вищевказане майно має значення для забезпечення даного кримінального провадження, з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.
На виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України прокурор довів слідчому судді необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав до арешту майна, оскільки прокурор довів наявність підстав вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 190 КК України, а тому з метою забезпечення збереження речових доказів, а також запобігання можливості їх відчуження, вважає за доцільне накласти арешт на грошові кошти у розмірі 20 000 грн., які були перераховані на банківську картку «ПриватБанку» за № НОМЕР_1 , - які є предметом даного кримінального правопорушення, можуть містити відомості про факти чи обставини, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідають критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, - шляхом заборони їх відчуження у будь-який спосіб.
Згідно з ч. 4 ст. 107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
На підставі викладеного, керуючись ст. 98, 107, 131-132, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя
Накласти арешт на грошові кошти у розмірі 20 000 грн., які були перераховані на банківську картку «ПриватБанку» за № НОМЕР_1 , - шляхом заборони їх відчуження у будь-який спосіб.
Відповідно до ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Слідчий суддя - ОСОБА_1