Справа № 308/116/22
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

17.02.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/13/22, за апеляційною скаргою, яку подав адвокат ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06 січня 2022 року задоволено погоджене з прокурором клопотання слідчого СВ Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області лейтенанта поліції ОСОБА_7 (далі - слідчий), про продовження строку дії запобіжного заходу щодо підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тур`ї Ремети, Ужгородського району, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, тимчасово непрацюючого, неодруженого, раніше судимого,

та продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, до 09.02.2022, включно.

З матеріалів клопотання убачається, що 04 січня 2022 року, до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області звернувся слідчий з погодженим із прокурором клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 . Клопотання обґрунтовано тим, що слідчими СВ Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, відомості про яке 10.11.2021 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001547. Відповідно до клопотання, ОСОБА_6 , перебуваючи у неприязних відносинах із своєю колишньою співмешканкою ОСОБА_8 , 10.11.2021, приблизно о 01 години 30 хвилин, знаходячись біля автомобіля марки Skoda Rapid, чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , який був припаркований навпроти будинку № 21, по вул. 8-го Березня, в м. Ужгород, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи настання цих наслідків, з мотивів ревнощів, з метою умисного пошкодження чужого майна шляхом підпалу, маючи при собі каністру ємністю 4 л., із легкозаймистою речовиною, облив автомобіль, після чого за допомогою невстановленого слідством джерела запалювання, підпалив. Після підпалу автомобіля ОСОБА_6 був затриманий працівниками поліції на місці події, тим самим створив реальну загрозу для життя та здоров`я жителів будинку та завдав потерпілій матеріальну шкоду, розмір якої встановлюється. За скоєння цих дій, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, умисне пошкодження чужого майна, вчинене шляхом підпалу. У клопотанні слідчий також зазначає, що підозра ОСОБА_6 підтверджується зібраними у кримінальному проваджені доказами, що за скоєні діяння може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років, на наявність даних у підтвердження ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема те, що підозрюваний ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, знаючи та намагаючись уникнути відповідальності, може: переховуватись від органів досудового розслідування або суду; незаконно впливати на потерпілу та свідків шляхом їх залякування; перешкоджати повному і всебічному досудовому розслідуванню; вчинити інше кримінальне правопорушення, що вищевказані ризики, які були доведені і встановлені судовими рішеннями, не відпали, не зменшились і продовжують існувати. При цьому, слідчий зазначає, що ОСОБА_6 є раніше судимим за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 липня 2021 року за ч. 2 ст. 289 КК України, відповідно до якого йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік. З огляду на наведене, беручи до уваги обґрунтованість підозри, тяжкість вчинення кримінального правопорушення, слідчий вважає, що інший, більш м`який, запобіжний захід не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного, тому просить продовжити щодо підозрюваного ОСОБА_6 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Слідчий суддя, приймаючи рішення, взяв до уваги наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим, те, що ОСОБА_6 ніде не працює, раніше судимий, кримінальне правопорушення вчинив під час іспитового строку. Окрім того, слідчий суддя взяв до уваги і те, що у провадженні Ужгородського міськрайонного суду знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 189 та ч. 1 ст. 289 КК України, що органом досудового розслідування доведено, що ризики, визначені ст. 177 КПК України не зменшилися і продовжують надалі існувати. Під час розгляду клопотання прокурором зазначено обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме те, що у кримінальному провадженні наразі необхідно провести низку слідчих та процесуальних дій. Відтак, слідчий суддя дійшов висновку про доцільність продовження підозрюваному ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у межах строку досудового слідства.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_6 , адвокат ОСОБА_5 , вважає оскаржувану ухвалу слідчого судді необґрунтованою, незаконною, такою, що підлягає скасуванню. Стверджує, що ні слідчим, ні прокурором не надано жодних доказів, які би підтверджували існування хоча б одного ризику передбаченого ст. 177 КПК України, які зазначені у клопотанні, прокурором під час судового розгляду не було спростовано ні одного зауваження сторони захисту. Звертає увагу на те, що слідчий суддя, ухвалюючи судове рішення, залишив поза увагою наявність позицій Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), які ставлять сторону обвинувачення у положення, коли необхідно дійсно доводити ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а не констатувати їх. Апелянт просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою клопотання органу досудового розслідування задовольнити частково та обрати відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з покладенням обов`язку не залишати місце фактичного проживання з 22:00 год до 06:00 год для можливості працювати та утримувати родину.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.
Апеляційна скарга розглядається за відсутності прокурора, підозрюваного та захисника, неявка яких, з огляду на положення ст. 405 КПК України, не перешкоджає її розгляду. При цьому, береться до уваги, що: вказані особи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги; даних про поважність причин неявки чи заяви про відкладення розгляду апеляційної скарги на інший день прокурор не подавав; сторона захисту не заявляла клопотання про бажання підозрюваного брати участь у розгляді апеляційної скарги; апеляційним судом не визнавалась обов`язковість явки прокурора, підозрюваного та захисника на розгляд апеляційної скарги.
Апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість судового рішення задоволенню не підлягають з таких підстав.
Так, відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.
Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду.
Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:
1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;
2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
Колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді місцевого суду про те, що клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування й відповідає вимогам ст. ст. 177, 183, 184, 199 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.
З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання убачається, що у розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою брали участь як підозрюваний ОСОБА_6 , так і його захисник адвокат ОСОБА_9 , що свідчить про дотримання слідчим суддею і вимог передбачених ст. 193 КПК України.
Обґрунтованим є й висновок слідчого судді про те, що надані органом досудового розслідування докази доводять обставини, що свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України кримінального правопорушення. Указаний висновок підтверджується приєднаними до клопотання матеріалами (доказами), зокрема: протоколом огляду місця події від 10.11.2021 за адресою: м. Ужгород, вул. 8-го Березня, 21; протоколом огляду місця події від 10.11.2021 за адресою: АДРЕСА_2 ; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_8 від 10.11.2021; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками потерпілій ОСОБА_8 від 10.11.2021; висновком експерта № СЕ-19/107-21/9729 від 19.11.2021; протоколом затримання особи ОСОБА_6 від 10.11.2021 та іншими матеріалами, копії яких додані слідчим до клопотання, на підставі яких слідчий виніс повідомлення ОСОБА_6 про підозру. Погоджуючись з указаним висновком, колегія суддів також бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п. 32, Series A, N 182). При цьому, колегія суддів доходить висновку про те, що додані до клопотання матеріали (докази) підтверджують обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні ним кримінального правопорушення, а також підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг учинити вищевказане кримінальне правопорушення. Разом із тим, колегія суддів зазначає, що висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень.
Обґрунтованим, на думку колегії суддів, є й висновок слідчого судді про існування передбачених п. п. 1, 3-5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків. Погоджуючись із указаним висновком, колегія суддів вважає, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, характер та обставини, за яких таке мало місце, у своїй сукупності з тяжкістю кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється (тяжкий злочин, за який може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років), та даними про особу підозрюваного ( ОСОБА_6 раніше судимий, не працює, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення під час іспитового строку, у провадженні Ужгородського міськрайонного суду щодо ОСОБА_6 перебуває кримінальне провадження за ч. 3 ст. 189 та ч. 1 ст. 289 КК України) повністю підтверджують наявність ризиків переховування від органу досудового розслідування та суду, незаконного впливу на потерпілу чи свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, вчинення іншого кримінального правопорушення, та відповідно й висновок слідчого судді у цій частині. При цьому колегія суддів зазначає, що інкриміноване ОСОБА_6 діяння скоєно 10.11.2021, у строк, що не перевищує 4 місяці після постановлення щодо нього 16 липня 2021 року Ужгородським місьрайонним судом вироку за ч. 2 ст. 289 КК України, відповідно до якого йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік, що слідчим суддею обґрунтовано взято до уваги і те, що у провадженні Ужгородського міськрайонного суду знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 189 та ч. 1 ст. 289 КК України.
З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що ОСОБА_6 є особою, схильною до вчинення кримінальних правопорушень,може вчинити нове кримінальне правопорушення чи продовжити те, у скоєнні якого підозрюється..
З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання також убачається, що прокурор під час розгляду клопотання посилався на вищенаведені обставини, і що слідчим суддею таким дана належна оцінка.
Доводи апелянта про те, що ні слідчим, ні прокурором не надано жодних доказів, які би підтверджували існування хоча б одного ризику, передбаченого ст. 177 КПК України, які зазначені у клопотанні, а прокурором під час судового розгляду не було спростовано ні одного зауваження сторони захисту, - апеляційний суд відхиляє як такі, що спростовуються наведеним вище та у свою чергу жодним чином не спростовують вказаного висновку слідчого судді.
Із цих підстав, як безпідставні й такі, що не впливають на висновки слідчого судді про доведеність органом досудового розслідування вищезазначених ризиків, апеляційний суд визнає і доводи апеляційної скарги про те, що слідчий суддя залишив поза увагою наявність позицій Європейського суду з прав людини, які ставлять сторону обвинувачення у положення, коли необхідно дійсно доводити ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а не констатувати їх.
На які-небудь інші доводи в обґрунтування незаконності судового рішення в апеляційній скарзі не вказується.
Відомостей про те, що встановлені ризики, передбачені п. п. 1, 3-5 ч. 1 ст. 177 КПК України перестали існувати чи зменшилися в матеріалах судового провадження немає і на такі сторона захисту не вказує.
Апеляційний суд вважає, що продовження ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобігання настанню передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, у зв`язку з чим, обґрунтованим і належним чином умотивованим вважає і висновок суду першої інстанції про те, що інші, більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не будуть достатніми для запобігання встановленим у кримінальному провадженні ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, а також дієвості кримінального провадження.
Тому, доводи апеляційної скарги про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, колегія суддів також відхиляє.
Колегія суддів також вважає,що слідчим суддею обґрунтовано взяті до уваги і доводи сторони обвинувачення про те, що завершити досудове розслідування у встановлений строк тримання підозрюваного під вартою у кримінальному провадженні не видається можливим.
З огляду на наведене, колегія суддів доходить висновку про те, що слідчим суддею, з урахуванням того, що постановою керівника Ужгородської окружної прокуратури строк досудового розслідування продовжено до трьох місяців, а також із урахуванням вимог ч. 1 ст. 197 КПК України, продовжено підозрюваному ОСОБА_6 строк тримання під вартою саме у межах строку досудового розслідування - до 09.02.2022.
Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.
Узагальнюючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга, доводи якої не знайшли свого підтвердження і не впливають на висновки суду першої інстанції, не може бути задоволена, а ухвалу суду першої інстанції, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, як законну та обґрунтовану, необхідно залишити без зміни.
Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли істотно вплинути на висновки суду першої інстанції чи спростувати їх, і на такі сторона захисту, не вказує; що на момент розгляду апеляційної скарги сплив строк дії оскаржуваної ухвали, що свідчить про те, що така втратила чинність у часі.

Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 194, 199, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд.
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу, яку подав адвокат ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06 січня 2022 року, якою задоволено погоджене з прокурором клопотання слідчого та продовжено щодо підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України ОСОБА_6 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, до 09.02.2022, включно, - залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: