У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26.11.2021 Справа №607/21629/21

(провадження № 1-кс/607/7046/2021)

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі клопотання старшого слідчого слідчого відділу УСБУ в Тернопільській області ОСОБА_5 , погоджене з прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ та Державної прикордонної служби Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 , в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000026 від 02 грудня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, про арешт майна,

ВСТАНОВИЛА:

15 листопада 2021 року слідчий, за погодженням з прокурором, звернувся до слідчого судді з вказаним клопотанням, у якому просить накласти арешт на:

-квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 69 кв.м., яка на праві приватної власності належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та перейшла йому у власність відповідно до договору купівлі-продажу №1135, виданого 12 липня 2013 року, засвідченого приватним нотаріусом Алчевського міського нотаріального округу Луганської області ОСОБА_7 ;

-квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 36,4 кв.м., яка на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка перейшла їм у спільну сумісну власність відповідно до свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 07 вересня 2006 року Головного управління економіки і ринкових відносин Алчевської міської ради.

Одночасно просив розглянути клопотання про арешт майна без повідомлення (виклику) підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_4 , з метою забезпечення арешту майна.

Клопотання мотивоване тим, що у 2016 році у ОСОБА_6 , як радикально налаштованої проти дій органів державної влади України особи, виник злочинний умисел вступити до складу терористичної організації «Луганська народна республіка» (далі - «ЛНР») і взяти участь у її діяльності. При цьому ОСОБА_6 було відомо, що «ЛНР» є стійкою організацією, яка безперервно функціонує з квітня 2014 року, з чіткою ієрархією та структурою, що складається з політичного і силового блоків, з розподілом ролей та функцій між її учасниками, встановленими правилами поведінки, обов`язковими для усіх учасників під час підготовки і вчинення терористичних актів, а також, що вона здійснює терористичну діяльність на території України з відому та за вказівкою її керівників, тобто, що вказана організація у відповідності до ст. 1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» від 20 березня 2003 року № 638-IV є терористичною. Так, на учасників політичного блоку, відповідно до плану спільних злочинних дій, покладаються наступні обов`язки: створення так званих органів державної влади «ЛНР» та організація їх діяльності; організація збору, отримання матеріальної і фінансової допомоги від інших учасників терористичної організації та осіб, лояльно налаштованих до їх діяльності, а також її розподілу; надання матеріальної та організаційної допомоги учасникам силового блоку «ЛНР» для забезпечення їх протиправної діяльності; вчинення інших дій, спрямованих на повалення конституційного ладу, захоплення державної влади в Україні, зміну меж території та державного кордону України в порушення порядку, встановленого Конституцією України. На учасників силового блоку, відповідно до плану спільних злочинних дій, покладаються наступні обов`язки: організація та ведення збройного опору, незаконної протидії та перешкоджання виконанню службових обов`язків співробітниками правоохоронних органів і військовослужбовцями Збройних Сил України, задіяними у проведенні антитерористичної операції та Операції об`єднаних сил; вчинення терористичних актів та диверсій на території України; з метою опору представникам державної влади та унеможливлення припинення злочинної діяльності правоохоронними органами та Збройними силами України, організація у групи осіб, які є прихильниками злочинної діяльності учасників «ЛНР», озброєння зазначених осіб та керівництво їхніми діями; вербування нових учасників до складу силового блоку «ЛНР» та керівництво їхніми діями; створення не передбачених законом збройних формувань та участь у їх діяльності; захоплення населених пунктів, будівель, військових частин та інших об`єктів на території Луганської області; організація поставок зброї, боєприпасів, вибухових речовин, військової техніки та їх розподіл серед учасників терористичних організацій; незаконне переслідування фізичних та юридичних осіб, які перебувають як на тимчасово окупованій території, так і за її межами, за невиконання ними вимог учасників терористичної організації «ЛНР», в тому числі і незаконне позбавлення волі таких осіб, заволодіння їх майном на користь терористичної організації «ЛНР», тощо. Також, ОСОБА_6 як мешканець тимчасово окупованого міста Алчевськ Луганської області був обізнаний, що учасники силового блоку «ЛНР» на території вказаної області, маючи у своєму розпорядженні вогнепальну зброю, важке військове озброєння та техніку, вчиняють акти тероризму, а саме: застосовують зброю, вчиняють вибухи, вбивства, захоплюють адміністративні будівлі, заручників, перешкоджають виконанню свого обов`язку співробітникам правоохоронних органів та Збройних Сил України, знищують військову техніку, чинять інші дії, які створюють небезпеку для життя і здоров`я людей, заподіюють значну майнову шкоду, з метою порушення громадської безпеки, залякування населення, провокації воєнного конфлікту, міжнародного ускладнення та для впливу на прийняття рішень, вчинення дій органами державної влади і місцевого самоврядування, привернення уваги громадськості до політичних та інших поглядів терористів, що полягають в несприйнятті державної влади України. Крім того, ОСОБА_6 як колишній співробітник УМВС України в Луганській області також усвідомлював, що з квітня 2014 року в м. Луганську групами осіб, які здійснювали захоплення адміністративних будівель органів державної влади України та правоохоронних органів на території Луганської області, з метою сприяння насильницькій зміні меж території України, на виконання завдань силового блоку терористичної організації «ЛНР», після незаконного заволодіння зброєю та бойовими припасами із зазначених будівель, утворено ряд підрозділів, що увійшли до силового блоку терористичної організації «ЛНР», зокрема, й так зване «Міністерство державної безпеки». Так, 25 листопада 2014 року самопроголошеним «Головою ЛНР» виданий так званий указ № 51/1/01/11/14, згідно з яким створена структура виконавчих органів влади «ЛНР», до складу яких, відповідно до «Закону ЛНР «Про систему виконавчих органів державної влади Луганської народної республіки», крім «Голови ЛНР» увійшло у тому числі «Міністерство державної безпеки ЛНР». Згідно з так званим положенням «Про Міністерство державної безпеки ЛНР» від 09 жовтня 2014 року № 16/01/10/14, «МДБ ЛНР» - це центральний воєнізований орган державного управління, який проводить в межах своєї компетенції державну політику в сфері забезпечення національної безпеки Луганської народної республіки, який здійснює регулювання і управління у сфері забезпечення безпеки особистості, суспільства і держави в межах своїх повноважень, який координує діяльність у цій сфері інших центральних органів державного управління, а також безпосередньо реалізує основні напрями діяльності та завдання органів державної безпеки Луганської народної республіки. Відповідно до ст. 9 так званого «Тимчасового порядку роботи органів державної безпеки ЛНР», органи державної безпеки (до складу яких входять Міністерство державної безпеки, його територіальні органи, органи у військах, прикордонні органи, тощо) єдина централізована система органів державної безпеки, які здійснюють рішення в межах своїх повноважень, завдань із забезпечення безпеки Луганської народної республіки. Діяльність органів державної безпеки здійснюється за наступними напрямками: контррозвідувальна діяльність; боротьба з тероризмом; боротьба зі злочинністю; розвідувальна діяльність; прикордонна діяльність; забезпечення інформаційної безпеки; забезпечення безпеки Голови Луганської народної республіки. Таким чином, ОСОБА_6 був достовірно обізнаний, що «ЛНР» є терористичною організацією, містить у складі свого силового блоку терористичну групу «Міністерство державної безпеки», підрозділи якої брали участь в бойових діях проти Збройних Сил України та незаконно переслідують фізичних та юридичних осіб за невиконання ними вимог учасників терористичної організації. В свою чергу, у складі «Міністерства державної безпеки» представниками терористичної організації «Луганська народна республіка», для виконання завдань її силового блоку на всій тимчасово окупованій території Луганської області, створені територіальні підрозділи, в тому числі в м. Алчевськ Луганської області терористична група «Алчевський міжрайонний відділ Міністерства державної безпеки Луганської народної республіки». Весною 2016 року ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний намір, маючи досвід служби в органах внутрішніх справ України на посаді старшого оперуповноваженого сектора карного розшуку Алчевського міського відділу УМВС України в Луганській області, усвідомлюючи незаконність своїх дій, з 4 ідеологічних та корисливих мотивів, добровільно і умисно вступив до складу терористичної організації «ЛНР» як співробітник так званого оперативного підрозділу «Алчевського міжрайонного відділу Міністерства державної безпеки Луганської народної республіки» (далі «Алчевського МРВ МДБ ЛНР»). При цьому ОСОБА_6 усвідомлював, що основною метою діяльності терористичної організації «ЛНР» є насильницька зміна та повалення конституційного ладу, захоплення державної влади в Україні, а також зміна меж території і державного кордону України, шляхом ведення бойових дій проти Збройних Сил України та правоохоронних органів, які діють в рамках проведення Операції об`єднаннях сил, і створення незаконного державного утворення «ЛНР» в порушення порядку, встановленого ст. ст. 2, 73 Конституції України. Після вступу ОСОБА_6 до складу терористичної організації «ЛНР» він був забезпечений форменим одягом з відповідними знаками розрізнення та символікою, вогнепальною зброєю, боєприпасами і щомісячною грошовою винагородою у російських рублях. Протягом 2016-2018 років, ОСОБА_6 на тимчасово окупованій території м. Алчевська та Луганської області, користуючись незаконно захопленими у 2014 році будівлями та приміщеннями, які використовують у своїй терористичній діяльності, в тому числі й так звані оперативні співробітники терористичної групи «Алчевського МРВ МДБ ЛНР», умисно, незаконно переслідував фізичних та юридичних осіб за невиконання ними вимог учасників терористичної організації, здійснював вилучення майна, виклики та затримання громадян, їх доставку, отримував пояснення, проводив розшукові заходи, допити, з метою протидії українським органам державної і виконавчої влади, правоохоронним органам і Збройним Силам України, чим забезпечував функціонування терористичної організації «ЛНР», як псевдодержавної структури. Зокрема, в червні 2016 року ОСОБА_6 , усвідомлюючи свою злочинну діяльність, для незаконного перешкоджання професійній діяльності журналістів щодо висвітлення обставин окупації терористичною організацією «ЛНР» частини території Луганської області, у м. Алчевську здійснив незаконне затримання та доставлення в приміщення «Алчевського МРВ МДБ ЛНР» журналіста, під зміненими анкетними даними, громадянина ОСОБА_9 . Після цього, ОСОБА_6 брав участь у незаконному допиті ОСОБА_9 , а також незаконно вилучив та знищив зібрані ним журналістські матеріали. Окрім цього, 29 вересня 2018 року ОСОБА_6 , забезпечуючи функціонування терористичної організації «ЛНР», незаконно утримував у приміщенні «Алчевського МРВ МДБ ЛНР», м. Алчевськ, вул. Леніна, громадянина України ОСОБА_10 . При цьому, з метою примушування останнього надавати показання, які не відповідають дійсності, а саме, що він співпрацює зі Збройними силами України, ОСОБА_6 заподіював йому фізичний біль, фізичне та моральне страждання, шляхом нанесення побоїв, насильницьких дій і психологічного тиску. В подальшому, у період з 06 жовтня по 08 листопада 2018 року ОСОБА_6 , для злагодженості, координації дій учасників «ЛНР», умисно, спільно з іншим невстановленим представником терористичної групи «Алчевського МДБ 5 ЛНР» здійснював протиправні допити завідомо незаконно затриманого ОСОБА_10 із застосуванням відеофіксації. Окрім того, 19 листопада 2018 року ОСОБА_6 , як службова особа «Алчевського МДБ ЛНР» брав участь у проведенні «так званої» слідчої дії стосовно ОСОБА_10 , в ході якої останній мав вказати місця та об`єкти, які він нібито фотографував та в подальшому передавав Українській владі, які раніше йому вказав ОСОБА_6 , та інші невстановлені службові особи « ІНФОРМАЦІЯ_3 ». Також, на початку осені 2018 року ОСОБА_6 змушував громадянина ОСОБА_11 до конфіденційного співробітництва і діяти в інтересах терористичної групи «Алчевський міжрайонний відділ Міністерства державної безпеки Луганської народної республіки», шляхом надання останнім інформації щодо соціальних процесів та діяльності Збройних сил України на підконтрольній території України. У такий спосіб, ОСОБА_6 з травня 2016 року по листопад 2018 року, перебуваючи на тимчасово окупованій терористичною організацією «ЛНР» території Луганської області, діючи умисно, з ідеологічних та корисливих мотивів, брав і продовжує брати участь у злочинній діяльності терористичної організації «ЛНР», забезпечуючи реалізацію цілей та завдань її силового блоку у складі терористичної групи «Алчевського міжрайонного відділу Міністерства державної безпеки Луганської народної республіки».

Як вказав слідчий, 05 листопада 2021 року у кримінальному провадженні № 0000026 від 02 грудня 2020 року, складено повідомлення про підозру та, в порядку ст. ст. 111, 112, 278 КПК України, громадянину України ОСОБА_6 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України. 16 листопада 2021 року, оскільки точне місце знаходження підозрюваного ОСОБА_6 не відоме, його оголошено в розшук. Крім того, в ході досудового слідства встановлено, що ОСОБА_6 на праві приватної власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 69 кв. м, яка перейшла йому у власність відповідно до договору купівлі-продажу №1135, виданого 12 липня 2013 року, засвідченого приватним нотаріусом Алчевського міського нотаріального округу Луганської області ОСОБА_7 . Також, встановлено, що ОСОБА_6 та громадянці ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на праві спільної сумісної власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 36,4 кв. м., яка перейшла їй у спільну сумісну власність відповідно до свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 07 вересня 2006 року Головного управління економіки і ринкових відносин Алчевської міської ради. Також, слідчий вказав, що санкцією ч. 1 ст. 258-3 Кримінального кодексу України передбачено покарання з можливою конфіскацією майна, у зв`язку з цим, на думку слідчого, необхідно арештувати майно, яке перебуває у власності підозрюваного ОСОБА_6 . На даний час досудовим розслідуванням не встановлені всі особи, які сприяють ОСОБА_6 в участі у терористичній організації «ЛНР», а тому існує обґрунтована підозра вважати, що в разі повідомлення підозрюваного про наміри накласти арешт на його майно, він може його відчужити.

Оскільки слідчим не доведено необхідності розгляду клопотання без виклику особи, відповідно до вимог ч. 2 ст. 172 КПК України, тому її виклик здійснювався відповідно до вимог ч. 1 ст. 172 КПК України.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання з мотивів, наведених у ньому.

Захисник підозрюваного ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_4 заперечив щодо накладення арешту на вказане у клопотанні майно, оскільки вважає, що підстави для його арешту відсутні.

Заслухавши пояснення, розглянувши клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя приходить до таких висновків:

Слідчими слідчого відділу УСБУ в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000026 від 02 грудня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.
Згідно з ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 258-3 КК України створення терористичної групи чи терористичної організації, керівництво такою групою чи організацією або участь у ній, а так само організаційне чи інше сприяння створенню або діяльності терористичної групи чи терористичної організації, - карається позбавленням волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна або без такої.
Згідно з ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Як убачається із клопотання, 05 листопада 2021 року, у кримінальному провадженні № 0000026 від 02 грудня 2020 року, складено повідомлення про підозру та, в порядку ст. ст. 111, 112, 278 КПК України, громадянину України ОСОБА_6 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України. 16 листопада 2021 року, оскільки точне місце знаходження підозрюваного ОСОБА_6 не відоме, його оголошено в розшук.
Відповідно до ч. 1 ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.
Згідно з ч. 1 ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.
Згідно з ч. 3 ст. 111 КПК України повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи. Зміст повідомлення визначений статтею 112 КПК України.
Глава 11 регулює питання, пов`язані із викликом до слідчого, прокурора, судового виклику і приводу.
Так, у ч. 8 ст. 135 КПК України зазначено, що повістка про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, у випадку обґрунтованої неможливості вручення їй такої повістки згідно з частинами першою, другою, четвертою - сьомою цієї статті, публікується в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.
Відповідно до ст. 281 КПК України якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме або він виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України чи за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик, слідчий, прокурор оголошує розшук такого підозрюваного. До оголошення підозрюваного в розшук слідчий, прокурор зобов`язаний вжити заходів щодо встановлення його місцезнаходження.

Згідно з ч. 3 ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року (в редакції від 21 листопада 2021 року) ухилення від явки на виклик слідчого, прокурора чи судовий виклик слідчого судді, суду (неприбуття на виклик без поважної причини більш як два рази) підозрюваним, обвинуваченим, який перебуває на тимчасово окупованій території України, та оголошення його у розшук є підставою для здійснення спеціального досудового розслідування чи спеціального судового провадження в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України, з особливостями, встановленими цим Законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 297-1 КПК України у кримінальному провадженні щодо злочинів, передбачених 258-3 Кримінального кодексу України стосовно підозрюваного, крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошений у міжнародний розшук, здійснюється спеціальне досудове розслідування на підставі ухвали слідчого судді.

Незважаючи на зазначені вимоги закону, до клопотання не долучено доказів виклику підозрюваного для вручення йому повідомлення про підозру, зокрема не надано доказів публікації цього виклику в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Постанови про оголошення у розшук підозрюваного до клопотання не додано, а також не зазначено про здійснення спеціального досудового розслідування, якщо таке проводиться на підставі ухвали слідчого судді, та не надано відповідної ухвали.

До матеріалів клопотання підтвердження вручення повідомлення про підозру у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, захиснику ОСОБА_4 .

Проте, вручення повідомлення про підозру захиснику підозрюваного не свідчить про її вручення безпосередньо підозрюваному.

Доказів вручення підозрюваному ОСОБА_6 повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, відповідно до вимог, встановлених КПК України, не надано.

Матеріали клопотання не містять доказів про те, що ОСОБА_6 набув статусу підозрюваного відповідно до ч. 1 ст. 42 КПК України, зокрема таких, які б свідчили про те, що йому як особі, щодо якої складено, однак не вручено внаслідок невстановлення її місцезнаходження, повідомлення про підозру, було вжито заходів для вручення цього повідомлення про підозру у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень.

Крім того, до матеріалів клопотання не долучено жодних доказів, які б підтверджували обгрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України. Про її обгрунтованість зазначено лише в тексті клопотання, хоча відповідно п. 3 ч. 2 ст. 173 КПК України якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої статті 170 цього Кодексу (з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи) при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення.

За вказаних обставин, з урахуванням вимог ч. ч. 1, 2, 5 ст. 170, ст. 173 КПК України слідчий суддя вважає, що слідчим та прокурором не доведено підстав і мети накладення арешту на майно та відсутні підстави вважати, що такий арешт необхідний з метою конфіскації майна як виду покарання, не доведено необхідності такого арешту та наявності ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України, зокрема запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

З урахуванням наведеного, на думку слідчого судді, відсутні підстави для накладення арешту на вищевказане майно.

Керуючись ст. ст. 98, 170, 172, 173 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИЛА:

У задоволенні клопотання старшого слідчого слідчого відділу УСБУ в Тернопільській області ОСОБА_5 , погодженого з прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ та Державної прикордонної служби Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 , в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000026 від 02 грудня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, про арешт майна, відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою при оголошенні ухвали протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1