Справа № 331/5512/21
Провадження № 1-кп/331/614/2021
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2021 року м. Запоріжжя
Жовтневий районний суд міста Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000690 від 08 вересня 2021 року, відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Запоріжжя, неодруженого, який не має на утриманні неповнолітніх дітей, має незакінчену вищу освіту, офіційно не працевлаштованого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
-10.09.2021 Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 309 КК України, затверджено угоду про визнання винуватості та призначено покарання у вигляді 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим терміном 1 рік,
за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,
І. Формулювання обвинувачення, яке пред`явлено особі і визнане Судом доведеним.
08 вересня 2021 року приблизно о 13 годині 30 хвилин ОСОБА_4 маючи умисел на незаконне придбання та зберігання психотропної речовини для особистого вживання, без мети збуту, знаходячись у лісосмузі поблизу вул. Запорізька, 1б в м. Запоріжжя, незаконно придбав шляхом присвоєння знайденого один зіп-пакет, в якому міститься порошок бежевого кольору, схожий на психотропну речовину, обіг якої заборонено, а саме PVP. Вказаний зіп-пакет ОСОБА_4 поклав до своєї сумки через плече та, розуміючи, що дана речовина є психотропною речовиною та її обіг заборонено, став незаконно зберігати при собі для особистого вживання, без мети збуту.
Реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на незаконне зберігання психотропної речовини для особистого вживання, без мети збуту, діючи умисно, всупереч ст.ст. 13, 14 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів» №863 від 08.07.1999 року (зі змінами), а також ст. 2 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними» №62/95-ВСР від 15.02.1995 року (зі змінами), ОСОБА_4 продовжив пересуватись пішим ходом по вул. Запорізька в м. Запоріжжя, при цьому він увесь цей час зберігав у своєї сумці через плече дану психотропну речовину до того часу, доки того ж дня, приблизно о 16 годині 50 хвилин біля будинку №1б по вул. Запорізька в м. Запоріжжя вищевказаний зіп-пакет було виявлено в нього працівниками поліції та вилучено.
Згідно висновку судово-хімічної експертизи №СЕ-19/108-21/11066-НЗПРАП від 17.09.2021 року у складі наданої речовини виявлено особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP, маса якої склала 0,3380 г., яку ОСОБА_4 зберігав при собі без мети збуту.
Своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 309 КК України, який кваліфікується як незаконне придбання та зберігання психотропної речовини, без мети збуту.
ІІ. Позиція сторони захисту.
Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав у повному обсязі, надав пояснення щодо обставин вчинення кримінального правопорушення. Пояснив, що 08.09.2021 року у лісосмузі за супермаркетом Епіцентр та торгівельним центром CITY MALL він знайшов згорток, замотаний у червону ізоляційну стрічку. Оскільки він періодично вживав наркотичні засоби, він знав, що так упаковують наркотичні або психотропні речовини, а тому вирішив покласти згорток до своїх речей і вжити його пізніше. Після чого був зупинений працівниками патрульної поліції, яким добровільно видав зіп-пакет із речовиною. У вчиненому розкаюється, зрозумів протиправність своїх дій, вказує що більше протиправних дій вчиняти ніколи не буде, наркотичні засоби більше вживати не буде.
Захисник не заперечувала винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, однак при призначенні покарання просила врахувати матеріали, що характеризують обвинуваченого та призначити йому мінімальне покарання, передбачене санкцією статті.
IІІ. Дослідженні докази.
На підставі положень ч. 3 ст.349 КПК України, з урахуванням повного визнання вини обвинуваченим ОСОБА_4 , думки обвинуваченого, який повідомив, що бажає закінчити судове слідство по справі без дослідження доказів, що містяться в матеріалах кримінального провадження, думки прокурора, захисника, докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, не досліджувалися. Судом роз`яснено обвинуваченому обмеження у праві на апеляційне оскарження вироку суду посилаючись на невизнання обставин, які не оспорювалися під час розгляду справи. Обвинувачений також підтвердив, що йому зрозуміло, що він обвинувачується у незаконному придбанні та зберіганні психотропної речовини, без мети збуту, також підтвердив, що повністю розуміє наслідки своїх дій, повного визнання вини та відмови від дослідження усіх доказів по справі.
При обставинах, викладених у обвинувальному акті, приймаючи до уваги, що прокурор, захисник та обвинувачений не оспорювали обставини, встановлені органом досудового розслідування, учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, суд ухвалив проводити розгляд справи відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.
Враховуючи викладене, суд, допитавши у судовому засіданні обвинуваченого, дослідивши матеріали, які характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість у вчинені інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведені повністю.

ІV. Кваліфікація дій обвинуваченого за законом України про кримінальну відповідальність
Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.1 ст. 309 КК України як незаконне придбання та зберігання психотропної речовини, без мети збуту.
В судовому засіданні судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України є проступком.
V. Призначення покарання.
При призначенні покарання, суд бере до уваги особу обвинуваченого, який вину в скоєному визнав, на обліках у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, має місце реєстрації та проживання, не одруженого, на утриманні малолітніх дітей не має, однак з його пояснень проживає зі своєю бабусею, про яку піклується, є особою раніше не судимою, характер і ступінь тяжкості суспільно небезпечного діяння, який закон відносить до проступку.
Відповідно до ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Відповідно до ст.66 КК України, судом встановлені наступні пом`якшуючі покарання обвинуваченого ОСОБА_4 обставини, - щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 суд не встановив.
Санкцією частини першої ст. 309 КК України передбачений широкий перелік покарань, які можуть бути призначені судом. Суд приходить до висновку, що застосування покарання у вигляді штрафу та виправних робіт не буде сприяти меті покарання, оскільки не зможе бути виконане, у зв`язку із тим, що обвинувачений не має постійного місця роботи. Таким чином, суд вважає необхідним призначити обвинуваченому покарання у вигляді обмеження волі. Визначаючи термін покарання, суд враховує, що кримінальне правопорушення, яке є предметом розгляду у цій справі, вчинене після укладення угоди про визнання винуватості у іншому кримінальному провадженні за аналогічним кримінальним правопорушенням
Призначаючи остаточне покарання суд бере до уваги, що 10.09.2021 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя обвинуваченого ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України, до покарання у вигляді 1 (одного) року обмеження волі. Епізод протиправної діяльності, що є предметом розгляду у цій справи вчинено до засудження ОСОБА_4 , а тому призначення остаточної міри покарання відбувається за правилами ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинання більш суворого покарання менш суворим.
Вирішуючи питання щодо можливості звільнення обвинуваченого від відбування покарання з іспитовим строком, суд звертає увагу на положення, закріплені в ч.1 ст.75 КК України, і зазначає, що тільки комплексне з`ясування підстав застосування цього виду звільнення від відбування покарання може забезпечити обґрунтований висновок суду про можливість виправлення засудженого без реального відбування покарання, але в умовах належного контролю за його поведінкою та виконанням покладених на нього судом обов`язків.
Враховуючи наведені вище обставини, той факт що обвинувачений має соціальні зв`язки, а також той факт, що ним вчинені 2 аналогічні кримінальні правопорушення, без корисливого мотиву, пов`язані із вживанням заборонених препаратів, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без реального відбуття покарання, тому знаходить можливим звільнити його від призначеного покарання з випробуванням в порядку, визначеному ст.ст.75,76 КК України. Разом із тим, вирішуючи питання щодо тривалості строку випробування, суд, з огляду на тяжкість кримінального правопорушення та особу обвинуваченого, вважає, що строк випробування може бути мінімальним.
VІ. Інші рішення, щодо питань, які вирішуються Судом при ухваленні вироку.
Питання про речові докази вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.
Враховуючи, що по даному кримінальному провадженню була проведена судово-хімічна експертиза, висновок №СЕ-19/108-21/11066 НЗПАРП від 17.09.2021 вартість якої складає 686,48 грн., то процесуальні витрати в силу ст. 124 КПК України в сумі 686 грн. 48 коп. на залучення експерта, підлягають стягненню із обвинуваченого ОСОБА_4 .

З цих підстав,
Керуючись ст.ст.368,370,374 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України і призначити йому покарання у вигляді двох років обмеження волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання покарання за цим вироком, покаранно призначеного вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10.09.2021 року, остаточно призначити покарання у вигляді двох років обмеження волі.
На підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання, якщо він протягом іспитового строку терміном один рік не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього такі обов`язки:
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Речові докази:
-речовину в спец пакеті №3871837 з залишками об`єктів масою 0,3886 г, що містить у своєму складі PVP разом з попереднім упакуванням, - передані на відповідальне зберігання до камери схову Відділу поліції № 2 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області - знищити.
Стягнути із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні у розмірі 686 (шістсот вісімдесят шість) гривень 48 копійок.
Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом 30 днів з моменту його проголошення. Для осіб, які перебувають під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення копії судового рішення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Суддя ОСОБА_1