Справа № 496/2807/21
Провадження № 1-кс/496/1616/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2021 року м.Біляївка
Біляївський районний суд Одеської області
у складі: слідчого судді ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
прокурора- ОСОБА_3
розглянувши у закритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 про скасування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000079 від 20.12.2012 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1ст. 388 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
Слідчий звернувся до суду з вказаним клопотанням. Свої вимоги мотивує тим, що 28 квітня 2007 року ОСОБА_5 , знаходячись в приміщенні відділення № 37 Південного головного регіонального управління закритого акціонерного товариства «Приват Банк», яке знаходиться за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, селище міського типу Авангард, вулиця Базова, будинок № 20 (територія товариства з обмеженою відповідальністю «Промислово-товарний ринок»), уклав з вищевказаним відділенням банку (в особі начальника відділу мікрокредитування № 2 ОСОБА_6 ) кредитний договір № 268 М, на підставі якого отримав в кредит грошові кошти у сумі 45 600 доларів США на споживчі цілі, що на момент укладення договору згідно курсу Національного Банку України складало 230 280 гривень. З метою забезпечення отриманого кредиту, між ОСОБА_5 та відділенням № 37 Південного головного регіонального управління закритого акціонерного товариства «Приват Банк» (в особі начальника відділу мікрокредитування № 2 ОСОБА_6 ) 28.04.2007 року було укладено договір застави автотранспорту № 268 MZA, відповідно до якого, ОСОБА_5 як заставодавець, передав рухоме майно, а закрите акціонерне товариство «ПриватБанк», в якості заставоутримувача прийняло в заставу автотранспорт, а саме: вантажний силовий тягач марки «IVECO MAGTRUS» (кузов № НОМЕР_1 ) та напівпричіп у вигляді цистерни - харчової «ЕТА ORIGINAL» (кузов № НОМЕР_2 ). Разом з тим, 04 червня 2007 року ОСОБА_5 , знаходячись в приміщенні відділення №37 Південного головного регіонального управління закритого акціонерного товариства «Приват Банк», яке знаходиться за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, селище міського типу Авангард, вулиця Базова, будинок № 20 (територія товариства з обмеженою відповідальністю «Промислово- товарний ринок»), уклав з вищевказаним відділенням банку (в особі начальника відділу мікрокредитування № 2 ОСОБА_6 ) кредитний договір № 334М, на підставі якого отримав на споживчі цілі в кредит грошові кошти у сумі 40 000 доларів США, що на момент укладення договору згідно курсу НБУ складало 202 000 гривень. З метою забезпечення отриманого кредиту, 04.06.2007 року між ОСОБА_5 та відділенням № 37 Південного головного регіонального управління закритого акціонерного товариства «ПриватБанк» (в особі начальника відділу мікрокредитування № 2 ОСОБА_6 ) укладено договір застави автотранспорту № 334MZA, відповідно до якого, ОСОБА_5 як заставодавець, передав транспорт, а закрите акціонерне товариство «Приват Банк», як заставоутримувач, прийняло в заставу автотранспорт, а саме: вантажний силовий тягач марки «Е IVECO EUROSTAR» (кузов № НОМЕР_3 ) та напівпричіп рефрижератор «SAMRO SR334» (кузов № НОМЕР_4 ). Отримавши за цими двома кредитними договорами грошові кошти на загальну суму 85 600 доларів США, що на момент укладення договору згідно курсу Національного Банку України складало 432 280 гривень, ОСОБА_5 продав вказані автотранспортні засоби, які одночасно ним же були передані у банківську заставу ОСОБА_7 . Так, 15.11.2007 року ОСОБА_5 уклав з ОСОБА_7 договір № 28 купівлі - продажу транспортних засобів - вантажного силового тягача марки «IVECO MAGIRUS» (кузов № НОМЕР_1 ) та рефрижератора марки «FRUEHAUF» (кузов № НОМЕР_5 ). Відповідно до цього договору купівлі - продажу, ОСОБА_5 продав, а ОСОБА_7 придбав транспортні засоби, які на той час вже перебували в банківській заставі в якості забезпечення кредиту, отриманого ОСОБА_5 від 28.04.2007 року за вищевказаним договором. За відчуження цих транспортних засобів ОСОБА_5 отримав від ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 85 000 доларів США, зазначивши у пункті 1.2 вказаного договору купівлі - продажу про відсутність прав третіх осіб на відчужені згідно цього договору транспортні засоби та відсутність будь-яких обставин, які б могли стати підставою для вибуття цих транспортних засобів з володіння покупця. Отримавши від ОСОБА_7 грошові кошти у сумі 85 000 доларів США за продаж вищевказаних транспортних засобів, ОСОБА_5 використав отримані гроші на свій розсуд, але заборгованість по кредиту ЗАТ «ПриватБанк» не повернув. Аналогічно, таким же шляхом, 15.11.2007 року ОСОБА_5 уклав з ОСОБА_7 договір купівлі - продажу № 29, відповідно до якого ОСОБА_7 придбав вантажний силовий тягач марки «Е IVECO EUROSTAR» (кузов № НОМЕР_3 ) та напівпричіп рефрижератор «SAMRO SR334» (кузов № НОМЕР_4 ), які на той час вже перебували під заставою закритого акціонерного товариства «Приват Банк» на підставі кредитного договору від 4 червня 2007 року № 334MZA. За відчуження цих транспортних засобів ОСОБА_5 отримав від ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 98 000 доларів США, зазначивши у пункті 1.2 вказаного договору купівлі - продажу про відсутність прав третіх осіб на відчужені згідно цього договору транспортні засоби та відсутність будь-яких обставин, які б могли стати підставою для вибуття цих транспортних засобів з володіння покупця. Отримавши гроші ОСОБА_5 , використав їх на власний розсуд, а заборгованість по кредиту ЗАТ «ПриватБанк» не повернув. У подальшому, зазначені транспортні засоби, а саме: вантажний силовий тягач марки «IVECO MAGIRUS» (кузов № НОМЕР_1 ), вантажний силовий тягач марки « IVECO EUROSTAR» (кузов № НОМЕР_3 ) та напівпричіп рефрижератор «SAMRO SR334» (кузов № НОМЕР_6 ) на підставі довідок - рахунків, виданих фізичною особою - підприємцем ОСОБА_8 , без згоди відділення № 37 Південного головного регіонального управління закритого акціонерного товариства «Приват Банк», були зареєстровані в реєстраційно-екзаменаційному відділі № 1 управління державної автомобільної інспекції ГУ МЕС України в Одеській області. Виходячи з вищезазначеного, ОСОБА_5 було виконано в повному обсязі всі умови договору купівлі-продажу автомобілів та право власності передано ОСОБА_7 , що підтверджує відсутність шкоди потерпілому, але ОСОБА_5 своїми діями порушив договіра № 545 MEAZA від 16 листопада 2007 року та договір №544 MEAZA від 16 листопада 2007 року, продавши зазначені автомобілі ОСОБА_7 на відчуження яких було накладено заборону та без дозволу Южного ГРУ «ПриватБанку», а на момент купівлі -продажу транспортні засоби вже були заставними. Згідно витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна: 06.06.2007 року за № 5087193 зареєстровано обтяження на транспортний засіб IVECO MAGIRUS» (кузов № НОМЕР_1 ) на підставі договору застави автотранспорту від 28.04.2007 року, обтяжував ЗАТ КБ «ПриватБанк», боржник ОСОБА_5 , а також, 19.06.2007 року за № 5165987, зареєстровано обтяження на транспортний засіб IVECO EUROSTAR» (кузов № НОМЕР_3 ) на підставі договору застави автотранспорту від 04.06.2007 року, обтяжував ЗАТ КБ «ПриватБанк», боржник ОСОБА_5 . Таким чином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовано підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 388 КК України, тобто у незаконних діях щодо заставленого майна, на яке встановлено обтяження права користуватися таким майном. 15.01.2011 року відносно ОСОБА_5 слідчим ОСОБА_9 винесене постанову про притягнення його як обвинуваченого та оголошено в розшук. 24.02.2011 року Овідіопольським районним судом Одеської області, винесено постанову про обрання запобіжного заходу - затримання та доставку в суд під вартою, для обрання міри запобіжного заходу. 04.03.2014 до відділу Укрбюро Інтерполу ГУМВС України в Одеській області було скеровано запит щодо перевірки отриманої інформації про те, що ОСОБА_5 зареєстрований та проживає на території Франції за адресою: АДРЕСА_1 і являється громадянином цієї держави. 31.07.2012 року каналами Інтерполу ОСОБА_5 оголошено в міжнародний розшук, та в обліках Генерального секретаріату Інтерполу на вказану особу опубліковано «червону картку» А-5015/7-2012. За повідомленням Національного центрального бюро Інтерполу в Італії 01.03.2014 року ОСОБА_5 , було затримано в м. Венеція. В зв`язку з отриманою інформацією та встановленням місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_5 , старшим слідчим Овідіопольського РВ ГУМВС України компетентним органам Італійської Республіки було скеровано клопотання про видачу правоохоронним органам ОСОБА_5 для притягнення його до кримінальної відповідальності в рамках кримінального провадження. Так, 04.03.2014 старшим слідчим Овідіопольського РВ ГУМВС України ОСОБА_10 до Овідіопольського районного суду Одеської області було скеровано погоджене прокурором клопотання про застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. 05.03.2015 слідчий суддя Овідіопольського районного суду Одеської області клопотання слідчого про застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнив (ухвала слідчого судді № 09/875/14-к). 15.10.2014 року каналами Інтерполу Риму було направлено листа в якому інформує, що згідно декрету Міністерства юстиції країни Італії від 13.10.2014 року в екстрадиції ОСОБА_5 між країнами відмовлено в зв`язку з тим, що ОСОБА_5 згідно процедури адміністративного органу влади Франції було визнано особою, яка має статус біженця за рішенням суду від 01.10.2014 та відміні не підлягає.
В ході досудового розслідування встановлено, що в діяннях ОСОБА_5 , вбачаються ознаки кримінального правопорушення передбачені ч. 1 ст. 388 КК України, в зв`язку з чим, кваліфікацію вчиненого правопорушення раніше повідомленої підозри за ознаками, передбаченими ч. 4 ст. 190 КК України, що кваліфікується як шахрайство, тобто заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою, вчинене в особливо великих розмірах було перекваліфіковано та 03.02.2019 року ОСОБА_5 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри за кваліфікуючими ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 388 КК України. Таким чином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовано підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 388 КК України, тобто у незаконних діях щодо заставленого майна, на яке встановлено обтяження права користуватися таким майном. Наявність у підозрюваного ОСОБА_5 відсутності судимості, не спростовує його причетності до інкримінованого йому злочину, передбаченому ст. 388 КК України, але суперечить вимогам ст. 183 КПК України, так як запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: 1) до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений не виконав обов`язки, покладені на нього при застосуванні іншого, раніше обраного запобіжного заходу, або не виконав у встановленому порядку вимог щодо внесення коштів як застави та надання документа, що це підтверджує; 2) до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що, перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину; 3) до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину; 4) до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років; 5) до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки. За викладених вище обставин у сукупності, саме запобіжний захід у виді тримання підозрюваного під вартою на даному етапі досудового розслідування в повній мірі не відповідає меті його застосування, що передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України, у зв`язку з чим слідчий звернувся до суду з вказаним клопотанням.
Прокурор в судовому засіданні наполягав на задоволенні клопотання, посилаючись на обставини викладені в клопотанні.
Вислухавши пояснення прокурора, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення клопотання з наступних підстав.
Згідно ч.ч. 1-3 ст. 200 КПК України, прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися в порядку, передбаченому статтею 184 цього Кодексу, до слідчого судді, суду із клопотанням про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування, зміну або покладення додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу, чи про зміну способу їх виконання.
В ході розгляду клопотання судом встановлено, що попередньо дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч.4 ст.190 КК України.
Так, 04.03.2014 старшим слідчим Овідіопольського РВ ГУМВС України ОСОБА_10 до Овідіопольського районного суду Одеської області було скеровано погоджене прокурором клопотання про застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. 05.03.2015 слідчий суддя Овідіопольського районного суду Одеської області клопотання слідчого про застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнив (ухвала слідчого судді № 09/875/14-к).
15.01.2011 року відносно ОСОБА_5 слідчим ОСОБА_9 винесене постанову про притягнення його як обвинуваченого та оголошено в розшук. 24.02.2011 року Овідіопольським районним судом Одеської області, винесено постанову про обрання запобіжного заходу - затримання та доставку в суд під вартою, для обрання міри запобіжного заходу. 04.03.2014 до відділу Укрбюро Інтерполу ГУМВС України в Одеській області було скеровано запит щодо перевірки отриманої інформації про те, що ОСОБА_5 зареєстрований та проживає на території Франції за адресою: АДРЕСА_1 і являється громадянином цієї держави. 31.07.2012 року каналами Інтерполу ОСОБА_5 оголошено в міжнародний розшук, та в обліках Генерального секретаріату Інтерполу на вказану особу опубліковано «червону картку» А-5015/7-2012. За повідомленням Національного центрального бюро Інтерполу в Італії 01.03.2014 року ОСОБА_5 , було затримано в м. Венеція. В зв`язку з отриманою інформацією та встановленням місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_5 , старшим слідчим Овідіопольського РВ ГУМВС України компетентним органам Італійської Республіки було скеровано клопотання про видачу правоохоронним органам ОСОБА_5 для притягнення його до кримінальної відповідальності в рамках кримінального провадження. Так, 04.03.2014 старшим слідчим Овідіопольського РВ ГУМВС України ОСОБА_10 до Овідіопольського районного суду Одеської області було скеровано погоджене прокурором клопотання про застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. 05.03.2015 слідчий суддя Овідіопольського районного суду Одеської області клопотання слідчого про застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнив (ухвала слідчого судді № 09/875/14-к). 15.10.2014 року каналами Інтерполу Риму було направлено листа в якому інформує, що згідно декрету Міністерства юстиції країни Італії від 13.10.2014 року в екстрадиції ОСОБА_5 між країнами відмовлено в зв`язку з тим, що ОСОБА_5 згідно процедури адміністративного органу влади Франції було визнано особою, яка має статус біженця за рішенням суду від 01.10.2014 та відміні не підлягає.
В ході досудового розслідування встановлено, що в діяннях ОСОБА_5 , вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 388 КК України, в зв`язку з чим, кваліфікацію вчиненого правопорушення раніше повідомленої підозри за ознаками, передбаченими ч. 4 ст. 190 КК України, що кваліфікується як шахрайство, тобто заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою, вчинене в особливо великих розмірах було перекваліфіковано та 03.02.2019 року ОСОБА_5 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри за кваліфікуючими ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 388 КК України. Таким чином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовано підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 388 КК України, тобто у незаконних діях щодо заставленого майна, на яке встановлено обтяження права користуватися таким майном.
Згідно ч.1 ст.388 КК України - розтрата, відчуження, приховування, підміна, пошкодження, знищення майна або інші незаконні дії з майном, на яке накладено арешт, із заставленим майном або майном, яке описано, чи порушення обмеження (обтяження) права користуватися таким майном, здійснене особою, якій це майно ввірено, а також здійснення представником банку або іншої фінансової установи банківських операцій з коштами, на які накладено арешт, караються штрафом від однієї тисячі до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або обмеженням волі на той самий строк, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років або без такого.
Згідно п.7 ч.1 розділу IV Наказу від 17.08.2020 року № 613/380/93/228/414/510/2801/5 Про затвердження Інструкції про порядок використання правоохоронними органами України інформаційної системи Міжнародної організації кримінальної поліції Інтерпол, обмін інформацією в інформаційній системі Інтерполу щодо опублікованих оповіщень, надісланих циркулярних оповіщень (циркулярів) припиняється в разі: зміни обраного особі запобіжного заходу на інший ніж тримання під вартою, скасування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою чи закінчення строку дії ухвали слідчого судді, суду про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Частиною 2ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.
Так, відповідно до вимог п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Відповідно до ч. 1ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Згідно ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як:
1) до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений не виконав обов`язки, покладені на нього при застосуванні іншого, раніше обраного запобіжного заходу, або не виконав у встановленому порядку вимог щодо внесення коштів як застави та надання документа, що це підтверджує;
2) до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що, перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину;
3) до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину;
4) до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років;
5) до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки;
6) до особи, яку розшукують компетентні органи іноземної держави за кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким може бути вирішено питання про видачу особи (екстрадицію) такій державі для притягнення до кримінальної відповідальності або виконання вироку, в порядку і на підставах, передбачених розділом ІХ цього Кодексу або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
З вказаного випливає, що законодавцем визначено певні умови, за наявності яких до особи може застосовуватись найсуворіший запобіжних захід
В даному кримінальному провадженні ОСОБА_5 повідомлено про підозру у злочині передбачуваному ч. 1 ст. 388 КК України, санкцією якого визначено покарання штрафом від однієї тисячі до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або обмеженням волі на той самий строк, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років або без такого.
Запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (Конвенція), а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).
Згідно ч.1 ст.206 КПК України, кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.
Таким чином, суд приходить до висновку, що клопотання слідчого слід задовольнити, оскільки за перелічених умов до ОСОБА_5 не може бути застосований такий запобіжний захід, як тримання під вартою.
Керуючись ч. 2 ст. 29 Конституції України, керуючись ст. ст. 183, 193, 200, 206 КПК України, слідчий суддя -
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого СВ Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 про скасування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000079 від 20.12.2012 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1ст. 388 КК України задовольнити.
Скасувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 ( ОСОБА_11 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1