Справа №577/3473/21 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/425/21 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - тримання під вартою
УХВАЛА
Іменем України

01 жовтня 2021 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження № 577/3473/21 за апеляційною скаргою підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 13.08.2021 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою,

установила:

В поданій апеляційній скарзі підозрюваний ОСОБА_7 просить обрати відносно нього запобіжний захід у виді домашнього арешту, оскільки відсутні жодні докази вчинення кримінального правопорушення, за станом здоров`я не може триматися під вартою.

13.08.2021 до Конотопського міськрайонного суду Сумської області з клопотанням, погодженим із прокурором Конотопської окружної прокуратури, звернувся слідчий СВ Конотопського РВП ГУНП в Сумській області, яке обґрунтував тим, що в ніч з 21 на 22.07.2021 викрав велосипед, який належить ОСОБА_8 та знаходився у приміщенні сушилки під`їзду № 2 будинку АДРЕСА_1 , вартістю 5 720 грн.

22.07.2021 до ЄРДР внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК, а 12.08.2021 ОСОБА_9 був повідомлений про підозру у вчинені цього правопорушення.

Зважаючи на те, що в ході досудового розслідування встановлені ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК, то слідчий просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 13.08.2021 до ОСОБА_9 застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою до 09.10.2021 із визначенням застави в розмірі 142740 грн. Своє рішення слідчий суддя суду першої інстанції умотивував тим, що ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні тяжкого (ч. 3 ст. 185 КК) кримінального правопорушення, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі від 3-х до 6-ти років, раніше судимий, ніде не працює, не має постійного джерела доходу, внаслідок чого може вчинити інше кримінальне правопорушення та переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а тому застосування більш м`яких запобіжних заходів до підозрюваного є неможливим.

До початку апеляційного розгляду від підозрюваного ОСОБА_9 та прокурора ОСОБА_10 надійшли письмові заяви про розгляд апеляційної скарги у їх відсутність, що не суперечить вимогам ч. 4 ст. 401, ст. 405 КПК, а тому колегія суддів вважає за можливе здійснити апеляційний розгляд провадження у відсутність сторін кримінального провадження.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого рішення слідчого судді, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вказана вище апеляційна скарга підозрюваного задоволенню не підлягає з таких підстав.

Розглянувши клопотання слідчого та застосувавши відносно ОСОБА_9 запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчий суддя, на думку колегії суддів, дійшов правильного висновку про необхідність застосування до підозрюваного саме такого запобіжного заходу як тримання під вартою, а не будь-якого іншого, більш м`якого запобіжного заходу, передбаченого у ч. 1 ст. 176 КПК.

При вирішенні цього питання слідчий суддя дотримався вимог ст. 176, 177, 178, 183 і 194 КПК, з`ясував і дослідив всі ті обставини, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання особи під вартою, а саме наявність у органу досудового розслідування обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК, існування частини ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК, на які вказував слідчий у своєму клопотанні, а також недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання цим ризикам.

Зокрема, ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі строком від 3-х до 6-ти років, існують реальні ризики того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти нові кримінальні правопорушення і застосування до нього більш м`яких запобіжних заходів є недостатнім для запобігання визначеним в ухвалі слідчого судді ризикам.

Наявність обґрунтованої підозри підтверджується сукупністю наданих стороною обвинувачення доказів відповідно п. 1 ч. 1 ст. 178, ч. 1 ст. 194 КПК, а будь-які докази, які б викликали сумніви в обґрунтованості підозри на цій стадії процесу у кримінальному провадженні відсутні. При встановленні факту наявності обґрунтованої підозри колегія суддів також враховує і усталену судову практику з цього питання ЄСПЛ, який у своїх численних рішеннях (зокрема від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine, п. 175) і від 20.03.1997 у справі «Луканов проти Болгарії» (Lukanov v. Bulgaria) визначив, що слідчий суддя, оцінюючи докази на предмет доведеності обставин, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК, повинен виходити з того, що підозра визнається обґрунтованою лише у тому випадку, якщо «існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення».

У справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» (John Murray v. the United Kingdom), рішення від 28.10.1994, заява № 14310/88) ЄСПЛ зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу». Питання про те, що «тримання під вартою до суду є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою» (п. 3 рішення від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії» (Ferrari-Bravo v. Italy), заява № 9627/81).

Таким чином, наявні докази для визнання підозри обґрунтованою є достатніми, а доведення факту вчинення кримінального правопорушення є завданням подальшого досудового розслідування.

Незважаючи на те, що на стадії застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний дослідити вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК, а також встановити, чи доводять надані стороною обвинувачення докази наявність обставин, зазначених в ч. 1 ст. 194 КПК, але в той же час цей же слідчий суддя позбавлений процесуальної можливості встановлювати будь-які фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення та давати безпосередньо оцінку доказам його вчинення.

Крім того, мають місце і заявлені у клопотанні слідчого ризики того, що ОСОБА_9 із-за тяжкості покарання, що йому загрожує в разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. При цьому врахування тяжкості кримінального правопорушення у даному випадку має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за вчинене кримінальне правопорушення підвищує ризик того, що ОСОБА_9 може іншим чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, так як небезпека ризику переховування від органів досудового розслідування і суду може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з інформацією про матеріальний, соціальний стан особи та інше.

Що стосується доводів апеляційної скарги підозрюваного ОСОБА_9 про відсутність доказів скоєння ним кримінального правопорушення і можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, то колегія суддів також вважає їх необґрунтованими і такими, що задоволенню не підлягають, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам і суперечать наявним у матеріалах кримінального провадження доказам.

Згідно правової позиції ЄСПЛ, вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик переховування від органів досудового розслідування і суду, небезпека якого може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи та інше.

Ризик вчинення ОСОБА_9 нового кримінального правопорушення, на думку колегії суддів, є цілком виправданим, оскільки попередня поведінка останнього дає підстави для очікувань, що він не має наміру зупинятися у своїх злочинних діях, про що зокрема можуть свідчити неодноразові судимості, які не були погашені чи зняті в установленому законом порядку, на шлях виправлення останній не став та знову підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення.

Також колегія суддів враховує те, що ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення в той час, коли відносно нього на розгляді Конотопського міськрайонного суду Сумської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні за ч. 2 ст. 185 КК, що об`єктивно свідчить про певну систематичність у вчиненні підозрюваним умисних злочинних діянь і стійке вперте небажання змінювати свою наполегливу протиправну поведінку в суспільстві.

Вказані обставини кримінального провадження і свідчать про наявність передбачених КПК підстав для застосування до ОСОБА_9 запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою.

Колегія суддів, вирішуючи питання про ув`язнення ОСОБА_9 , враховує також наявність об`єктивної потреби у цьому, зважуючи на всі обставини, що свідчать «за» і «проти» наявності справжнього публічного інтересу, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи підозрюваного.

На підставі викладеного, ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою та належним чином вмотивованою, внаслідок чого вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419 і 422 КПК України,

постановила:

Ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 13.08.2021 відносно підозрюваного ОСОБА_11 залишити без змін, а його апеляційну скаргу на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4