Провадження №11-сс/801/137/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 лютого 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5

за участі учасників провадження:
прокурора ОСОБА_6
заявника ОСОБА_7
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці в режимі відеоконференції з ДУ «Вінницька установа виконання покарань (№1)» апеляційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 25 січня 2022 року,
якою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_7 на постанову дізнавача СД Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_8 від 03.12.2021 про закриття кримінального провадження №10005143 від 02.11.2017,

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

ОСОБА_7 звернувся до суду із скаргою на постанову дізнавача СД Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_8 від 03.12.2021 про закриття кримінального провадження №10005143 від 02.11.2017.
Скарга мотивована тим, що постанова дізнавача СД Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_8 від 03.12.2021 про закриття кримінального провадження винесена без всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження. Враховуючи зазначене, ОСОБА_7 просить скасувати постанову слідчого ОСОБА_8 від 03.12.2021 про закриття кримінального провадження №10005143 від 02.11.2017.
ОСОБА_7 в судовому засіданні скаргу підтримав та просив задовольнити.
Дізнавач ОСОБА_8 в судовому засіданні вказав, що під час досудового розслідування було здійснено всі необхідні слідчі дії, для встановлення фактичних обставин у кримінальному провадженні. Досудове розслідування було проведено всебічно, повно та неупереджено, у зв`язку з чим вважає скаргу необґрунтованою, а тому просив відмовити в її задоволені.
Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 25 січня 2022 року в задоволенні скарги ОСОБА_7 на постанову дізнавача СД Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_8 від 03.12.2021 про закриття кримінального провадження №10005143 від 02.11.2017 - відмовлено.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала

В апеляційній скарзі заявник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 25.01.2022 та ухвалити нову, якою задовольнити вимоги поданої ним скарги.
Апеляційну скаргу мотивує тим, що оскаржуване судове рішення є необґрунтованим, не мотивованим, а висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, чим було порушено ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Вважає, що досудове розслідування слідчим не було проведено належним чином, оскільки не було проведено жодної очної ставки між ним та посадовими особами, які вчинили відносно нього кримінальне правопорушення, не було досліджено даних його медичної карти на предмет наявності у нього тілесних ушкоджень спричинених незаконним застосуванням до нього наручників в положенні руки заді. Також не було досліджено інструкцію, яка регулює порядок підстав і час застосування до засуджених наручників. Судом першої інстанції не було прийнято до уваги, що уповноваженим Верховної Ради України з прав людини в 2016 році за його зверненням було встановлено порушення його прав підрозділом Національної гвардії України під час перебування в залі судового засідання в наручниках. Судом першої інстанції був проігнорований факт наявності в матеріалах кримінального провадження його заяви поданої 21.09.2016 про вчинення відносно нього кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст.127, 36, 366 КК України. У зв`язку з чим вважає, що вказане кримінальне провадження слід повернути слідчому для проведення досудового розслідування.

Позиції учасників судового провадження

В судовому засіданні заявник ОСОБА_7 свою апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити, посилаючись на викладені в ній доводи.
Прокурор у судовому засіданні заперечив проти задоволення апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, а ухвалу слідчого судді суду першої інстанції без змін, так як вважає її законною та обґрунтованою. Зазначив, що конвоїр не являється службовою особою.

Мотиви суду

Дослідивши матеріали судового та кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення адвоката, заперечення прокурора, пояснення слідчого, колегія суддів приходить до висновку, що вказана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.
Згідно п.3 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення слідчого про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Відповідно до ст.21 КПК України кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.
Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.
Відповідно до ч.1 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Відповідно до ст. 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права; законність; рівність перед законом і судом; повага до людської гідності; доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; безпосередність дослідження показань, речей і документів; забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.
Згідно з приписами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
При розгляді скарги на постанову про закриття кримінального провадження, слідчий суддя повинен на підставі пояснень заявника, слідчого (прокурора) та матеріалів кримінального провадження встановити, чи вжив слідчий всіх, передбачених законом заходів для всебічного, повного і об`єктивного дослідження як обставин зазначених в заяві про скоєння кримінального правопорушення так і обставин встановлених ним в кримінальному провадженні, і чи є, передбачені ст. 284 КПК України, підстави для його закриття.
Відповідно до ст.2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Досудове розслідування злочинів здійснюється у формі досудового слідства у відповідності до вимог розділу ІІІ КПК України шляхом проведення слідчих (розшукових), негласних слідчих (розшукових) дій.
Закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, а тому прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження у сукупності (ст.ст.9, 283, 284 КПК України).
Положеннями ст.110 КПК України визначено, що постанова слідчого, прокурора про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася із повідомленням про кримінальне правопорушення та відповіді на поставлені нею питання, які виключають провадження у справі та зумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.
Розглядаючи скаргу на постанову про закриття кримінального провадження, слідчий суддя, серед іншого, повинен перевірити наявність приводів та підстав для винесення такої постанови, законність джерел отриманих даних, які стали підставою для винесення постанови про закриття кримінального провадження тощо.
Перевіряючи в апеляційному порядку ухвалу слідчого судді, апеляційним судом було встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею були дотримані.

Так, з матеріалів судового провадження вбачається, що на підставі ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області, якою було задоволено скаргу гр. ОСОБА_7 , про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України, 02.11.2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 10005143 було внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення за ст.356 КК України.

Дізнавачем СД Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_8 проводилось досудове розслідування кримінального провадження №10005143 від 02.11.2017, в ході якого, в якості потерпілого, було допитано ОСОБА_7 , який повідомив, що у вересні 2016 року його було конвойовано з Вінницького слідчого ізолятора до Апеляційного суду Вінницької області для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, під час конвоювання з слідчого ізолятора до Апеляційного суду, він весь час він перебував у кайданках. Далі, при приїзді до Апеляційного суду, ОСОБА_7 було конвойовано до зали суду та поміщено в обгорожену клітку, але кайданки з нього ніхто не зняв. Після чого, ОСОБА_7 було виведено із зали суду та конвойовано до слідчого ізолятора. Тому ОСОБА_7 вважав, що йому було завдано фізичний біль, душевні страждання та принижувалась його людська гідність.
Встановлено, що ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 09.02.2021 задоволено скаргу ОСОБА_7 , в порядку ст.303 КПК України. Зобов`язано прокурора Вінницької місцевої прокуратури, який провадить процесуальне керівництво за досудовим розслідуванням кримінального провадження №005143, розглянути скаргу заявника від 30.10.2020 щодо неналежного досудового розслідування кримінального провадження та нездійснення процесуальних, слідчих дій, які необхідно здійснити у визначений КПК України.
Відповідно до ст.9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують або обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити йому прийняття законного і неупередженого процесуального рішення.
Згідно постанови дізнавача СД Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_8 від 03.12.2021 кримінальне провадження №10005143 від 02.11.2017 року закрито у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України.
Своє рішення про закриття кримінального провадження за №10005143 від 02.11.2017 дізнавач обґрунтував тим, що відповідно до зібраних матеріалів даного кримінального провадження наручники до засудженого ОСОБА_7 застосовувались військовослужбовцями Національної гвардії України на підставі Закону України «Про Національну гвардію України», наказу Міністерства юстиції України від 29.12.2014 року № 2186/5.
Згідно Закону України «Про Національну гвардію України»: у статті 3-3 зазначено, що військовослужбовці Національної гвардії України під час конвоювання осіб, узятих під варту та/або засуджених до позбавлення волі, у тому числі під час їх екстрадиції, а також забезпечення охорони осіб, які тримаються під вартою, під час судових засідань та під час прийняття участі у розшуку, переслідуванні і затриманні цих осіб, які втекли з-під варти, мають право: - застосовувати в межах компетенції превентивні та поліцейські заходи примусу, визначені Законом України «Про Національну поліцію».
У статті 3-4 Закону України «Про Національну гвардію України» вказується, що під час конвоювання осіб, узятих під варту та/або засуджених до позбавлення волі, у тому числі під час їх екстрадиції, а також під час забезпечення охорони осіб, які тримаються під вартою, під час судових засідань, військовослужбовці Національної гвардії України до цих осіб застосовують кайданки у випадках: -учинення фізичного опору адміністрації установи виконання покарань та/або військовослужбовцю Національної гвардії України; -відмови йти під охороною - на час конвоювання; -спроби самогубства або заподіяння собі каліцтва, у разі нападу на засуджених та інших осіб - до заспокоєння особи; -винесення судом вироку про довічне позбавлення волі - коли оголошується вирок і здійснюється конвоювання цих засуджених; -конвоювання в літаку; -конвоювання особи, яка вчинила втечу з-під варти (охорони), після затримання.
У разі відсутності кайданок військовослужбовці Національної гвардії України мають право використовувати підручні засоби для зв`язування.
Іншим наказом, яким керувались військовослужбовці «Національної гвардії України» є Наказ Міністерства юстиції України від 29.12.2014 року № 2186/5 «Про затвердження Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань» (втратив чинність 14.09.2018).
При виведенні з камер або конвоюванні на території установи виконання покарань засуджених до довічного позбавлення волі, які схильні до втечі, захоплення заручників, нападу на адміністрацію, до них застосовуються наручники з урахуванням фізичних вад та стану їхнього здоров`я. У разі конвоювання за межами установи виконання покарань до них застосовуються наручники. При застосуванні наручників руки засуджений тримає за спиною.
Відповідно до Закону України «Про Національну поліцію», у статті 45 зазначається, що кайданки та інші засоби обмеження рухомості застосовуються у наступних випадках:
а) до особи, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення та чинить опір поліцейському або намагається втекти;
б) під час затримання особи;
в) під час конвоювання (доставляння) затриманого або заарештованого;
г) якщо особа своїми небезпечними діями може завдати шкоду собі і оточуючим;
ґ) проведення процесуальних дій з особами у випадках, коли вони можуть створити реальну небезпеку оточуючим або собі.
За таких обставин дізнавач прийшов до висновку, що під час здійснення досудового розслідування в діях військовослужбовців Національної гвардії України, які застосували кайданки під час конвоювання ОСОБА_7 , не було здобуто об`єктивних даних, які б підтверджували факт вчинення ними кримінального проступку, передбаченого ст.356 КК України, так як останні діяли відповідно до чинного, на той час, законодавства України.

Слідчий суддя суду першої інстанції приймаючи рішення щодо відмови в задоволенні скарги ОСОБА_7 виходив з того, що рішення слідчого стосовно необхідності закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з встановленням відсутності складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України, відповідає вимогам кримінально-процесуального законодавства.
Так, у відповідності до ст.356 КК України відповідальність настає за самоправство, тобто самовільне, всупереч установленому законом порядку, вчинення будь-яких дій, правомірність яких оспорюється окремим громадянином або підприємством, установою чи організацією, якщо такими діями була заподіяна значна шкода інтересам громадянина, державним чи громадським інтересам або інтересам власника, - карається штрафом до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до трьох місяців.
Суспільна небезпечність злочину визначається тим, що він порушує встановлений порядок реалізації громадянами своїх законних або передбачуваних прав, призводить до дезорганізації нормальної діяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування та об`єднань громадян, а також до порушення прав та законних інтересів інших фізичних та юридичних осіб.
З об`єктивної сторони для наявності розглядуваного злочину необхідно встановити сукупність таких трьох ознак: а) самовільне вчинення будь-яких дій; б) оспорювання правомірності цих дій іншими громадянами або юридичною особою (підприємством, установою чи організацією); в) заподіяння такими діями значної шкоди інтересам громадянина, державним чи громадським інтересам або інтересам власника.
Самоправство є кримінально караним лише за умови заподіяння діями винного значної шкоди інтересам громадянина, державним чи громадським інтересам або інтересам власника. Поняття значної шкоди є оціночним і вирішується у кожному конкретному випадку, виходячи з фактичних обставин справи.
Злочин вважається закінченим з моменту настання наслідків - значної шкоди інтересам громадянина, державним або суспільним інтересам або інтересам власника.
Суб`єктивна сторона самоправства характеризується умисною виною. Винний усвідомлює, що самовільно, всупереч установленому законом порядку, вчиняє дії, передбачає, що його дії можуть завдати значної шкоди інтересам громадянина, державним або суспільним інтересам або інтересам власника і бажає або свідомо припускає настання такої шкоди.
Суб`єктом самоправства може бути лише приватна особа, якій виповнилося 16 років. Службова особа, яка вчинила самовільні дії, підлягає відповідальності за ст.365 КК.
Відповідно до ст.11 КК України злочином є передбачене цим Кодексом суспільне небезпечне діяння, вчинене суб`єктом злочину. Склад злочину містить в собі чотири елементи: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона злочину. Відсутність хоча б однієї з необхідних ознак свідчить про відсутність у діянні складу конкретного злочину.
Таким чином апеляційний суд погоджується з висновками органу досудового слідства та слідчого судді, що в даному випадку відсутній склад кримінального проступку, передбаченого ст.356 КК України.
Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 09.02.2021 було зобов`язано прокурора Вінницької місцевої прокуратури, який провадить процесуальне керівництво за досудовим розслідуванням кримінального провадження №005143, розглянути скаргу заявника від 30.10.2020 щодо неналежного досудового розслідування кримінального провадження та нездійснення процесуальних, слідчих дій, які необхідно здійснити у визначений КПК України.
В ході судового розгляду як апеляційним судом, так і слідчим суддею суду першої інстанції встановлено, що під час досудового розслідування слідчим було здійснено ряд слідчих та процесуальних дій спрямованих на повне та всебічне встановлення обставин вказаного кримінального провадження, зокрема, неодноразово надавались доручення для проведення слідчих дій, допитано ОСОБА_7 в якості потерпілого, проведенні усі заплановані слідчі дії для з`ясування обставин справи та надання належної правової оцінки. Заявником ні в суді першої інстанції, ні під час апеляційного розгляду не було обґрунтовано обставини викладені ним у своїх скаргах, не надано достатніх доводів, яким чином проведення зазначених ним дій, можуть сприяти встановленню обставин скоєння вказаного кримінального правопорушення.
За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що формальне скасування постанови про закриття кримінального провадження, для проведення процесуальних та слідчих дій, про які просить у своїй скарзі ОСОБА_7 , та які не сприятимуть встановленню обставин наявності кваліфікуючих ознак об`єктивної сторони даного кримінального правопорушення, є недоцільним.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається у випадку встановлення відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.
Прийняття такого процесуального рішення можливе лише після повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин та безпосередньої оцінки отриманих фактичних даних слідчими органами.
Відповідно до ст.94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Апеляційний суд вважає, що розглядаючи скаргу ОСОБА_7 на постанову дізнавача СД Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_8 від 03.12.2021, слідчий суддя, на якого кримінальним процесуальним кодексом України покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, перевіривши законність прийнятої дізнавачем постанови, обґрунтовано зазначив, що дізнавач, приймаючи процесуальне рішення про закриття кримінального провадження, дотримався вимог кримінального процесуального закону, належним чином дослідив обставини кримінального провадження, дав їм правову оцінку та виклав в оскаржуваній постанові мотиви прийнятого рішення, яке за своїм змістом відповідає фактичним обставинам, встановленим під час досудового розслідування та містить обставини, які обумовлюють закриття кримінального провадження.
На думку колегії суддів, рішення дізнавача є законним, оскільки викладені висновки відповідають фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, підстави, які виключають провадження у справі та обумовлюють її закриття достатньо вмотивовані, ґрунтуються на оцінці доказів з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що орган досудового розслідування повно, всебічно та об`єктивно провів досудове розслідування, прийняв вмотивоване рішення про закриття кримінального провадження, а слідчий суддя, належним чином перевіривши доводи скарги, обґрунтовано визнав її такою, що не підлягає задоволенню.
Ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог ст.370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а доводи апеляційної скарги викладених в ній висновків суду не спростовують.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для її скасування, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Водночас апеляційний суд звертає увагу суду першої інстанції на те, що Європейськими пенітенціарними правилами (Рекомендація № К (2006)2 Комітету Міністрів держав-учасниць), зокрема підпунктом «а» пункту 68.2 передбачено, що наручники застосовуються, якщо це необхідно для запобігання втечі під час перевезення, за умови, що вони будуть зняті, коли ув`язнений з`явиться перед судовою або адміністративною владою. Пунктом 68.3 визначено, що засоби стримування не повинні застосовуватися довше, аніж це абсолютно необхідно.

Пунктом 23 Інструкції з організації конвоювання та тримання в судах обвинувачених (підсудних), засуджених за вимогою судів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства юстиції України, Верховного Суду України, Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Державної судової Адміністрації України, Генеральної прокуратури України від 26.05.2015 № 613/785/5/30/29/67/68, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 11 червня 2015 року за № 698/27143, передбачено, що з моменту доповіді начальника варти головуючому в судовому засіданні або судді-доповідачу про доставляння обвинувачених (підсудних), засуджених у суд і до закінчення судового засідання всі вказівки головуючого в судовому засіданні (судді-доповідача) щодо тримання обвинувачених (підсудних), засуджених та їх конвоювання (у разі проведення окремих процесуальних дій поза межами приміщення суду) є обов`язковими для начальника варти.

За таких обставин, керуючись ст.ст.336, 404, 405, 407, 422 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 25 січня 2022 року залишити без змін.
Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України судові рішення апеляційної інстанції набирають законної сили з моменту проголошення.
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4