КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві 27 січня 2022 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 23 листопада 2021 року,

за участі: прокурора представника власника майна захисника підозрюваного ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання прокурора Печерської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_9 та накладено арешт на майно, яке вилучене 09 вересня 2021 року в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме автомобіль «BMW X5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 та яким користується ОСОБА_10 .

В обґрунтування прийнятого рішення слідчий суддя зазначив про наявність підстав для накладення арешту на вищевказане майно з метою забезпечення збереження речових доказів.
Не погоджуючись з таким рішенням, представник ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 23 листопада 2021 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

Представник вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою, з огляду на наступне.
Зокрема, зазначає, що прокурором пропущено процесуальний строк, визначений ч. 5 ст. 171 КПК України для звернення до слідчого судці з клопотанням про арешт майна, що виключає наявність правових підстав для задоволення вказаного клопотання. Так, зважаючи на те, що ухвалою слідчого судді про надання дозволу на обшук не було надано дозволу на вилучення згаданого автомобіля, він є тимчасово вилученим майном, і прокурор мав звернутися до слідчого судді з відповідним клопотанням протягом 48 годин після його вилучення. Проте клопотання прокурора про арешт тимчасово вилученого 09 вересня 2021 року майна подано до суду 30 вересня 2021 року.

Також, вважає, що прокурором не доведено, що автомобіль «BMW Х5» д.н.з. НОМЕР_1 відповідає критеріям ст. 98 КПК України та те, що він використовувався для вчинення яких-небудь протиправних дій.
Крім того, зауважує, що санкція інкримінованого ОСОБА_10 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 303 КК України не передбачає конфіскацію майна. При цьому, вилучене майно не є власністю підозрюваного ОСОБА_10 , а тому не може бути конфісковано.
Звертає увагу на те, що матеріалами, які долучені до клопотання прокурора підтверджується, що ОСОБА_10 та ОСОБА_6 хоча і перебувають у зареєстрованому шлюбі, проте проживають окремо та спільне господарство не ведуть. Зокрема, підозрюваний ОСОБА_10 проживає за адресою: АДРЕСА_1 , а ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 .

Вважає голослівними доводи прокурора про те, що вилучений автомобіль придбаний на доходи від злочинної діяльності, а тому підлягає спеціальній конфіскації у відповідності до вимог ст.96-2 КК України, оскільки ОСОБА_6 має достатній обсяг легального доходу для придбання автомобілю 2007 року випуску. Більше того, транспортний засіб набуто ОСОБА_6 у власність у 2017 році, тобто задовго до вчинення інкримінованих ОСОБА_10 діянь, які мають місце у 2021 році.
Також, зауважує, що власниця майна не має будь-якого статусу у даному кримінальному провадженні.
Заслухавши доповідь судді, пояснення представника та захисника, які підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі, та просили її задовольнити, виступ прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити в силі ухвалу слідчого судді, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Як убачається з матеріалів судового провадження, Печерським управлінням поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 31 березня 2021 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 303 КК України.
В ході проведення обшуку 09 вересня 2021 року за адресою: м. Дніпро, вул. Інгульська, 218Д виявлено та вилучено, зокрема автомобіль марки «BMW X5», реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Постановою слідчого слідчого відділу Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_11 від 09 вересня 2021 року вказаний транспортний засіб визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.
30 вересня 2021 року прокурор Печерської окружної прокуратури ОСОБА_9 звернулась до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на автомобіль марки «BMW X5», реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 23 листопада 2021 року клопотання прокурора задоволено.
Таке рішення слідчого судді колегія суддів вважає незаконним, необґрунтованим та невмотивованим, з огляду на наступне.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Однак, зазначених вимог закону прокурор, який звернувся з клопотанням про арешт майна та слідчий суддя не дотрималися.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема збереження речових доказів;
Зі змісту ч. 3 ст. 170 КПК України вбачається, що арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладено у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Так, обґрунтовуючи своє клопотання у розумінні вимог ст. 132 КПК України, прокурор не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні, а слідчий суддя, у свою чергу, у відповідності до ст. 94 КПК України, належним чином не оцінив ці докази з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення.
Зокрема, в матеріалах, які додані до клопотання прокурора, відсутні докази, що автомобіль марки «BMW X5», реєстраційний номер НОМЕР_1 був знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберіг на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідає вимогам ст. 98 КПК України, що свідчить про формальність постанови слідчого слідчого відділу Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_11 від 09 вересня 2021 року про визнання майна речовим доказом у кримінальному провадженні.

Також, слід зазначити, що визнання стороною обвинувачення арештованого майна речовим доказом у даному кримінальному провадженні, не може бути єдиною умовою для арешту майна, оскільки не є визначеною законом підставою для цього.

Крім того, з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що кримінальне провадження № 0000019 здійснюється за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 303 КК України.
Проте, із наданого витягу, з урахуванням змісту клопотання про арешт майна та доданих до нього матеріалів, не зрозуміло, яке відношення згаданий транспортний засіб має до кримінального правопорушення проти моральності.
На переконання колегії суддів накладення арешту на вказане майно порушує права ОСОБА_6 , як законного власника транспортного засобу, отже не відповідає завданню, визначеному ст.ст. 170, 173 КПК України та перевищує розумний баланс та співмірність втручання у права ОСОБА_6 .

Також, колегія суддів звертає увагу, що копії документів та інших матеріалів, якими обґрунтовується клопотання про арешт майна, повинні бути належним чином завіренні, що випливає зі змісту ст. 171 КПК України.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга представника власника майна підлягає задоволенню, ухвала слідчого судді - скасуванню, як незаконна та необґрунтована, з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання про арешт майна у зв`язку з недоведеністю необхідності арешту майна, який при викладених у клопотанні обставинах явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом і завданням цього кримінального провадження.
На підставі вищевикладених обставин, керуючись ст. ст. 170, 171, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 23 листопада 2021 року, якою задоволено клопотання прокурора Печерської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_9 та накладено арешт на майно, яке вилучене 09 вересня 2021 року в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на автомобіль «BMW X5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 та яким користується ОСОБА_10 , скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання прокурора Печерської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_9 про накладення арешту на майно, яке вилучене 09 вересня 2021 року в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на автомобіль «BMW X5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 та яким користується ОСОБА_10 , - відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Унікальний номер справи 757/52607/21-к Справа №11-сс/824/533/2022 Категорія: ст.170 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції ОСОБА_12 Доповідач: ОСОБА_1