Справа № 297/1540/21
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

18.10.2021 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участі секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,
та учасників судового розгляду : прокурорки ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11-кп/4806/402/21 за апеляційною скаргою, яку подав прокурор Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИВ :
Ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області від 20 липня 2021 року обвинувальний акт за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луганськ, мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою : АДРЕСА_2 , громадянина України, з вищою освітою, непрацюючого, неодруженого, несудимого,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та мешканця АДРЕСА_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 , громадянина України, з вищою освітою, непрацюючого, неодруженого, несудимого,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Горлівка Донецької області, мешканця АДРЕСА_5 , громадянина України, з вищою освітою, непрацюючого, неодруженого, несудимого,

кожного у вчиненні передбаченого ч. 2 ст. 161 КК України кримінального правопорушення, - повернуто прокурору Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_6 для усунення виявлених недоліків протягом 10 днів після набрання ухвалою законної сили.

В ухвалі суду першої інстанції вказується на те, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не відповідає приписам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки виклад фактичних обставин кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 є ідентичними, тобто формулювання обвинувачення повністю дублюється з встановленими фактичними обставинами кримінального правопорушення, що свідчить про те, що слідчий не виклав, оскільки не встановив повністю, всі фактичні обставини кримінального правопорушення, доказування яких, відповідно до ст. 91, ч. 1 ст. 92 КПК України, є його обов`язком, що у такий спосіб істотно обмежує процесуальні права учасників судового розгляду, унеможливлює правильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, а в решті виконання завдань кримінального провадження. В ухвалі також зазначається, що дії обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 2 ст. 161 КК України, як порушення рівноправності громадян залежно від їх національної належності, тобто умисні дії, спрямовані на розпалювання національної ворожнечі та ненависті, поєднані з погрозами, і при цьому, в обвинувальному акті зазначено, що обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 діяли за попередньою змовою між собою, спланувавши свої дії та реалізуючи спільний злочинний намір, однак обставини попередньої змови між вказаними співучасниками до початку вчинення злочину, що свідчили б про спільне вчинення ними злочину, передбаченого ч. 2 ст. 161 КК України (щодо місця, часу способу, засобів вчинення злочину), в обвинувальному акті не викладені. Разом із тим, слідчий, формулюючи в обвинувальному акті обвинувачення кожному з обвинувачених не конкретизував, які саме протиправні дії вчиняли (мали вчинити) кожен з них. Крім того, в ухвалі вказується на те, що, зазначаючи в обвинувальному акті те, що ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 розповсюдили шляхом розклеювання заздалегідь заготовлених листівок формату «А4», на яких містився друкований текст «Мадярів на ножі!!! Геть з УКРАЇНСЬКОЇ землі! Даємо Вам один тиждень і почнемо труїти як щурів! СЛАВА НАЦІЇ!!! СМЕРТЬ ВОРОГАМ!!!» на вхідних воротах до житлового будинку АДРЕСА_6 , за місцем проживання ОСОБА_10 , яка працює секретарем Берегівської міської ради, а також розклеїли їх на інших парканах будинків мешканців вказаної вулиці, - слідчим не зазначено інших осіб, за місцем проживання яких було розклеєно ці листівки, хоча відповідно до змісту обвинувального акту таких було виготовлено 20. Тому суд першої інстанції вважає, що слідчим не в повному обсязі встановлено обставини кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 161 КК України. Окрім того в ухвалі зазначається, що до провадження в якості потерпілої залучено ОСОБА_10 , однак в обвинувальному акті не зазначено яку саме шкоду діями ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 завдано потерпілій ОСОБА_10 , при тому, що відповідно до змісту обвинувального акта листівки були розклеєні останніми і на парканах інших домоволодінь мешканців вулиці Рожошкерт у м. Берегове, які в обвинувальному акті слідчим взагалі не зазначені. Вищевказане, на переконання суду першої інстанції, позбавляє суд та інших учасників кримінального провадження можливості правильно зрозуміти ці обставини, зіставити їх з формулюванням обвинувачення, з`ясувати для себе чи відповідає зміст і форма кримінального провадження засаді забезпечення доведеності вини. Окрім того, судом першої інстанції встановлено, що захисниці ОСОБА_9 адвокатці ОСОБА_11 , не вручено копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, розписки адвокатки ОСОБА_11 про отримання нею вищевказаних документів до матеріалів обвинувального акта прокурором у порушення вимог ст. ст. 291, 293 КПК України, не додано, а відповідно до реєстру матеріалів досудового розслідування захисницю ОСОБА_11 було повідомлено про завершення досудового розслідування, і при цьому, із реєстру матеріалів досудового розслідування не вбачається що обвинувачений ОСОБА_9 відмовився від захисниці ОСОБА_11 , як ствердив останній у підготочому судовому засіданні або замінив її, що відповідно до положень ч. 2 ст. 54 КПК України повинно бути зафіксоване у протоколі відповідної процесуальної дії та згідно з положеннями ч. 2 ст. 109 КПК України повинно відображатися в реєстрі матеріалів досудового розслідування. Тому, суд дійшов висновку про те, що вищенаведені обставини унеможливлюють вирішення питання про затвердження угод про визнання винуватості чи призначення обвинувального акта до судового розгляду й тому повернув обвинувальний акт прокурору для усунення виявлених недоліків.

В апеляційній скарзі прокурор вказує на те, що ухвала суду першої інстанції є незаконною у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю викладених у ній висновків фактичним обставинам кримінального провадження. Зазначає, що, прийнявши рішення про повернення обвинувального акту з підстав його невідповідності вимогам ст. 291 КПК України, суд першої інстанції не прийняв жодного рішення щодо угод про визнання винуватості, які надійшли до суду разом із обвинувальним актом. Стверджує, що судом першої інстанції не встановлено жодної невідповідності обвинувального акту щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вимогам КПК України. Посилається і на те, що досудове розслідування кримінального провадження на момент направлення обвинувального акту та угоди про визнання винуватості до суду закінчено, всі можливі докази винуватості обвинувачених у вчиненні передбаченого ч. 2 ст. 161 КК України злочину зібрані, а суд першої інстанції під час підготовчого судового засідання вдався до оцінки доказів у кримінальному провадженні, хоча матеріали кримінального провадження до суду не скеровувалися. Тому, прокурор вважає, що суд першої інстанції неправомірно, з порушенням вимог КПК України, повернув обвинувальний акт прокурору, що призводить до необґрунтованого затягування розгляду кримінального провадження. Просить ухвалу скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового провадження.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, про основні доводи апеляційної скарги, пояснення учасників судового розгляду : прокурорки ОСОБА_5 , яка підтримала апеляційну скаргу, перевіривши викладені в обвинувальному акті фактичні дані кримінального правопорушення, дослідивши зібрані у кримінальному провадженні докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Апеляційна скарга розглядається за відсутності сторони захисту та потерпілої, неявка яких, з огляду на положення ст. 405 КПК України, не перешкоджає її розгляду. При цьому береться до уваги те, що вказані особи належним чином повідомлені про час та місце розгляду кримінального провадження й будь-яких заяв про відкладення розгляду апеляційної скарги на інший день та відомості про поважність причин їхньої неявки від них не надходило.
Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість судового рішення колегія суддів задовольняє з таких підстав.
Так, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України суд у підготовчому судовому засіданні має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Відповідно до ст. 291 КПК України, обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема, якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим. Обвинувальний акт має містити такі відомості: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого; анкетні відомості кожного потерпілого; прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; розмір витрат на залучення експерта; дату та місце його складання та затвердження. Обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.
Як убачається зі змісту обвинувального акту щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , такий складений та підписаний слідчим і затверджений прокурором, містить дату та місце його складання та затвердження, найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер, анкетні відомості обвинувачених та потерпілої, прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, відомості про: відсутність матеріальної шкоди, цивільного позову та обставин, які обтяжують покарання; обставини, які пом`якшують покарання щире каяття обвинувачених та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення; заходи забезпечення кримінального провадження; речові докази; відсутність підстав для застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи в цьому кримінальному провадженні; відсутність викривачів (а. к. п. 1 13).
Із матеріалів судового провадження також вбачається, що до обвинувального акту додано передбачені ч. 4 ст. 291 КПК України додатки реєстр матеріалів досудового розслідування, розписки підозрюваних та захисників про отримання копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування (а. к. п. 14 33), заяви потерпілої про те, що вона не заперечує щодо складання угоди про визнання винуватості (а. к. п. 34 36), угоду про визнання винуватості та розписки підозрюваних і захисників про отримання їх копій (а. к. п. 37 52) .
Тому, апеляційний суд вважає, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 відповідає вимогам, які визначено для такого процесуального документу, оскільки він містить всі передбачені ст. 291 КПК України відомості, у зв`язку з чим, висновки суду першої інстанції про те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, - визнаються необґрунтованими й такими, що не унеможливлюють призначення обвинувального акту до судового розгляду.
Визнаючи вищезгадані висновки суду першої інстанції необґрунтованими, апеляційний суд бере до уваги й доводи апеляційної скарги про те, що, прийнявши рішення про повернення обвинувального акту з підстав його невідповідності вимогам ст. 291 КПК України, суд першої інстанції не прийняв жодного рішення щодо угод про визнання винуватості, які надійшли до суду разом із обвинувальним актом.
Із вищезазначених підстав, апеляційний суд безпідставними й такими, що не свідчать про невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України визнає і висновки суду першої інстанції про те, що виклад фактичних обставин кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 є ідентичними, тобто формулювання обвинувачення повністю дублюється з встановленими фактичними обставинами кримінального правопорушення.
Тому, твердження суду першої інстанції про те, що слідчий не виклав, оскільки не встановив повністю, всі фактичні обставини кримінального правопорушення, доказування яких, відповідно до ст. 91, ч. 1 ст. 92 КПК України, є його обов`язком, що у такий спосіб істотно обмежує процесуальні права учасників судового розгляду, унеможливлює правильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, а в решті виконання завдань кримінального провадження, - є безпідставними.
Не погоджуючись із висновками суду першої інстанції про повернення обвинувального акту прокурору із наведених в оскаржуваній ухвалі підстав, апеляційний суд зазначає, що суд першої інстанції під час підготовчого судового засідання не вправі виходити за межі повноважень, наданих ст. 314 КПК України, оскільки оцінка доказів, доведеності або недоведеності вини обвинуваченого, а також обґрунтованості пред`явленого обвинувачення неможлива на стадії підготовчого судового засідання, так як указані питання підлягають вирішенню безпосередньо під час розгляду кримінального провадження по суті, у зв`язку з чим заслуговують на увагу й доводи апеляційної скарги про те, що досудове розслідування кримінального провадження на момент направлення обвинувального акту та угоди про визнання винуватості до суду закінчено, всі можливі докази винуватості обвинувачених у вчиненні передбаченого ч. 2 ст. 161 КК України злочину зібрані, а суд першої інстанції під час підготовчого судового засідання вдався до оцінки доказів у кримінальному провадження, хоча матеріали кримінального провадження до суду не скеровувалися.
Тому, висновки суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акту щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вимогам ст. 291 КПК України та неможливість призначення його до судового розгляду без усунення виявлених недоліків, - апеляційний суд вважає необґрунтованими та спростованими доводами апеляційної скарги та прокурором під час її розгляду апеляційним судом, що свідчить і про обґрунтованість доводів апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції неправомірно, з порушенням вимог КПК України, повернув обвинувальний акт прокурору, що призводить до необґрунтованого затягування розгляду кримінального провадження.
Із урахуванням наведеного вище, такими, що не свідчать про невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України й відповідно не дають підстав для його повернення прокурору, а також не унеможливлюють розгляд угод про визнання винуватості чи призначення обвинувального акту до судового розгляду, - апеляційний суд визнає і висновки суду першої інстанції про те, що захисниці ОСОБА_9 адвокатці ОСОБА_11 , не вручено копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, розписки адвокатки ОСОБА_11 про отримання нею вищевказаних документів до матеріалів обвинувального акта прокурором у порушення вимог ст. ст. 291, 293 КПК України, не додано, а відповідно до реєстру матеріалів досудового розслідування захисника ОСОБА_11 було повідомлено про завершення досудового розслідування, і при цьому, із реєстру матеріалів досудового розслідування не вбачається що обвинувачений ОСОБА_9 відмовився від захисниці ОСОБА_11 , як ствердив останній у підготовчому судовому засіданні або замінив її, що відповідно до положень ч. 2 ст. 54 КПК України повинно бути зафіксоване у протоколі відповідної процесуальної дії та згідно з положеннями ч. 2 ст. 109 КПК України повинно відображатися в реєстрі матеріалів досудового розслідування.
На будь-які інші порушення закону, які би давали підстави для повернення обвинувального акта в ухвалі суду не вказується й таких апеляційним судом не встановлено.
На підставі вищенаведеного, колегія суддів вважає, що повернення обвинувального акту із зазначених в ухвалі підстав, призведе до необґрунтованого затягування розгляду кримінального провадження, і як наслідок, до порушення передбачених ст. 28 КПК України розумних строків судового розгляду.
Водночас, колегія суддів звертає увагу суду першої інстанції на дотримання розумних строків розгляду кримінального провадження, що є одним з основоположних принципів кримінального провадження та гарантією швидкого, повного та неупередженого розслідування та судового розгляду кримінального провадження, який закріплений у ст. 2 КПК України, що відображає вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод щодо права кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
Про обов`язковість дотримання розумного строку розгляду кримінальних справ неодноразово наголошував та встановлював порушення і Європейський суд з прав людини (справи «Смірнова проти Росії» від 24 липня 2003 року, «Вітрук проти України» від 16 вересня 2010 року, «Юртаєв проти України» від 31 січня 2006 року та інші).
Отже, з наведеного вбачається, що судом першої інстанції порушені вимоги кримінального процесуального закону при прийнятті рішення про повернення обвинувального акта прокурору, в зв`язку із чим, оскаржувана ухвала як незаконна та необґрунтована підлягає скасуванню із призначенням нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції.
Керуючись ст. ст. 291, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу, яку подав прокурор Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_6 , задовольнити.
Ухвалу Берегівського районного суду Закарпатської області від 20 липня 2021 року, якою повернуто прокурору обвинувальний акт за ч. 2 ст. 161 КК України щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 скасувати, призначивши новий розгляд обвинувального акту в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді: