Справа № 504/1175/20
Номер провадження 1-кп/504/371/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.02.2022 року смт.Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурорів Доброславської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Доброслав Одеського району Одеської області матеріали кримінального провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеси, громадянина України, освіта середня, одруженого, має на утриманні н/л дитину 2007 р.н., учасника АТО, працюючого охоронцем УПА ТОВ «ТІС», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

- у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.125 ч.1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

06.04.2020р. біля 22 год. ОСОБА_7 , перебуваючи на узбережжі Чорного моря на території котеджного містечка «Тартус» в с.Ліски Лиманського (Одеського) району Одеської області, на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків вчинив сварку з ОСОБА_8 , яка перейшла у бійку.

В ході бійки ОСОБА_7 з метою спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , умисно завдав удар головою в область обличчя останнього, від якого ОСОБА_8 упав на землю.

Своїми умисними діями ОСОБА_7 спричинив ОСОБА_8 тілесне ушкодження у вигляді садна в лівій величній області, яке відповідно до п.2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995р.) відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Будучи допитаним у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_7 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю та пояснив, що 06.04.2020р. він разом із дружиною перебував на узбережжі Чорного моря на території котеджного містечка «Тартус» в с.Ліски Лиманського (Одеського) району Одеської області, де він ловив рибу на човні, а дружина очікувала в автомобілі. Біля 22 год., йому зателефонувала дружина та повідомила, що невідомі люди намагаються проникнути в їх автомобіль. Він одразу підійшов до автомобіля, побачив біля нього 5-6 осіб, спитав, що коїться, однак йому ніхто не відповів. Розпочалася штовханина, в ході якої він наніс удар головою в область обличчя невідомого йому чоловіка, як пізніше взнав ОСОБА_8 . Про те, що ОСОБА_8 є прикордонником йому відомо не було, він йому не називався, був одягнений у цивільний одяг. У вчиненому кримінальному правопорушенні щиро кається. Заявлені позовні вимоги не визнав, оскільки в нього немає таких грошей, вказаний інцидент вважає непорозумінням, вчинив так згаряча, бо злякався за дружину.

Крім того, винуватість ОСОБА_7 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і підтверджується доказами, дослідженими судом, а саме:

-показаннями допитаного в судовому засідання потерпілого ОСОБА_8 , про те, що на момент подій, описаних в обвинувальному акті, він перебував на посаді інспектора прикордонної служби групи дільничних інспекторів ДПС ВІПС Південний типу «В» ІНФОРМАЦІЯ_2 у званні старший прапорщик. 06.04.2020р. надійшла інформація про здійснення виходу у море (узбережжя біля с.Ліски Одеського району Одеської області), про що він доповів керівництву. Після чого була організована група та вони виїхали на місце. На узбережжі стояв легковий автомобіль «Мітсубісі», у який він світив ліхтариком. Коли підійшов ОСОБА_7 , він назвався, посвідчення не встиг показати, перебував в цивільному одязі, почалася словесна перепалка і обвинувачений наніс йому головою удар в обличчя, від якого він впав на землю. Коли він підвівся рибінспектор ОСОБА_10 почав кричати ОСОБА_7 про те, що він вдарив прикордонника. ОСОБА_7 залишив місце події, а він викликав групу реагування. Лікування і нагляд за травмою та станом його здоров`я здійснювалось у медичному пункті ІНФОРМАЦІЯ_2 за рахунок держави, тому матеріальну шкоду він не заявляє. Спричинену моральну шкоду оцінює у розмірі 100 000 грн.

-показаннями свідка ОСОБА_11 допитаного в судовому засіданні про те, що він працює на посаді головного державного інспектора відділу рибоохоронного патруля №3. 06.04.2020р. він разом із колегами прикордонниками знаходилися на узбережжі Чорного моря та складали протоколи відносно незаконного вилову риби. У подальшому на човні до берегу підійшов човен ОСОБА_7 , в ході спілкування між ним та ОСОБА_8 виник конфлікт, та агресивна поведінка з боку ОСОБА_7 , в ході якого між ними почалася штовханина. Самого моменту спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 він не бачив, однак, коли вони впали на землю, він відтягував ОСОБА_7 від ОСОБА_8 , після чого обвинувачений сів до свого автомобілю та поїхав у невідомому напрямку.

-показаннями свідка ОСОБА_12 , допитаної в судовому засіданні про те, що 06.04.2020 року вона разом зі своїм чоловіком ОСОБА_7 приїхала на автомобілі на узбережжя Чорного моря, у подальшому, її чоловік вийшов у море на човні, а вона залишилася чекати на нього у автомобілі. Через деякий час до автомобілю підійшли невідомі чоловіки, які намагалися відчинити двері автомобілю шляхом натискання на ручку. Остання злякавшись зателефонувала своєму чоловіку ОСОБА_7 та повідомила, про даний факт. У подальшому, через декілька хвилин на берег прибув ОСОБА_7 та вона почула крики. Вийшовши із автомобілю побачила як її чоловік та інший невідомий чоловік тримають один одного за куртки та штовхалися. ОСОБА_12 та ще один чоловік намагалися розняти обвинуваченого та потерпілого. У подальшому, вони розійшлися по різні сторони;

-показаннями свідка ОСОБА_13 , допитаного в судовому засіданні про те, що 06 квітня 2020 року він разом із ОСОБА_8 знаходилися на узбережжі Чорного моря та виявляли правопорушення щодо незаконного вилову риби. Він чув лише нецензурну лайку у спілкуванні між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Самого моменту спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 він не бачив, дізнався від потерпілого із його розповіді, та помітив синець під оком ОСОБА_8 ;

-протоколом прийняття від ОСОБА_8 заяви про вчинення кримінального правопорушення від 07.04.2020р.;
- актом судово-медичного дослідження (обстеження) №44 від 13.04.2020р., яким підтверджено наявність у ОСОБА_8 тілесних ушкоджень у вигляді садна в лівій виличній області, яке відповідно до п. 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995р.) відносяться до легких тілесних ушкоджень.

-висновком експерта №50 від 13.04.2020р., яким підтверджено наявність у ОСОБА_8 тілесних ушкоджень у вигляді садна в лівій виличній області, що могло виникнути 06.04.2020р. від дії тупого предмета конструктивні особливості якого не відобразилася та згідно п. 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995р.) відносяться до легких тілесних ушкоджень.

-протоколом проведення слідчого експерименту від 23.06.2020р. з відеозаписом та стенограмою до нього за участю потерпілого ОСОБА_8 , в якому останній розповів та відобразив події, які мали місце 06.04.2020р. між ним та ОСОБА_7 .

Судом було здійснено усі можливі заходи для виклику та допиту свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 однак встановити їх місцезнаходження не вдалося, у зв`язку з чим прокурор вважав можливим не проводити допит даних осіб, з врахуванням думки сторін кримінального провадження, суд вважає можливим розглянути справу у їх відсутності, на підставі наданих доказів, які були досліджені в судовому засіданні.

Оцінюючи вищевикладене, суд приходить до висновку про винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 в скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 суд кваліфікує за ст.125 ч.1 КК України, за ознаками умисного легкого тілесного ушкодження.

Призначаючи покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, обставини справи, які пом`якшують та обтяжують покарання, особу винуватого, в тому числі матеріали наданої досудової доповіді, згідно якої ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства є середніми.

Суд, зокрема, враховує особу ОСОБА_7 , те, що він раніше не судимий, на обліку у лікарів: нарколога, психіатра не перебуває, позитивно характеризується за місцем мешкання,є учасником АТО, має на утриманні н/л дитину 2007 р.н., офіційно працевлаштований, те, що він скоїв умисне кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії кримінальних проступків, відповідно до ст.12 КК України (відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень" № 321-ХІ від 03.12.2019 року, який набрав чинності 01 липня 2020 року, злочин, передбачений ч.1 ст.125 КК України віднесений до кримінальних проступків).

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , відповідно до положень ст.66 КК України, являється щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , відповідно до положень ст.67 КК України, судом не встановлено.

Прокурор Доброславської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_6 в судових дебатах просила призначити ОСОБА_7 покарання у виді 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та задовольнити позовні вимоги повністю.

Потерпілий ОСОБА_8 в судових дебатах вважав, що вина ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення доведена та просив призначити йому покарання у виді 1 року виправних робіт, а також задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

В свою чергу обвинувачений ОСОБА_7 пояснив, що щиро кається у вчиненому, вчинив так, оскільки злякався за дружину, такої суми грошей, яку просить стягнути потерпілий, в нього немає.

За таких обставин, з врахуванням вимог ст. 50 КК України, згідно з якою метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, суд вважає можливим призначити обвинуваченому покарання у виді штрафу.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 у даному кримінальному провадженні не обирався.

Стосовно цивільного позову, заявленого потерпілим ОСОБА_8 , суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно зі ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.

Потерпілий ОСОБА_8 просить суд стягнути із ОСОБА_7 завдану йому моральну шкоду в розмірі 100 000 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що своїми протиправними діями ОСОБА_7 окрім фізичної шкоди завдав йому немайнових витрат, які були спричинені моральними та фізичними стражданнями, що потягли за собою негативні зміни у його житті, негативні спогади та переживання, насторогу, тривогу, емоційні та тілесні реакції при згадуванні, важкість виконання повсякденних завдань, обов`язків, фіксованість уваги на проблемі одужання та реабілітації, переживання фізичних незручностей, відірваність від активного соціального життя, порушення сну, емоційну напругу, побоювання щодо майбутнього стану здоров`я. Протягом тижня він перебував на лікуванні, був відсутній на службі та не виконував свої службові обов`язки, а також не мав можливості перебувати у загальних місцях у зв`язку із травмою на обличчі, що приводило до значної незручності. Окрім того, оскільки він був побитий та принижений в присутності підлеглого військовослужбовця та рибінспектора, внаслідок протиправних дій ОСОБА_7 йому була заподіяна додаткова моральна шкода через становище, у якому він опинився не по своїй волі, а саме приниження його авторитету в обличчі співслужбовців та суспільності.

Вирішуючи цивільний позов потерпілого, який обвинувачений не визнав, суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Щодо визначення розміру відшкодування потерпілому моральної шкоди, то в цьому випадку суд бере до уваги роз`яснення п. п. 5, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 лютого 1995 року № 4, який зазначає, що суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості.

Розмір відшкодування моральної шкоди, на думку суду, не повинен призводити до збагачення особи.

При визначенні розміру моральної шкоди, суд враховує ступінь вини обвинуваченого, наслідки, що настали, тривалість втрати працездатності та, відповідно, тривалість лікування, поведінку потерпілого під час конфлікту, поведінку обвинуваченого після конфлікту, понесені потерпілим моральні страждання, які полягали в порушенні нормальних життєвих умов, суть позовних вимог, характер діяння особи, що заподіяла шкоду та місце, обставини заподіяння шкоди, суд вважає справедливим задовольнити заявлені вимоги про відшкодування спричиненої потерпілому моральної шкоди, в розмірі 6 000 гривень. На думку суду, саме ця сума є справедливою і співрозмірною з понесеними потерпілим моральними стражданнями.

Речових доказів та процесуальних витрат по справі немає.

Керуючись ст.ст.127, 128, 371-373, 374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_7 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу на користь держави в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що відповідає сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Цивільний позов, заявлений потерпілим ОСОБА_8 до ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 (шість тисяч) гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду через Комінтернівський районний суд Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1