Справа №642/3806/19
Провадження №1-кп/639/68/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2022 року м. Харків

Колегія суддів Жовтневого районного суду м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

захисників ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному 21.08.2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №00004668 за обвинуваченням:

ОСОБА_6 у вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 122, ч.5 ст. 186 КК України;

ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.5 ст. 186 КК України;

ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:
Під час судового засідання прокурор ОСОБА_5 заявив клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_17 , ОСОБА_9 , з огляду на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме перебуваючи на свободі обвинувачені можуть переховуватись від суду, можуть вчинити інше кримінальне правопорушення, можуть незаконно впливати на потерпілих, свідків, іншого обвинуваченого у цьому ж кримінальному провадженні, у зв`язку із чим менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених, не зможуть забезпечити виконання покладених на них процесуальних обов`язків та запобігти зазначеним ризикам.

Захисники адвокати ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 заперечували проти задоволення клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просили змінити запобіжний захід відносно обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 з тримання під вартою на більш м`який не пов`язаний з позбавленням волі, оскільки обвинувачені тримаються під вартою більше ніж 3-ох років, останні мають стійкі соціальні зв`язки, позитивно характеризувалися за місцем проживання, стороною обвинувачення не доведено реальне існування ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України та прокурором жодним чином не доведено неможливості застосування до обвинувачених більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних з позбавленням волі.

Обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_18 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 підтримали думку своїх захисників.

Колегія суддів, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи в частині заявлених клопотань, приходить до наступних висновків.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За змістом ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.
Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Згідно з п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.
Судовим розглядом встановлено, що ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 16.11.2021 року обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_19 , ОСОБА_9 , було продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, при цьому були враховані ризики, передбачені п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 122, ч.5 ст. 186 КК України, останній з яких є особливо тяжким злочином, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 8 до 13 років з конфіскацією майна.

ОСОБА_18 , ОСОБА_9 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 186 КК України, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 8 до 13 років з конфіскацією майна.

При вирішенні клопотання прокурора та сторони захисту колегія суддів враховує існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_20 , ОСОБА_9 , перебуваючи на свободі:

- можуть переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду, оскільки злочин, який інкримінується ОСОБА_6 , ОСОБА_19 , ОСОБА_9 згідно вимог ч.6 ст.12 КК України є особливо тяжким у сфері злочинів проти власності. ОСОБА_6 , ОСОБА_18 , ОСОБА_9 обвинувачуються у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчинене із погрозою застосування насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинене повторно, організованою групою. Таким чином, вказані обставини свідчать про підвищену суспільну небезпечність обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та можуть спонукати останніх до переховування від органу досудового розслідування, з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення особливо тяжкого злочину, санкція якого передбачає міру покарання, пов`язану виключно з позбавленням волі строком від 8 до 13 років з конфіскацією майна;

- можуть незаконно впливати на потерпілих, свідків, інших обвинувачених у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки наразі триває судовий розгляд, всі потерпілі та свідки обвинувачення ще не допитані, що не виключає можливості обвинувачених їх схилити до зміни раніше наданих показів;

- враховуючи дані про особу обвинувачених, обставини інкримінованих кримінальних правопорушень, що свідчить про наявність злочинних намірів і схильність обвинувачених до подальшого вчинення кримінальних правопорушень, можуть вчинити інше кримінальне правопорушення.

Оцінюючи в сукупності обставини, які визначені ст.178 КПК України, колегією суддів враховується: 1) вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченими ОСОБА_6 , ОСОБА_21 , ОСОБА_9 кримінальних правопорушень; 2) тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим у разі визнання їх винними у вчиненні кримінальних правопорушень, 3) вік та стан здоров`я обвинувачених, які тяжких захворювань чи інвалідності не мають; 4) дані про особу обвинувачених та їх репутацію, які ніде не працюють, не мають стійких соціальних зв`язків та офіційних джерел отримання прибутку, а тому застосування менш суворих запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання вищевказаним ризикам, у зв`язку із чим з метою забезпечення виконання обвинуваченими покладених на них обов`язків, колегія суддів приходить до висновку про необхідність продовження дії у відношенні обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_17 , ОСОБА_9 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 12 березня 2022 року, у зв`язку із чим клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Разом з цим, як зазначив Європейський Суд з прав людини в п.60 рішення по справі «Єлоєв проти України» від 06 листопада 2008 року (заява № 17283/02) , згідно з п.3 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання під вартою. Також, за усталеною практикою ЄСПЛ тримання під вартою не має перетворюватися на відбуття покарання, оскільки такий стан речей підриватиме принцип презумпції невинуватості, що випливає зі ст.6 Конвенції.
Частиною четвертою статті 183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; щодо злочину, який спричинив загибель людини.
Однак, вказана норма права не містить прямої заборони щодо визначення застави у вищевказаних справах. При цьому суд повинен зі сплином часу додатково оцінювати ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.
За правилами ч.4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Пунктом 2 ч.5 ст. 182 КПК України передбачено, що розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, визначається у межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а у виключних випадках застава може бути визначена у розмірі, що перевищує триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Таким чином, враховуючи практику ЄСПЛ, характер і обставини інкримінованих обвинуваченим діянь та наявність встановлених у судовому засіданні ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, приймаючи до уваги особу обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та, беручи до уваги, що судовий розгляд даного кримінального провадження триває з листопада 2019 року, проте, зважаючи на його обсяг та складність, кількість учасників судового процесу, судовий розгляд на даний час не закінчено, водночас обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_18 , ОСОБА_9 тривалий час утримуються під вартою, а саме з грудня 2018 року, колегія суддів вважає за можливе одночасно визначити заставу як альтернативний запобіжний захід у межах, визначених п.2 ч. 5 ст. 182 КПК України, а саме - 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлених станом на 01 січня поточного року, що становить у національній грошовій одиниці 372 150,00 гривень, оскільки внесення застави саме в такому розмірі зможе гарантувати виконання обвинученими покладених на них обов`язків.
Окрім цього, застосовуючи стосовно обвинувачених альтернативний запобіжний захід у виді застави, яка може бути внесена як самими обвинуваченими, так і заставодавцем у будь-який момент протягом дії вказаної ухвали суду, колегія суддів вважає за необхідне покласти на кожного з обвинувачених обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України.
Керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 194, 197, 331, 369 372, 376, 392 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Клопотання прокурора - задовольнити частково.

Клопотання захисників ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 про зміну запобіжного заходу відносно обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 з тримання під вартою на більш м`який не пов`язаний з позбавленням волі задовольнити частково.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні обвинувачених ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор», на 60 днів, тобто до 12 березня 2022 року включно.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України одночасно, визначити обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_19 , ОСОБА_9 розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обов`язків, визначених КПК України у межах 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто в сумі 372 150,00 (триста сімдесят дві тисячі сто п`ятдесят) грн. кожному з них, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок суду.
Обвинувачені або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали або у разі продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Покласти на обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у разі внесення застави наступні обов`язки:
- прибувати за викликом до суду за першою вимогою;
- не залишати межі м. Харкова, без дозволу суду;
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;
- здати на зберігання до органу досудового розслідування свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
- утриматися від спілкування з потерпілими та свідками обвинувачення по даному кримінальному провадженні відповідно до Реєстру матеріалів досудового розслідування.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_18 , ОСОБА_9 вважатимуться такими, до яких по даному кримінальному провадженню застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Копію ухвали направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення ДУ «Харківський слідчий ізолятор».

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особами, що перебувають під вартою - у той же строк з дня отримання копії судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3