Справа № 169/19/22
Провадження № 1-кп/169/40/22
ТУРІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2022 року смт Турійськ

Турійський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

законного представника

малолітньої потерпілої ОСОБА_4 - ОСОБА_5

обвинуваченої ОСОБА_6

захисника обвинуваченої

ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання обвинувальний акт у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки: с. Нуйно Камінь-Каширського району Волинської області, жительки: АДРЕСА_1 , громадянки України, з професійно-технічною освітою, непрацюючої, одруженої, має на утриманні три неповнолітні дитини, несудимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 135 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 25 жовтня 2020 року приблизно о 17 годині 00 хвилин,точного часу слідством не встановлено, свідомо приховуючи небажану вагітність від родичів та свого оточення, перебуваючи на останньому тижні вагітності, всупереч вимог Наказу Міністерства охорони здоров`я № 417 від 15 липня 2011 року «Про організацію амбулаторної акушерсько-гінекологічної допомоги в Україні», не ставши у встановленому порядку на облік по вагітності, знаходячись за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , відчувши настання пологів і маючи реальну можливість звернутися до медичного закладу за допомогою по народженню, вирішила самостійно народити дитину без надання кваліфікованої медичної допомоги. Для цього вона пройшла до вуличного туалету, що розташований на території подвір`я за вищевказаною адресою, де за відсутності інших осіб, під час фізіологічних пологів народила доношену дитину жіночої статі, вагою 3 кілограма 120 грамів, зростом 52 сантиметра, яка подавала ознаки життя, та згідносвідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 06 листопада 2020 року Ковельським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), зареєстрована як ОСОБА_4 . Після народження дитини ОСОБА_6 усвідомлювала значення своїх дій та могла керувати ними і не перебуваючи в обумовленому пологами стані, всупереч вимог частини другої статті 150 Сімейного кодексу України, згідно яких батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, виражаючи явну неповагу до права людини на життя з моменту народження, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своєї бездіяльності та той факт, що немовля перебуває у небезпечному для життя стані, позбавлене можливості вжити заходів до самозбереження, не надала необхідної допомоги новонародженій дитині за наявності можливості надати таку допомогу, та залишила новонароджену дитину у вигрібній ямі вуличного туалету при низькій температурі зовнішнього середовища і не вжила будь-яких заходів до збереження життя новонародженої дитини, після чого відразу повернулась до приміщення свого будинку і не повідомила будь-кого про пологи та народження дитини.
В той же день, через тривалий проміжок часу, дитина була знайдена батьком ОСОБА_8 з ознаками гіпотермії новонародженого та тілесними ушкодженнями у вигляді продовгуватих подряпин у ділянках мочки правого вуха, шиї та завушної раковини, садна в області грудини, гематоми по передній пахвинній лінії зліва в місці їх перетину з реберною лінією, гематоми задньої поверхні лівого плеча, синця лівого коліна, садна правої п`яти, який викликав медичну допомогу, працівники якої після приїзду госпіталізували дитину та матір до пологового будинку Ковельського міськрайонного територіального медичного об`єднання Ковельської міської ради Волинської області, де їй була надана необхідна медична допомога та догляд.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 винуватою себе в інкримінованому їй обвинуваченні визнала повністю та суду показала, що дійсно вона 25 жовтня 2020 року в туалеті, що знаходиться на подвір`ї, народила дитину без сторонньої допомоги та залишила її у вигрібній ямі. У встановленому порядку на облік по вагітності не ставала, до медичного закладу за допомогою по народженню не зверталася та про пологи і народження дитини нікого не повідомляла.
У вчиненому ОСОБА_6 щиросердно розкаялася, просила суворо її не карати, так як вона доглядає за дитиною, що народилася, та піклується про її здоров`я. Дитина проживає у повній та благополучній сім`ї.
Законний представник малолітньої потерпілої ОСОБА_4 ОСОБА_5 у своїх показаннях підтвердила факт народження її невісткою ОСОБА_6 25 жовтня 2020 року дитини ОСОБА_4 без сторонньої допомоги та залишення новонародженої дитини у вигрібній ямі вуличного туалету. Також вказала, що на сьогоднішній день обвинувачена ОСОБА_6 належним чином доглядає за цією дитиною та піклується про її здоров`я. Просила суворо не карати ОСОБА_6 та призначити останній мінімальну міру покарання, передбачену санкцією відповідної статті.
Таким чином, наведені вище показання обвинуваченої ОСОБА_6 , законного представника малолітньої потерпілої ОСОБА_4 - ОСОБА_5 є детальними, чіткими та послідовними і в повній мірі відповідають фактичним обставинам справи, які, в свою чергу, ніким з учасників судового розгляду не оспорюються.

Не маючи підстав сумніватися у добровільності позиції, а також показань обвинуваченої ОСОБА_6 , законного представника малолітньої потерпілої ОСОБА_4 - ОСОБА_5 , суд, відповідно до частини третьої статті 349 КПК України, за згодою всіх учасників судового провадження визнає недоцільним дослідження інших, окрім наведених вище, доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

Тому, всесторонньо проаналізувавши матеріали кримінального провадження та ті обставини, що були встановлені у судовому засіданні, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 135 КК України, і кваліфікує такі її дії як завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження через малолітство, якщо той, хто залишив без допомоги, зобов`язаний був піклуватися про цю особу і мав змогу надати їй допомогу, вчинені матір`ю стосовно новонародженої дитини, якщо матір не перебувала в обумовленому пологами стані.

Відповідно до вимог статті 65 КК України суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_6 суд враховує в сукупності характер і ступінь суспільної небезпеки, ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, яке, відповідно до положень статті 12 КК України, є нетяжким злочином, законний представник малолітньої потерпілої будь-яких претензій до обвинуваченої не має та просить суворо її не карати, і призначити останній мінімальну міру покарання, передбачену санкцією відповідної статті.
До пом`якшуючих покарання обставин суд відносить щире каяття обвинуваченої ОСОБА_6 у вчиненому.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_6 , не встановлено.
Крім цього, ОСОБА_6 має постійне, зареєстроване у встановленому законом порядку, місце проживання, за яким характеризується виключно позитивно, повністю визнає вину в інкримінованому їй обвинуваченні, на диспансерному обліку у лікаря - психіатра та у лікаря - нарколога не перебуває,має на утриманні три неповнолітні дитини, вперше притягається до кримінальної відповідальності, законний представник малолітньої потерпілої претензій до неї не має, просить суворо її не карати і призначити обвинуваченій мінімальне покарання, передбачене санкцією відповідної статті.
Конституційний Суд України в своєму рішенні зазначив: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права є не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного».
Справедливість покарання повинна визначатися з точки зору врахування інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, у тому числі й потерпілих.
З врахуванням наведеного, враховуючи пом`якшуючі обставини, відсутність обтяжуючих обставин, особу винної, позицію законного представника малолітньої потерпілої, яка просила суворо не карати обвинувачену та призначити їй мінімальне покарання, передбачене санкцією вказаної статті, суд вважає, що виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень в цьому випадку можливе без ізоляції її від суспільства і щодо неї слід обрати міру покарання, передбачену санкцією закону, за яким вона повинна нести кримінальну відповідальність, із застосуванням статей 75, 76 КК України, що повністю відповідає вимогам статей 50, 65 КК України, а також принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею кримінальних правопорушень.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Турійського районного суду Волинської області від 29 жовтня 2020 року, відповідно до вимог частини четвертої статті 174 КПК України слід скасувати.

Долю речових доказів у кримінальному провадженні суд вирішує у відповідності до статті 100 КПК України.

Керуючись частиною третьою статті 349, статтями 373, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 135 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк два роки.

На підставі статті 75 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування покарання з випробуванням, якщо вона протягом двох років не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки, передбачені статтею 76 КК України:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Турійського районного суду Волинської області від 29 жовтня 2020 року на майно, вилучене 26 жовтня 2020 року під час проведення огляду місця події у житловому будинку, приміщеннях господарського призначення та на території земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 :
- змиви з речовини бурого кольору, ганчірку з тканини з нашаруванням речовини бурого кольору, наволочку з нашаруванням речовини бурого кольору, штикову лопату, які визнані речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000226 від 25 жовтня 2020 року, з позбавленням права на розпорядження та користування, скасувати.

Речові докази, а саме:

-змиви з речовини бурого кольору у туалеті, вилучені на два марлеві тампони, які поміщено в два окремі паперові пакети разом з контрольними марлевими тампонами,
-ганчірку з тканини з нашаруванням речовини бурого кольору, виявлену на дровітні біля туалету, поміщену в паперовий пакет,
-наволочку з нашаруванням речовини бурого кольору, виявлену у ванній кімнаті, поміщену у паперовий пакет,
що знаходяться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Турійського відділення поліції Володимир-Волинського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області (Ковельського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Волинської області), - знищити;

-штикову лопату, держак якої упаковано папером, а металеве полотно - полімерним пакетом, яка знаходиться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Турійського відділення поліції Володимир-Волинського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області (Ковельського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області), - повернути власнику ОСОБА_8 .

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду через Турійський районний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий