Справа № 354/3/22
Провадження № 1-кп/354/46/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2022 року м.Яремче

Яремчанський міський суд Івано-Франківської області у складі:
головуючої судді: ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2
за участю сторін кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_3
обвинуваченого: ОСОБА_4
захисника: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Яремчі кримінальне провадження з обвинувальним актом відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Яремча, Івано-Франківської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, із повною загальною середньою освітою, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей та осіб похилого віку немає, депутатом не обирався, раніше судимого:
Богородчанським районним судом Івано-Франківської області 15.08.2019 року за ч.1 ст.121 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк два роки шість місяців
Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області 07.10.2021 року за ч.1 ст.185 КК України до покарання у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 таємно викрав чуже майно, вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло.

Так, на початку вересня 2021 року ОСОБА_4 перебуваючи в м.Яремче Надвірнянського району Івано-Франківської області, вирішив вчинити крадіжку чужого майна з проникненням в житловий будинок, який належить ОСОБА_6 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та яким користувався її батько ОСОБА_7 .

Реалізовуючи свій злочинний намір спрямований на викрадення чужого майна, ОСОБА_4 08.09.2021 року приблизно об 11 год 00 хв умисно, з корисливих мотивів, повторно, діючи з метою особистого збагачення, усвідомлюючи протиправність і суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи настання таких наслідків, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, проник у приміщення житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав одну секцію чавунних батарей у кількості 9 ребер вартістю 477, 00 гривень, які належать ОСОБА_7 , після чого покинув місце злочину та розпорядився нею на власний розсуд.

Своїми умисними діями, які виразилися у таємному викраденні чужого майна, вчиненого повторно, поєднаного з проникненням у житло, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

Продовжуючи свою злочинну діяльність ОСОБА_4 20.09.2021 приблизно о 10 год 00 хв умисно, з корисливих мотивів, повторно, діючи з метою особистого збагачення, усвідомлюючи протиправність і суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи настання таких наслідків, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, проник у приміщення житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав чотири секції чавунних батарей у кількості 26 ребер вартістю 1 378, 00 гривень, які належать ОСОБА_7 , після чого покинув місце злочину та розпорядився нею на власний розсуд.
В результаті злочинних дій ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_7 спричинено матеріальну шкоду на суму 1 855, 00 гривень.
Своїми умисними діями, які виразилися у таємному викраденні чужого майна, вчиненого повторно, поєднаного з проникненням у житло, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

Також ОСОБА_4 продовжуючи свою злочинну діяльність, 25.09.2021 перебуваючи в м. Яремче, Надвірнянського району Івано-Франківської області, вирішив вчинити крадіжку чужого майна з проникненням в житловий будинок, який належить ОСОБА_6 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та яким користувався її батько ОСОБА_7 .

Реалізовуючи свій злочинний намір спрямований на викрадення чужого майна, ОСОБА_4 25.09.2021 року приблизно о 15 год 30 хв умисно, з корисливих мотивів, повторно, діючи з метою особистого збагачення, усвідомлюючи протиправність і суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи настання таких наслідків, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, проник у приміщення житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав належну ОСОБА_7 соковижималку марки Zeta, моделі СВСП 201 білого кольору, вартістю 436, 67 гривень, після чого покинув місце злочину та розпорядився нею на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на вказану суму.

Своїми умисними діями, які виразилися у таємному викраденні чужого майна, вчиненого повторно, поєднаного з проникненням у житло, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України визнав повністю, щиро розкаявся, підтвердив обставини вчинення ним злочину, зазначивши час, місце, спосіб його вчинення. Розповів про обставини скоєних злочинів так, як про них зазначено в обвинувальному акті. Надав показання про те, що він дійсно, у вказані в обвинувальному акті дні та час, повторно, таємно та у розмірах, вказаних у обвинувальному акті, викрав чуже майно.
Таким чином, обвинувачений, не оспорюючи час, місце, спосіб вчинених кримінальних правопорушень, вид і розмір шкоди, мотив і мету, форму вини за кримінальними правопорушеннями, передбаченими ч.3 ст. 185 КК України, вину у вчиненому визнав повністю, щиро розкаявся, запевнив, що зробив для себе належні висновки.
Потерпілий ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, згідно яких просив провести судовий розгляд без його участі, зазначив, що жодних претензій матеріального чи морального характеру не має, щодо покарання, просив обвинуваченого не карати.
Судом встановлено у судовому засіданні, що показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушень, добровільності та істинності його позиції.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому органом досудового слідства кримінальних правопорушень при обставинах, викладених у обвинувальному акті та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутність сумніву щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювалися.
При ухваленні вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_4 . Суд вважає за необхідне відповідно до положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.
Так, у рішеннях «Коробов проти України» від 21.10.2011 року, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту.
Враховуючи викладене, заслухавши обвинуваченого ОСОБА_4 та дослідивши всі наявні матеріали кримінального провадження, приходить до висновку, що вина останнього у вчиненні кримінальних правопорушень, а саме у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчинених повторно та поєднаних з проникненням в інше приміщення, стосовно потерпілого ОСОБА_7 , є доведеною поза розумним сумнівом.
Таким чином, суд вважає встановленим, що своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, поєднаного з проникненням у житло ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 3 ст.185 КК України.
Згідно з ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Крім цього, у рішенні «Ізмайлов проти Росії» Європейський суд вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.
Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.
Так, обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, повне відшкодування шкоди
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , згідно вимог ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Суд враховує характер та ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до вимог ст. 12 КК України відносяться до тяжких злочинів, ступінь реалізації злочинного наміру, ставлення ОСОБА_4 до вчиненого, яке полягає у визнанні вини, щирому каятті та відшкодуванні шкоди
Крім цього, суд бере до уваги характеризуючі дані обвинуваченого, а саме те, що він раніше неодноразово судимий та станом на дату ухвалення вироку має непогашені та не зняті судимості, офіційно непрацевлаштований, за місцем проживання характеризується посередньо, висновок органу пробації, відповідно до якого в обвинуваченого дуже високий рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення, та те, що виправлення обвинуваченого, на думку уповноваженого органу пробації без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити дуже високу небезпеку для суспільства.
Також, Суд враховує і те, що у обвинуваченого наявне постійне місце реєстрації та проживання, спокою громадян та громадського порядку не порушує, перебуває на обліку у лікаря-психіатра з діагнозом F-70.0 (розумова відсталість легкого ступеня), F-80/0, на обліку у лікаря-нарколога не перебуває, його молодий вік, думку потерпілого, який просив не карати обвинуваченого, те, що шкода потерпілому повністю відшкодована, а також загальний розмір заподіяної шкоди, який становить 2 768, 67 грн та предмети, які були викрадені, а саме: чавунні батареї з кількістю ребер 9 та 26 і соковижималка, вартістю 436 грн 67 коп.
Згідно зі ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Відповідно до ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані врахувати ступінь тяжкості злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно п.3 визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину і його обставин.
Зважаючи на особу винного, даних, які його характеризують, обставини, що пом`якшують покарання, зокрема, щире каяття у вчиненому, те, що обвинувачений негативно ставиться до вчиненого, його молодий вік, повне відшкодування шкоди, думку потерпілого, розмір заподіяної шкоди, суд вважає за можливе при призначенні покарання застосувати ст.69 КК України та перейти до іншого більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч. 3 ст. 185 КК України, призначивши покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за ч. 3 ст.185 КК України у виді обмеження волі.
Відтак, виходячи із принципів справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 65 КК України покарання у виді обмеження волі з реальним його відбуванням є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та не становитиме особистий надмірний тягар для особи і не буде занадто жорстоким з огляду на позицію потерпілого та предмети крадіжки і їх вартість.
Судом встановлено, що вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 07.10.2021 року ОСОБА_4 засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Відповідно до листа Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 07.12.2021 № 01-42/1008/2021 та листа Надвірнянського районного сектору Філії ДУ «Центр пробації» в Івано-Франківській області від 30.12.2021 № 38/10/3349-21 відсутня інформація про сплату ОСОБА_4 штрафу на виконання вироку Суду.

У судовому засіданні ОСОБА_4 підтвердив те, що станом на 16.03.2022 року він не сплатив штраф, призначений вироком Івано-Франківського міського суду від 07.10.2021 року. Отже, вважається таким, що не відбув покарання.

За змістом ч. 4 ст. 70 КК України якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, то у цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Відповідно до 3 ст. 72 КК України основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

У зв`язку із тим, що ОСОБА_4 до постановлення вироку Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області від 07.10.2021 року, яким його засуджено за ч. 1 ст. 185 КК України до штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, вчинив новий злочин, то, відповідно до вимог ст. ст. 70 та 72 КК України, до покарання, призначеного за новим вироком, слід повністю приєднати невідбуте покарання за попереднім вироком.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Питання речових доказів у кримінальному проваджені слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Запобіжний захід ОСОБА_4 у рамках вказаного кримінального провадження не обирався, клопотань про його обрання під час судового провадження не надходило.

Відповідно до ст. 124 КПК України, судові витрати за проведення експертиз у кримінальному провадженні слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.

На підставі ст. ст. 70, 72 КК України, та керуючись ст. 100, 349, 367-368, 370-371, 373-376, 395 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України та призначити покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді обмеження волі на строк три роки.

На підставі ст. 70 КК України до призначеного покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 (трьох) років обмеження волі повністю приєднати невідбуте покарання за вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 07.10.2021 року у виді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Згідно з ч. 3 ст. 72 КК України покарання у вигляді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень та покарання у виді 3 (трьох) років обмеження волі виконувати самостійно.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення судової експертизи у розмірі 1372 (одна тисяча триста сімдесять дві гривні) 96 копійок.

Речовий доказ: 5 секцій чавунних радіаторів (батарей) із загальною кількістю 35 ребер та соковижималку марки "Zeta" повернутими потерпілому ОСОБА_7 .

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Івано-Франківського апеляційного суду через Яремчанський міський суд Івано-Франківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1