1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/9793/21 1-кс/335/5052/2021
22 вересня 2021 року м. Запоріжжя
Під час перевірки за вказаним фактом, працівниками ВПК в Запорізькій області ДКП НПУ надано доручення в порядку ст. 40 КПК України, на проведення слідчих (розшукових) заходів з метою встановлення причетності особи до вчинення вказаного кримінального правопорушення, виконання необхідних слідчих (розшукових) дій направлених на збирання слідів та інформації, які мають доказове значення для розслідування вказаного кримінального правопорушення.
В ході виконання доручення, працівниками ВПК в Запорізькій області ДКП НПУ, встановлено громадянина ОСОБА_8 , яким придбано фіктивну довідку проведення ПЦР-тесту для виїзду за кордон, що має відмітку про відсутність захворювання на «COVID-19».
Згідно відкритих джерел, директором ТА «Авіа Тревел» є фізична особа-підприємець ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ДРФО: НОМЕР_1 ), яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до витягу із Державного реєстру речових прав на нерухому майно №274143397, право власності на об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2 зареєстроване на праві приватної власності на ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , документований паспортом громадянина України НОМЕР_3 , виданий 23.06.2001.
Аналізом отриманої інформації встановлено, що ТА «Авіа Тревел» здійснює виготовлення на замовлення фіктивних довідок про проходження ПЛР-тестів, що мають відмітку про відсутність захворювання на «COVID-19», для виїзду осіб за кордон.
Допитаний в якості свідка ОСОБА_8 , підтвердив, що замовив та придбав фіктивну довідку ПРЦ-тесту особисто у приміщенні вказаного туристичного агентства, та надав копію довідки, яку долучено до матеріалів кримінального провадження.
Посилаючись на те, що вилучене майно має істотне значення для проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, оскільки може бути використано як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, з метою збереження речових доказів та в подальшому проведення відповідних експертиз, з метою встановлення істини по справі, слідчий звернувся до суду із вказаним клопотанням про арешт вищезазначеного майна.
Прокурор в судовому засіданні підтримав подане клопотання, на підставах викладених у клопотанні.
В судовому засіданні власник вилученого майна ОСОБА_5 та її представник адвокат ОСОБА_4 заперечували проти задоволення клопотання слідчого в частині накладення арешту на мобільний телефон «Huawei P30 Lite», посилаючись на те, що зазначений телефон не відповідає критеріям, зазначеним ст. 98 КПК України, оскільки зазначений мобільний телефон не є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, не зберіг на собі його сліди, не є об`єктом кримінально протиправних дій, не набутий кримінально протиправним шляхом. ОСОБА_5 суду пояснила, що використовує зазначений телефон в особистих цілях. Просила суд не накладати арешт на зазначений телефон та повернути його їй. Щодо арешту іншого майна, вилученого під час обшуку у ТА «Авіа Тревел», вона не заперечувала та пояснила суду, що інше вилучене майно їй не належить.
22.09.2021, до відкриття судового засідання з розгляду клопотання слідчого про арешт майна, адвокат ОСОБА_4 подав до суду письмові заперечення щодо арешту майна, в якому просив відмовити в задоволені клопотання слідчого. В обґрунтування заперечень посилався на те, що арешт вилученого під час обшуку майна, оскільки потреби кримінального провадження не виправдовують позбавлення його клієнта права користування та розпорядження вилученим майно, ініціатором арешту не доведено необхідність арешту майна, не доведено наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України.
Заслухавши думку учасників провадження, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України , арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Частиною 1 ст. 171 КПК України передбачено, що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.
Клопотання подано слідчим у строки, визначені абз. 2 ч. 5 ст. 171 КПК України, що підтверджується відбитком календарного штемпеля на конверті, в якому воно надійшло до суду поштою.
На переконання слідчого судді, ініціатором арешту доведено, що вилучені в ході обшуку речі та документи можуть зберігати на собі сліди вчиненого кримінального правопорушення та були знаряддям його вчинення, на даний час існує реальна загроза, що особа, якій належать зазначені речі, може їх приховати або знищити з метою уникнення кримінальної відповідальності.
Беручи до уваги, що матеріали кримінального провадження, додані до клопотання, містять достатні дані для висновку, що зазначене у клопотанні майно, яке було вилучено в ході обшуку, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, зокрема, може бути використано як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, слідчий суддя вважає за необхідне накласти арешт на зазначене у клопотанні майно.
Керуючись вимогами ст.ст. 131, 132, 170, 172, 173, 175, 369, 372 КПК України, слідчий суддя,-
Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.

Копію судового рішення, після його оголошення, негайно вручити слідчому.

Роз`яснити, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали виготовлено 24.09.2021.

Слідчий суддя ОСОБА_1