ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11сс/818/1840/21 Головуючий 1ї інстанції: ОСОБА_1
Справа № 610/1740/19 (пров.1кс/610/645/2021) Доповідач ОСОБА_2
Категорія : на постанову про закриття кр.провадження
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 листопада 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,
секретаря - ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Балаклійського районного суду Харківської області від 6 вересня 2021 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову дізнавача СД Відділу поліції № 1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області ОСОБА_7 від 18.08.2021 про закриття кримінального провадження № 0000572, -

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Балаклійського районного суду Харківської області від 6 вересня 2021 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову дізнавача СД Відділу поліції № 1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області ОСОБА_7 від 18.08.2021 про закриття кримінального провадження № 0000572.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на незаконність судового рішення, оскільки судом не було взято до уваги тяжкість нанесених йому тілесних ушкоджень та визнання ОСОБА_8 в тому, що він застосовував відносно нього засоби фізичного впливу, що підтверджується довідкою Балаклійської ЦЛ щодо нанесення йому тілесних ушкоджень а саме : гематома під очами та в зоні потилиці, та відкритий перелом носу. Про це все він неодноразово вказував слідчому, проте отримував відмови у допиті його в якості потерпілого, у зв`язку з чим, вважає постанову незаконною, просить її скасувати та зобов`язати слідчого СД Відділу поліції № 1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області відкрити провадження за фактом нанесення йому тілесних ушкоджень.
Прокурор в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю.
ОСОБА_6 , згідно відомостей, отриманих з ДУ «Харківський слідчий ізолятор», вибув зі слідчого ізолятору та був направлений для виконання покарання, у зв`язку з чим, для проведення судового засідання в режимі відеоконференції, за його заявою, не з`явився.

Враховуючи вищевикладене, а також вимоги ч. 2 ст. 422 та ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів постановила рішення щодо проведення апеляційного перегляду ухвали слідчого судді за відсутності прокурора та заявника, беручи до уваги, що вони були повідомлені належним чином, а також враховуючи стислі строки розгляду скарг на ухвали слідчого судді, оскільки неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду.

На підставі ч.4 ст.107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про можливість проведення розгляду без участі сторін та без фіксування судового засідання технічними засобами.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали судового та кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає її такою, що не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, 16.08.2021 року ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Балаклійського районного суду Харківської області зі скаргою в порядку с. 303 КПК на постанову дізнавача СД Відділу поліції № 1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області ОСОБА_7 від 18.08.2021 про закриття кримінального провадження № 0000572, в якій просив скасувати зазначену постанову слідчого від та зобов`язати слідчого допитати його в якості потерпілого.
В обґрунтування вимог скарги посилався на те, що слідчим не було дотримано всіх вимог закону та винесено передчасну постанову на підставі неповного розслідування всіх обставин справи. Не взято до уваги, що йому були нанесені тілесні ушкодження, про що він неодноразово вказував слідчому, проте отримував відмови у допиті його в якості потерпілого.
Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_6 , слідчий суддя мотивував таке рішення тим, що постанова слідчого відповідає вимогам повноти та ст.2, чч.1,2 ст.9, стст.91-94, ч.1 ст.284 КПК України, оскільки під час досудового розслідування було встановлено фактичні обставини, які мають істотне значення для кримінального провадження та встановлена відсутність в діянні ОСОБА_9 складу кримінального правопорушення, а тому відсутні підстави для скасування постанови про закриття кримінального провадження.
З таким висновком ухвали слідчого судді погоджується і колегія суддів.
Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необгрунтованому процесуальному примусу, і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Статтею 283 КПК України визначені форми закінчення досудового розслідування: закриття кримінального провадження; звернення до суду з клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності чи з обвинувальним актом, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

В той же час КПК України визначає можливість прийняття такого рішення лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки слідчим показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності та при умові, що жодній особі не повідомлялося про підозру.
Розглядаючи скаргу на постанову про закриття кримінального провадження, слідчий суддя повинен на підставі пояснень заявника, слідчого (прокурора) та матеріалів кримінального провадження встановити, чи вжив слідчий всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об`єктивного дослідження як обставин зазначених в заяві про скоєння кримінального правопорушення, так і обставин встановлених ним в кримінальному провадженні, і чи наявні, передбачені ст. 284 КПК України, підстави для його закриття.
Як вбачається з системного аналізу наданих матеріалів кримінального провадження, дізнавачем сектору дізнання Відділу поліції № 1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області ОСОБА_7 , провадження у справі закрите 18.08.2021 р. на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України у зв`язку з встановленням відсутності в діях ОСОБА_9 ознак складу кримінального правопорушення - проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, з тих підстав, що прямого умислу на спричинення ОСОБА_6 легких тілесних ушкоджень у нього не було, оскільки останній вживав заходи необхідної оборони та не перевищив їх.
Як встановлено слідством, 08.06.2019 близько 22:00 за адресою: АДРЕСА_1 . в приміщенні гаражу, в ході сварки між ОСОБА_6 . ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 які перебували в стані алкогольного сп`яніння, на груші раптово виниклих неприязних відносин у ОСОБА_6 , який раніше вчинив умисне вбивство, виник умисел па протиправне заподіяння смерті ОСОБА_9 . Реалізуючи свій злочинний умисел. ОСОБА_6 взяв на кухні за адресою: АДРЕСА_2 . кухонний ніж, який забрав у нього свідок ОСОБА_10 , а потім взяв інший ніж, з яким забіг до приміщення вищевказаного гаражу та умисно завдав ОСОБА_9 , який знаходився в сидячому положенні, один удар ножем в область ключиці зліва та один удар в область живота, тобто в знаходження життєво - важливих органів, чим спричинив згідно висновку експерта № 12-14 268-БЛ 19 від 12.06.2019 колото різану рану в проекції лівої ключиці, яка відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинила за собою короткочасний розлад здоров`я. Натомість, ОСОБА_9 в цей час, захищаючі своє життя та здоров`я від протиправних посягань ОСОБА_6 , наніс йому один удар кулаком в область носу. При цьому, ОСОБА_6 виконав всі дії, які вважав за необхідне, але не довів свій точніший умисел, спрямований на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_9 до кінця, з незалежних від його волі обставин та у зв`язку з наданням потерпілому ОСОБА_9 своєчасної кваліфікованої медичної допомоги. За вказані дії у відношенні ОСОБА_6 було направлено обвинувальний акт в межах досудового розслідування внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 09.06.2019 за № 0000562 кваліфікованого за ч.2 ст. 15. п.3. ч.2 ст. 115 КК України (а.с.21-24).
09.06.2019 до Відділу поліції № 1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області надійшла заява ОСОБА_6 про спричинення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_9 .
Враховуючи вищевикладені обставини, слідчий вважав, що можливо ОСОБА_9 , наніс ОСОБА_6 один удар в область носу, однак враховуючи те, за яких обставин ОСОБА_9 був нанесений удар в обличчя ОСОБА_6 , дане діяння неспівпідставне тим тілесним ушкодженням, які ОСОБА_9 сам отримав від ОСОБА_6 яке є проникаючим пораненням в область живота, що є небезпечним для життя в момент заподіяння.
У зв`язку з чим, слідчий дійшов висновку, що ОСОБА_11 , намагався захистити своє життя і здоров`я, не перевищивши при цьому необхідну оборону.
Виходячи з положень ст.125 КК України, в частині 1 зазначеної статті кримінального кодексу, встановлюється відповідальність за легке тілесне ушкодження, яке виразилося в порушенні анатомічної цілості тканин, органів та їх функцій, але не спричинило короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності. До них Правила відносять такі ушкодження, що мали незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більш як шість днів.
При цьому, суб`єктивна сторона кримінального правопорушення (проступку), що розглядається, характеризується тільки умисною виною. Відповідальність за ст. 125 КК України настає і у тих випадках, коли умисел винного був спрямований на заподіяння невизначеної шкоди здоров`ю і фактично було заподіяно легке тілесне ушкодження. Заподіяння легкого тілесного ушкодження внаслідок необережної вини не є караним за ст. 125 КК України. Разом з тим, слід зазначити, що заподіяння легкого тілесного ушкодження у стані сильного душевного хвилювання або у разі перевищення меж необхідної оборони або заходів, необхідних для затримання злочинця, не тягне за собою кримінальної відповідальності.
Суб`єктом цього злочину є осудна особа, якій виповнилося 16 років.
Відповідно до ч. 2 ст. 125 КК України обставинами, що обтяжують кримінальну відповідальність, є заподіяння легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну стійку втрату працездатності.
Згідно з п. 2.3 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затвердженого Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17 січня 1995 р. №6, короткочасним належить вважати розлад здоров`я тривалістю понад шість днів, але не більше ніж 21 день (три тижні). Під незначною стійкою втратою працездатності слід розуміти втрату загальної працездатності до 10 відсотків.
Як випливає із статті 125 КК України, обов`язковою ознакою складу кримінального правопорушення (проступку), є умисне заподіяння легкого тілесного ушкодження, яке виразилося в порушенні анатомічної цілості тканин, органів та їх функцій, але не спричинило короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності. До них Правила відносять такі ушкодження, що мали незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більш як шість днів.
Суб`єктивна сторона кримінального правопорушення (проступку), що розглядається, характеризується тільки умисною виною.
Дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів погоджується з висновками, наведеними в постанові дізнавача про закриття кримінального провадження з підстав відсутності в діях ОСОБА_9 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, виходячи з того, під час дізнання не було встановлено ознак умисності дій, оскільки фактичні відомості, які містяться в матеріалах кримінального провадження свідчать про наявність рпатово виниклих неприязнених відносин у ОСОБА_6 в ході сварки з ОСОБА_9 , під час яких ОСОБА_6 наніс один удар ножем в область ключиці зліва та один удар в область живота, тобто в знаходження життєво - важливих органів, чим спричинив згідно висновку експерта № 12-14 268-БЛ 19 від 12.06.2019 колото різану рану в проекції лівої ключиці, яка відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинила за собою короткочасний розлад здоров`я. Натомість, ОСОБА_9 в цей час, захищаючі своє життя та здоров`я від протиправних посягань ОСОБА_6 , наніс йому один удар кулаком в обличчя ОСОБА_6 , захищаючись від протиправних дій ОСОБА_6 та не перевищуючи необхідної оборони, що свідчить про відсутність суб`єктивної сторони вказаного кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.
Відповідно до положень ст. 125 КК України та ст. 36 КК України, право на необхідну оборону є абсолютним: кожна особа має право вжити заходів оборони від суспільне небезпечного посягання незалежно від того, чи має вона можливість уникнути посягання (втекти, забарикадувати двері тощо) або звернутись за допомогою до представників влади чи інших осіб. Дії, вчинені у стані необхідної оборони, якщо при цьому не було перевищено її межі, вважаються правомірними і не можуть бути підставою для притягнення особи не тільки до кримінальної, а й до цивільно-правової чи будь-якої іншої юридичної відповідальності. Відповідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду, стан необхідної оборони виникає не лише в момент суспільного небезпечного посягання, а й за наявності реальної загрози заподіяння шкоди тому, хто обороняється. Для з`ясування цього необхідно врахувати поведінку нападаючого, зокрема спрямованість умислу, інтенсивність і характер його дій, що дає підставу особі, яка захищається, сприймати загрозу як реальну.
За таких обставин, колегія суддів не може погодитись з обґрунтованістю доводів ОСОБА_6 щодо безпідставності та передчасності процесуального рішення щодо закриття кримінального провадження, відомості про яке внесені в ЄРДР за № 0000572, оскільки системний аналіз відомостей матеріалів кримінального провадження свідчить про те, що під час проведення дізнання, дізнавачем було дотримано вимоги чинного КПК України, оскільки всі необхідні та передбачені законом заходи слідчим об`єктивно проведені. Доводи апелянта щодо неповноти або однобічності досудового розслідування свідчать лише про незгоду з прийнятим по суті рішенням слідчого у даному кримінальному провадженні.
Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_6 , слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що оскаржувана постанова дізнавача є законною та обґрунтованою, винесеною з врахуванням вимог ст. 284 КПК України та після дослідження усіх доказів та обставин справи, відмовивши ОСОБА_6 у задоволенні скарги.
Посилання апелянта на те, що досудове розслідування по справі проведено не повно у зв`язку з необхідністю призначення слідчим додаткових експертиз є необґрунтованим, оскільки слідчий, здійснюючи свої повноваження, є самостійним у своїй процесуальній діяльності та на власний розсуд визначає об`єм дій, спрямованих на перевірку наведених заявником обставин, достатніх та необхідних, на переконання слідчого для прийняття мотивованого рішення. Вказане свідчить лише про незгоду апелянта з прийнятим по суті рішенням слідчого у даному кримінальному провадженні.
Слідчий суддя, постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_6 , дійшов обґрунтованого висновку, що оскаржувана постанова слідчого є законною та обґрунтованою, винесеною з врахуванням вимог ст. 284 КПК України після дослідження всіх доказів та обставин справи, відмовивши ОСОБА_12 у задоволенні її скарги.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні доводи ОСОБА_6 про неповноту досудового розслідування не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, оскільки вони ґрунтуються цілком на її суб`єктивних оціночних судженнях та незгоді з оцінкою доказів, проведеного слідчим та слідчим суддею.

А тому, ухвала слідчого судді є обґрунтованою і підстави для її скасування за доводами апеляційної скарги, відсутні.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Балаклійського районного суду Харківської області від 6 вересня 2021 року залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді