ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
іменем України
Справа № 210/3944/21
Провадження № 1-кп/210/604/21

"16" грудня 2021 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

сторони кримінального провадження, які беруть участь у судовому засіданні: прокурор ОСОБА_3 , обвинувачений ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривий Ріг обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 06 липня 2021 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000330 за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Корсаково Сахалінської області Російської Федерації, громадянина України, освіта середня, офіційно не працевлаштованого, у зареєстрованому шлюбі не перебуває, утриманців не має, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, останні рази:
1). 20.04.2005 року Дзержинським судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 1 рік;

2). 26.08.2008 року Дзержинським судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186, ч.2 ст. 190, ч.2 ст. 185, ч.1 70 ч.1 КК України до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком суду від 20.04.2005 року та призначено 4 роки 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 07.04.2010 року умовно-достроково на невідбутий строк покарання 1 рік 4 місяці 15 днів;

3). 22.07.2014 року Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.1 ст.203-2 КК України до штрафу у розмірі 170000,00 грн. з конфіскацією ігрових автоматів. Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 29.02.2016 року замінено покарання у вигляді несплаченої суми штрафу на покарання у вигляді 3 років 4 місяців позбавлення волі;
4). 17.08.2017 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.71 КК України приєднано не відбуте покарання за вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 22.07.2014 року, і до відбування 4 роки 2 місяця позбавлення волі. Звільнився 26.07.2018 року умовно-достроково на невідбутий строк 4 місяці 8 днів,
у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи раніше неодноразово судимим, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість за вчинення умисних корисливих злочинів, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та знову вчинив умисне, корисливе кримінальне правопорушення за наступних обставин:
Так, 05.07.2021, близько 11.00 години, ОСОБА_4 проходив по вулиці Вадима Гурова в Металургійному районі м. Кривого Рогу де побачив у сараї свого знайомого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , підійшовши до останнього, ОСОБА_4 почав з ним бесіду, в ході якої звернув увагу на стіл на якому перебувала ударна дриль фірми DWT SBM-780, зеленого кольору, належна ОСОБА_6 . В цей час у ОСОБА_4 виник корисливий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна та обернення його на свою користь.
Реалізуючи свій злочинний корисливий умисел, направлений на таємне викрадення майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді завдання потерпілому ОСОБА_6 майнової шкоди, ОСОБА_4 , впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, шляхом вільного доступу викрав ударну дриль фірми DWT SBM-780, зеленого кольору, вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 2733 від 16.07.2021 року складає 1156 гривень.
Після чого ОСОБА_4 , бажаючи довести свій корисний злочин до кінця, разом із вказаним викраденим майном з місця вчинення злочину зник та отримавши можливість розпоряджатися чужим майном як своїм власним, розпорядився ним на власний розсуд, чим своїми діями завдав потерпілому ОСОБА_7 майнової шкоди на суму 1156 гривень.
ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні присутній не був, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. При визначенні міри покарання покладався на розсуд суду.

В судовому засіданні обвинувачений свою провину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, у вчиненому розкаявся, та пояснив суду, що проходив влітку повз гаражу потерпілого. Потерпілий попрохав постерегти гараж декілька хвилин. На столі лежала дриль. Забрав, з місця вчинення діяння зник. Дриль продав за 300 грн. Приїхала поліція, він добровільно показа де продав. Дрель повернули. Просить врахувати, що він інвалід, працює не офіційно. Вибачається пере потерпілим.
ОСОБА_4 не оспорює фактичні обставини обвинувачення та пояснив, що дійсно вчинив вказаний вище злочин за обставин, які встановлені стороною обвинувачення та зазначені в обвинувальному акті, показання дає добровільно, заяв по застосування заборонених методів зі сторони обвинувачення не надходило.
Прокурор заявив клопотання про застосування положень частини 3 статті 349 КПК України та просив не досліджувати обставини справи, оскільки обвинувачений фактичні обставини вчинення злочину визнає повністю.
Обвинувачений дане клопотання підтримав.
Приймаючи до уваги, що обвинувачений винним себе у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю та беззаперечно, його показання відповідають суті обвинувачення, фактичні обставини не оспорюються, суд за згодою обвинуваченого та інших учасників кримінального провадження, які вважають підтвердженими наявними в матеріалах кримінального провадження доказами фактичні обставини скоєного: дату, час, місце спосіб і інші обставини скоєння злочину, а також форму вини і спрямованість умислу; мотив злочину, його наслідки; обставини, які впливають на ступінь і характер відповідальності; обставини, які характеризують особу обвинувачуваного, визнає їх доказаними в судовому засіданні і вважає за доцільне не досліджувати у повному обсязі докази відповідно до положень частини 3 статті 349 КПК України, обмежившись допитом обвинувачуваного, дослідженням матеріалів, які стосуються речових доказів та вивченням даних, які характеризують особу обвинуваченого, без проведення допиту потерпілих, свідків, дослідження письмових матеріалів провадження в повному обсязі.
Судом встановлено, що сторони кримінального провадження правильно розуміють зміст такого порядку та у суду не виникло сумнівів у добровільності позицій сторін, обвинувачений правильно розуміє зміст фактичних обставин, які ним не оспорюються, усвідомлює обмеження у подальшому оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.
Аналізуючи зібрані в справі докази та встановлені фактичні обставини, суд приходить до висновку, що обвинуваченого слід визнати винуватим у вчиненні інкримінованого злочину, та кваліфікувати його дії - за частиною 2 статті 185 Кримінального кодексу України за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно;
Згідно з частини 2 статті 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатнім для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
Згідно з частиною 4 статті 12 КК України вчинене ОСОБА_4 кримінальне правопорушення за частиною 2 статті 185 КК України є нетяжким злочином.
При визначені виду та розміру покарань суд керується вимогами статей 65-68 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами), дотримується принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Так, ОСОБА_4 скоїв нетяжкий злочин; офіційно не працює, раніше неодноразово судимий, в переважній більшості за злочини проти власності, за які неодноразово відбував покарання в умовах ізоляції від суспільства; під наглядом лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебував та не перебуває, не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні немає, за місцем мешкання характеризується посередньо, завдана майнова шкода відшкодована шляхом повернення викраденого майна.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд виходить із меж, установлених у санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховує положення Загальної частини Кримінального кодексу України, ступень тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому згідно зі ст. 66 КК України, є його щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні, безперечне визнання вини та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставиною, яка обтяжує покарання відповідно до ст. 67 КК України, є рецидив злочину, оскільки ОСОБА_4 був судимий не лише за злочини проти власності, а й за злочин у сфері господарської діяльності.
Суд також приймає до уваги досудову доповідь, згідно з якою виправлення ОСОБА_4 можливе без позбавлення волі або обмеження волі в умовах контролю за його поведінкою..
З урахуванням характеру і ступеня суспільної небезпеки скоєного злочину, даних про особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, а також інших обставин кримінального провадження в їх сукупності, суд визнає необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, призначення ОСОБА_4 основного покарання у вигляді позбавлення волі у межах, встановлених санкцією статті Особливої частини Кримінального кодексу України, за якою він обвинувачується і яка передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення.
Суд враховує, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засуджених та має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, а тому, на думку суду, виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, виходячи з наступного.
Питання призначення кримінального покарання та звільнення від його відбування повинні вирішуватися з урахуванням мети покарання як такого,. При цьому з огляду на положення ст. 75 КК законодавець підкреслює важливість такої цілі покарання, як виправлення засудженого, передбачивши, що при призначенні низки покарань, у тому числі у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, особу може бути звільнено від відбування покарання з іспитовим строком, якщо суд дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, при цьому суд має врахувати не тільки тяжкість злочину, особу винного, але й інші обставини справи.
Щире каяття як таке характеризує суб`єктивне ставлення винного до вчиненого злочину, яке полягає в тому, що він визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажає виправити ситуацію, що склалася. За наявності щирого каяття особи не обов`язковим має бути активне сприяння у розкритті злочину. Активне сприяння розкриттю злочину є окремою обставиною, що пом`якшує покарання, згідно з пунктом 1 частини 1 статті 66 КК України.
Тобто передбачені пунктом 1 частини 1 статті 66 КК обставини, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття і активне сприяння розкриттю злочину, є альтернативними, незалежними та можуть існувати відокремлено одна від одної (постанова Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 297/562/17 (провадження № 51-329км18).
Суд вважає вищезазначені обставини дійсно можуть бути підставою для застосування інституту звільнення від покарання з випробуванням відносно ОСОБА_4 , оскільки не втрачена можливість соціальної реабілітації та виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства.

Зважаючи на те, що обвинувачений щиро розкаявся у скоєному, беззаперечно визнав вину, тяжких наслідків від його дій не настало, активно сприяв в розкритті злочину, матеріальну шкоду відшкодовано шляхом повернення майна, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без реального відбуття призначеного йому покарання, однак в умовах здійснення контролю за його поведінкою в період строку звільнення від покарання з покладенням обов`язків, передбачених ст.ст. 75,76 КК України.

Дане покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчиненню ним нових кримінальних правопорушень. Крім того, призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинувачених і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Цивільний позов не заявлено.
Процесуальні витрати відсутні.
У зв`язку з тим, що відносно обвинуваченого ОСОБА_4 під час досудового розслідування даного кримінального провадження запобіжний захід не застосовувався та в судовому засіданні клопотання прокурором про це не заявлялося, суд також не вбачає підстав для застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу.

Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.
Керуючись ст.12, ч.3 ст. 349, ч.2 ст.373, ст.374, ст. 376, п.1 ч.2 ст. 395 КПК України,-

УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від відбуття призначеного за цим вироком покарання у вигляді позбавлення волі строком два роки з іспитовим терміном в 2 (два) роки.

Зобов`язати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у відповідності до пунктів 1,2 частини 1 статті 76 КК України: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Додатково на підставі пункту 2 частини 3 статті 76 КК України покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обов`язок не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Строк відбуття покарання відраховувати з моменту фактичного звернення вироку до виконання.

Запобіжний захід ОСОБА_8 до вступу вироку в законну силу не обирати.
Речові докази:
- ударна дриль фірми DWT SBM-780, зеленого кольору, яка згідно розписки передана потерпілому ОСОБА_6 залишити у володінні останнього.
Матеріали кримінального провадження №0000330, зберігати у судовій справі № 210/3944/21.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти діб з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з часу отримання копії вироку.
Подання апеляційної скарги на вирок зупиняє набрання ним законної сили та його виконання. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Роз`яснити обвинуваченому його право подати клопотання про помилування Президенту України, право ознайомитись із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження, право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції (у разі перебування під вартою).
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Вирок складено та надруковано в єдиному примірнику у нарадчій кімнаті.

Суддя: ОСОБА_1