КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Категорія: ст. 199 КПК України Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 18 серпня 2021 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 18 серпня 2021 року задоволено клопотання слідчого слідчого управління ГУНП у м. Києві ОСОБА_9 , погоджене прокурором Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_10 та продовжено строк тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування, до 27 вересня 2021 року включно, без визначення розміру застави, щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рубіжне, Луганської області, українця, громадянина України, одруженого, працюючого на посаді генерального директора у ТОВ «ЧОП АВГУСТ», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст.146 КК України.
Приймаючи рішення, слідчий суддя врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним інкримінованих кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу підозрюваного, та прийшов до висновку про продовження щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого та застосувати стосовно підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобово домашнього арешту, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник зазначає про відсутність у даному кримінальному провадженні обгрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_8 інкримінованих кримінальних правопорушень та відсутність доказів, які б свідчили про причетність підозрюваного до вчинення інкримінованих злочинів. Захисник стверджує про відсутність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України та відсутність мотивування неможливості застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

Далі в апеляційній скарзі апелянт зазначає про наявність у підозрюваного соціальних зв`язків, а саме те, що підозрюваний ОСОБА_8 раніше не судимий, співпрацює зі слідством, добровільно надав мобільний телефон для огляду, одружений, з 2000 року проживає у м. Києві, має постійне місце проживання, на його утриманні перебувають матір та батьки дружини. Захисник стверджує, що слідчим суддею не досліджувались долучені до клопотання матеріали та додає про відсутність підстав для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та підозрюваного, які підтримали подану апеляційну скаргу і просили її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, дослідивши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
У відповідності до ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Згідно з ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Європейський суд з прав людини підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є: забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків; запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, ризикам, зазначеним у клопотанні.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
За результатами апеляційного перегляду ухвали слідчого судді місцевого суду встановлено, що зазначені вимоги КПК України слідчим суддею належно дотримані.
Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні відділу розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи слідчого управління Головного управління Національної поліції у місті Києві перебувають матеріали кримінального провадження №0000515, відомості про яке 25.03.2021 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 146 КК України.
27.03.2021 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 146 КК України.
28.03.2021 ОСОБА_8 повідомлено про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 146 КК України.
29.03.2021 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва до підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 25.05.2021 включно.
18.05.2021 постановою заступника керівника Київської міської прокуратури строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців.
21.05.2021 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва до підозрюваного ОСОБА_8 продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
22.06.2021 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва у кримінальному провадженні №0000515 від 25.03.2021 продовжено строк досудового розслідування до п`яти місяців, тобто до 27.08.2021.
22.06.2021 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва до підозрюваного ОСОБА_8 продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 20.08.2021 включно.
17.08.2021 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено до шести місяців.
13.08.2021 слідчий слідчого управління ГУНП у м. Києві ОСОБА_9 , за погодженням із прокурором Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_10 , звернулась до слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва з клопотанням про продовження щодо ОСОБА_8 строку тримання під вартою.

18 серпня 2021 року ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва задоволено дане клопотання та продовжено щодо ОСОБА_8 строк тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування, до 27 вересня 2021 року включно, без визначення розміру застави.

Під час розгляду клопотання про продовження щодо ОСОБА_8 строку тримання під вартою, слідчий суддя правильно встановив, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про достатність підстав вважати обґрунтованою підозру ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.
Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Відповідно до практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.
Слід зазначити й про те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).
Як вбачається з ухвали слідчого судді та журналу судового засідання, на основі наданих стороною обвинувачення матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, детальний перелік яких міститься в клопотанні слідчого.
Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду справи по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_8 до вчинення злочинів, підозра у яких йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, з чим погоджується і колегія суддів.
Зважаючи на це, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_8 чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив.
Твердження захисника про відсутність у даному кримінальному провадженні обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним інкримінованих кримінальних правопорушень, через відсутність доказів, які б свідчили про причетність підозрюваного ОСОБА_8 до вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень, не знайшли свого підтвердження, оскільки, на переконання колегії суддів, обґрунтованість підозри доведена доданими до клопотання матеріалами, з яких вбачається, що об`єктивний неупереджений спостерігач міг би зробити висновок про можливе вчинення підозрюваним інкримінованих йому кримінальних правопорушень. Такі дані містяться зокрема у протоколі огляду місця події від 25.03.2021, протоколі обшуку, протоколі перегляду відеозапису від 27.03.2021, протоколах проведення слідчого експерименту від 06.07.2021, протоколі додаткового допиту свідка ОСОБА_11 від 11.06.2021, протоколі додаткового допиту свідка ОСОБА_12 від 15.06.2021, протоколі додаткового допиту свідка ОСОБА_13 від 15.06.2021, протоколі допиту свідка ОСОБА_14 від 17.06.2021, протоколі допиту свідка ОСОБА_15 від 24.06.2021, протоколах допиту свідка ОСОБА_16 від 02.07.2021, протоколі допиту свідка ОСОБА_17 від 28.03.2021, протоколі допиту підозрюваного ОСОБА_18 від 13.04.2021, протоколі допиту підозрюваного ОСОБА_19 від 27.03.2021, протоколі допиту підозрюваного ОСОБА_20 від 27.03.2021, протоколі допиту свідка ОСОБА_12 від 26.03.2021, протоколі допиту свідка ОСОБА_11 від 27.03.2021, протоколі огляду предметів від 27.03.2021, протоколах пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 27.03.2021.

Враховуючи надані стороною обвинувачення докази на підтвердження у даному кримінальному провадженні обгрунтованої підозри, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про її наявність.
Перевіряючи доводи клопотання на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.
В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).
Як встановлено слідчим суддею, органом досудового розслідування підозрюваному інкримінованокримінальні правопорушення, передбачені п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст.146 КК України.

У відповідності до клопотання органу досудового розслідування, доведеність наявності ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного підтверджується наступним.
Наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, підтверджується тим, що у разі доведення вини підозрюваного, розуміючи його невідворотність та усвідомлюючи тяжкість інкримінованих кримінальних правопорушень і можливу міру покарання, може здійснювати спроби переховуватися від органу досудового розслідування та суду. Крім того, вказаний ризик, як вказує ініціатор клопотання, підтверджується тим, що ОСОБА_8 25.03.2021 після ймовірно вчинених кримінальних правопорушень покинув місце події, не повідомив про це правоохоронні органи та про можливих причетних до цього осіб.
Наявність ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, підтверджується тим, що, в ході досудового розслідування даного кримінального провадження, проведення слідчих (розшукових) дій, спрямованих на всебічне та повне встановлення обставин кримінальних правопорушень, повного кола причетних до цього осіб, а також вжиття розшукових заходів, які націлені на встановлення та вилучення всіх знарядь злочинів та інших речових доказів, які можуть містити на собі відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, підозрюваний ОСОБА_8 , перебуваючи на волі, зможе їх знищити, спотворити або приховати.
Наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, підтверджується тим, що, перебуваючи на волі, підозрюваний ОСОБА_8 , з метою зміни показань або безпідставної відмови від них, може незаконно впливати на інших підозрюваних (які на теперішній час не встановлені), потерпілих та свідків, шляхом тиску, підбурювання, вмовляння, залякування чи підкупу, що буде перешкоджанням здійсненню об`єктивного досудового розслідування.
Наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_8 може вчинити інші кримінальні правопорушення.
На підставі викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваного, в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність стороною обвинувачення у клопотанні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні.
Таким чином відсутні підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи будуть адекватними заходами у даному кримінальному провадженні, тому колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо необхідності задовольнити клопотання слідчого, оскільки стороною обвинувачення в повному обсязі доведено суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_8 на свободу, а тому доводи апеляційної скарги захисника стосовно недоведеності неможливості застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, слід визнати непереконливими.

Доводи адвоката щодо недоведеності стороною обвинувачення ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного містять лише посилання на незгоду з наданими стороною обвинувачення матеріалами, а тому їх слід визнати непереконливими, оскільки відповідно до вимог ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати суду докази обставин, на які вони посилаються, проте стороною захисту у судовому засіданні не надано будь-яких доказів, які б спростовували висновки слідчого щодо наявності ризиків, з огляду на документи долучені до клопотання.
В сукупності із вищенаведеними обставинами для вирішення справи у відповідності до вимог закону, слідчий суддя врахував дані, які характеризують особу підозрюваного ОСОБА_8 та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України.
Посилання адвоката на наявність у підозрюваного соціальних зв`язків, а саме те, що підозрюваний ОСОБА_8 раніше не судимий, співпрацює зі слідством, добровільно надав мобільний телефон для огляду, одружений, з 2000 проживає у м. Києві, має постійне місце проживання, на його утриманні перебувають матір та батьки дружини, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки дані обставини були предметом дослідження слідчого судді, у відповідності до вимог ст. 178 КПК України та не спростовують висновків слідчого судді про ризики неналежної процесуальної поведінки.
Твердження адвоката про те, що слідчим суддею не досліджувались долучені до клопотання матеріали, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи апеляційним судом, з огляду на відомості, що містяться в журналі судового засідання (а.с. 157-162).
Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя при розгляді даного клопотання повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та його продовження, врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним інкримінованих кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу підозрюваного, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення, у зв`язку із чим твердження захисника про відсутність підстав для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слід визнати непереконливими.

За таких обставин, ухвала слідчого судді, відповідно до вимог ст. 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, про що йде мова в апеляційній скарзі захисника, колегія суддів не вбачає.
Істотних порушень вимог КПК України при постановленні ухвали слідчим суддею, не встановлено.
Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183, 194, 196, 199, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 18 серпня 2021 року, якою задоволено клопотання слідчого слідчого управління ГУНП у м. Києві ОСОБА_9 та продовжено щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування, до 27 вересня 2021 року, включно, без визначення розміру застави, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

____________________ _______________________ ______________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4