Справа № 297/2179/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
9 листопада 2021 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області
у складі: судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в режимі відео конференції клопотання прокурора Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 в кримінальному провадженні, внесеному 31.03.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000234, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 п.6 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187, ч.1 ст.263 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:
з боку обвинувачення прокурора ОСОБА_3 ,
з боку сторони захисту обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,
інших учасників представника потерпілого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

До Мукачівського міськрайонного суду надійшло кримінальне провадження внесене 31.03.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000234, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 п.6 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187, ч.1 ст.263 КК України.
В зв`язку зі звільнення головуючої судді ОСОБА_8 у відставку, на підставі розпорядження керівника апарату Мукачівського міськрайнного суду «Щодо повторного автоматизованого розподілу судових справ» для розгляду даного провадження визначено новий склад суду (головуюча суддя ОСОБА_9 ).
Відповідно до ухвали суду від 18 жовтня 2021 року новим складом суду, відповідно до ч. 1 ст. 314 КПК України, на 22 жовтня 2021 року призначено підготовче судове засідання, яке не відбулося, в зв`язку з недоставлянням до суду обвинуваченого та підготовче судове засідання відкладено на 02.11.2021.
02 листопада 2021 року підготовче судове засідання не відбулося в зв`язку з хворобою головуючої по справі судді ОСОБА_9
08 листопада 2021 року до суду надійшло клопотання прокурора Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_3 про обрання відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке, зважаючи на перебування головуючої судді ОСОБА_9 на лікарняному, відповідно до вимог п. 20-5 розділу XI «Перехідних положень» КПК України, підлягає вирішенню іншим суддею зі складу колегії суддів.
Клопотання прокурором Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_3 обґрунтовано тим, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні двох особливо тяжких кримінальних правопорушень, за вчинення одного з яких передбачено максимальне покарання у виді довічного позбавлення волі, а тому перебуваючи на волі та усвідомлюючи загрозу його засудження до реального позбавлення волі на тривалий строк, останній може ухилитись та переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, яких у судовому засіданні ще не допитано, вчинити інше кримінальне правопорушення, чи іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.
При цьому прокурор вказує що, обвинувачений ОСОБА_4 , раніше притягувався до кримінальної відповіданості, був засуджений та відбував реальні покарання, в тому числі за два розбійні напади за обтяжуючих обставин, не працює, постійного джерела прибутку або доходу не має, а відтак може переховуватись від органів досудового розслідування, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, може вчинити інше правопорушення.
З врахуванням вищенаведеного та того, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії особливо тяжких злочинів та за який передбачено покарання у вигляді позбавленні волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі, прокурор зазначає, що жоден інший запобіжний захід, окрім тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та виконання ним процесуальних обов`язків, а також мету і завдання кримінального провадження.
Окрім цього, прокуорор зазначає, що оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочинів, вчинених із застосуванням насильства, є недоцільним визначати розмір застави у кримінальному провадженні.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав, з підстав викладених у ньому.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 подане клопотання вважає незаконним, так як в рамках даного провадження щодо обвинуваченого вже обрано запобіжний захід, який наразі є діючим та неодноразово продовжувався, а відтак, на думку захисника, має вирішуватися питання щодо продовження дії запобіжного заходу.
ОСОБА_4 заперечив щодо обрання відносно нього запобіжного заходу, просив обмежитись цілодобовим домашнім арештом.
Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, відповідно до поданої заяви просить провести розгляд клопотання про обрання запобіжному заходу без його участі. Клопотання підтримує в повному обсязі та просить задовольнити.
Представник потерпілого адвокат ОСОБА_7 підтримав позицію ОСОБА_6 , вважав за необхідне обрати обвинуваченому запобіжний захід.
Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши клопотання та оглянувши матеріали провадження, приходить до наступного висновку.
Згідно із ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.
З урахуванням вказаного, суд відмічає, що продовження строків тримання під вартою згідно норм діючого кримінального процесуального законодавства передбачено: 1) слідчим суддею під час досудового розслідування (ст.ст. 197, 199 КПК України); 2) судом під час саме судового розгляду (ст. 331 КПК України). Таким чином, на стадії підготовчого судового засідання суд має право розглянути клопотання учасників судового провадження про обрання, зміну чи скасування заходів забезпечення кримінального провадження.
Відповідно до ч. 4 ст. 176 КПК України запобіжні заходи застосовуються під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.
З огляду на вищевикладене, доводи захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 щодо незаконності поданого прокурором клопотання про обрання, а не продовження ОСОБА_4 діючого відносно нього запобіжного заходу є безпідставними.
Вирішуючи клопотання прокурора про обрання відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу, суд приходить до наступного.
Так, ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він 31.03.2020 близько 08 год. 20 хв., будучи раніше судимим за вчинення злочинів корисно-насильницького спрямування, за попередньою змовою з ОСОБА_10 , кримінальне провадження щодо якого виділено в окреме провадження, діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою протиправного збагачення за рахунок чужого майна, задля вчинення розбійного нападу на мешканця с. Яноші Берегівського району ОСОБА_6 та заволодіння грошовими коштами останнього в особливо великих розмірах, озброївшись вогнепальною зброєю самозарядним пістолетом калібру 9х18 мм з нарізним стволом невстановленої досудовим слідством марки з глушником, спорядженим бойовими набоями калібру 9х18 мм «ПМ», які є бойовими припасами, а ОСОБА_10 складним ножем з маркуванням «GANZO», який не є холодною зброєю, на легковому автомобілі марки «BMW», чорного кольору, з реєстраційним номером Словацької Республіки НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 приїхали до будинку АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_6 , який у цей час за кермом автомобіля марки «Honda CRV», р.н. НОМЕР_2 , виїжджав на вул. Головну з подвір`я свого помешкання, заблокувавши останньому виїзд на автодорогу.
Одразу після цього, ОСОБА_4 , вийшов з автомобіля марки «BMW» та тримаючи у правій руці наявну у нього вогнепальну зброю - пістолет з глушником, підбіг до автомобіля марки «Honda CRV» з боку водія, де через спущене скло спрямував ствол пістолета з глушником у напрямку ОСОБА_6 , погрожуючи останньому застосуванням зброї та вбивством, а ОСОБА_10 , вийшовши з автомобіля марки «BMW», спочатку наявним у нього ножем пошкодив шину правого переднього колеса автомобіля марки «Honda CRV», після чого відчинив передню пасажирську дверку зазначеного автомобіля та намагався заволодіти матерчатою сумкою коричневого кольору з належними ОСОБА_6 грошовими коштами в сумі 800000,00 гривень, яка знаходилась в салоні автомобіля.
Під час нападу потерпілий ОСОБА_6 , сприйнявши реальність нападу та загрози його життю, здоров`ю і майну, схопив правою рукою сумку з грошима, натиснув педаль газу на своєму автомобілі та рушивши ним вперед, здійснив зіткнення з правою боковою частиною автомобіля нападників, чим самим змусив останніх на деяку мить відскочити в сторони від його автомобіля, а тим часом зумів вихопити належний йому спецзасіб - пістолет «Форт-12 РМ» калібру 9 мм, що знаходився в салоні автомобіля.
Проте, ОСОБА_4 та ОСОБА_10 , доводячи свій єдиний злочинний намір до кінця, з наявною у них зброєю знову підійшли до автомобіля ОСОБА_6 з обох сторін, продовжуючи напад на останнього, у ході захисту від якого ОСОБА_6 застосував свій пістолет «Форт-12 РМ», здійснивши з нього декілька пострілів у нападників, на що ОСОБА_4 , використовуючи наявну у нього вогнепальну зброю - пістолет з глушником, діючи умисно, з метою вбивства ОСОБА_6 , тобто протиправного позбавлення його життя, здійснив з неї декілька прицільних пострілів у ОСОБА_6 , спричинивши останньому тілесні ушкодження у виді трьох вогнепальних поранень, спричинивши ОСОБА_6 тілесні ушкодження у виді вогнепальних кульових поранень, а саме непроникаючого наскрізного кульового поранення грудної клітини справа, яке згідно висновку судово-медичної експертизи №26 від 22.04.2020 відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, та двох дотикових вогнепальних кульових поранень передньої черевної стінки зліва і внутрішньої поверхні нижньої третини лівого передпліччя, які відповідно до вищевказаного висновку експертизи відносяться до легких тілесних ушкоджень без короткочасного розладу здоров`я.
Незважаючи на одержані в результаті нападу вогнепальні кульові поранення, ОСОБА_6 вийшов з належного йому транспортного засобу, відстрілюючись від нападників, а коли у нього закінчились набої, почав втікати від нападників у напрямку м. Берегово, а тим часом ОСОБА_4 та ОСОБА_10 , доводячи свій злочинний умисел до кінця, проникли в салон залишеного ОСОБА_6 автомобіля «Honda CRV», р.н. НОМЕР_2 , де заволоділи сумкою з належними ОСОБА_6 грошовими коштами в сумі 800000,00 гривень, що в шістсот і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян та становить особливо великий розмір, з якими на легковому автомобілі марки «BMW», чорного кольору, з реєстраційним номером Словацької Республіки НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 , зникли з місця вчинення розбійного нападу у напрямку м. Мукачево.
Крім того, ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він у невстановлений досудовим розслідуванням день та час без передбаченого законом дозволу у невстановленому місці незаконно придбав у невстановленої особи вогнепальну зброю самозарядний пістолет калібру 9х18 мм з нарізним стволом невстановленої досудовим слідством марки з глушником, споряджений бойовими набоями калібру 9х18 мм «ПМ», які призначені для стрільби зі зброї калібру 9х18 мм пістолетів «ПМ», «Форт-12, 14, 17», CZ-82 та інших відповідного калібру, після чого, діючи умисно, протиправно зберігав вказаний пістолет, споряджений бойовими припасами, до 31 березня 2020 року за місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , за місцем фактичного проживання по АДРЕСА_3 , та в інших невстановлених досудовим розслідуванням місцях, а 31.03.2020 використав його при вчиненні розбійного нападу на ОСОБА_6 , поєднаного із замахом на умисне вбивство останнього, в с. Яноші Берегівського району, куди привіз пістолет з набоями з м. Мукачево на легковому автомобілі марки «BMW», чорного кольору, з реєстраційним номером Словацької Республіки НОМЕР_1 .
Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187 КК України - нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу та з погрозою застосування такого насильства (розбої), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, спрямованому на заволодіння майном у особливо великих розмірах, ч. 2 ст. 15, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України - закінченому замаху на умисне вбивство, тобто на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, з корисливих мотивів, ч.1 ст.263 КК України носінні, зберіганні, придбанні вогнепальної зброї, бойових припасів без передбаченого законом дозволу.
Згідно з рішенням ЄСПЛ по справі «Москаленко проти України» №37466/04 від 20.08.2010 Європейський суд з прав людини зазначив, що орган судової влади неодноразово посилалися на імовірність того, що до заявника може бути застосоване суворе покарання, враховуючи тяжкість злочинів, у скоєнні яких він обвинувачується. У цьому контексті ЄСПЛ нагадав, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Також ЄСПЛ зазначив що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.
З врахуванням вищенаведеного та того, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні ряду кримінальних правопорушень, серед яких такі, що, відповідно до ст.12 КК України, відносяться до категорії особливо тяжких злочинів що, зважаючи на тяжкість покарання, яке може бути йому призначене у разі визнання винуватим, являється вагомим психологічним фактором, який може сприяти його переховуванню від суду, що свідчить про наявність ризику передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України.
Суд також вважає доведеним існування ризику вчинення ОСОБА_4 іншого кримінального правопорушення, підтвердженням чого є той факт, що він раніше вже притягався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів корисливо-насильницького спрямування, а саме: за вироком Ужгородського міського суду від 04.06.1998 за ст.ст. 140 ч.2, 145 ч. 1, 193 ч. 3 КК України, із застосування ст. 42 КК України, до 4 років позбавлення волі; за вироком Мукачівського місцевого суду від 10 вересня 2001 року за ч. 3 ст. 142 КК України до 09 років позбавлення волі з конфіскацією майна; за вироком Ужгородського міськрайонного суду від 27.03.2014 за ст.ст. 187 ч.3 та ч. 4, 289 ч. 2, 263 ч.1 КК України, із застосування ст. 70 КК України, до 10 років позбавлення волі із конфіскацію майна (т.1 а.с. 169 - 176, 179 181).
Крім того, характер злочинів, в яких обвинувачується ОСОБА_4 , свідчить про те, що обвинувачений, на даному етапі судового провадження, може чинити тиск на потерпілого ОСОБА_6 та свідків, яких ще не допитано під час судового розгляду, з метою зміни ними показань, що є свідченням існування ризику, визначеного п.3 ч.1 ст.177 КПК України.
Існування ризику знищення обвинуваченим ОСОБА_4 знаряддя вчинення кримінального правопорушення, предмету його посягання, суд також вважає доведеним, так як місцезнаходження останніх на даний час не встановлено. Водночас, з огляду на той факт, що інкримінований ОСОБА_4 злочин вчинено за попередньою змовою групою осіб (згідно обвинувального акта ОСОБА_10 ), який по проходженню тривалого часу з моменту події так і не затриманий, вказаний ризик хоча існує, однак не має визначального значення.
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор, слідчий доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
З врахуванням вищенаведеного, приймаючи до уваги наявність достатніх підстав вважати щодо існування ризиків, передбачених п.1-3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 , особу останнього (характеризується негативно, не працюючий, утриманців не має, раніше судимий, на обліку у психіатра та нарколога КНП «Мукачівська ЦРЛ» не перебуває), враховуючи характер та спосіб вчинення злочинів, суспільну небезпечність вчинених діянь, суд приходить до висновку про обґрунтованість необхідності обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 і відсутності підстав для застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу, оскільки інший запобіжний захід може не запобігти вищевказаним ризикам, а відтак клопотання прокурора підлягає до задоволення.
При цьому, враховуючи, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 п.6 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України, пов`язаних із застосуванням насильства, суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для застосування до обвинуваченого положень ч. 3 ст. 183 КПК України, тобто у визначенні розміру застави, відповідно до п.1 ч.4 ст. 183 КК України.
Керуючись п. 20-5 розділу XI «Перехідних положень» КПК України, ст.ст. 176-178, 181, 183, 195-199, 314, 315, 331, 369, 370, 372, 376 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 в кримінальному провадженні, внесеному 31.03.2020 до ЄРДР за №0000234 задовольнити.
Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_3 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 05 січня 2022 року.
На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя Мукачівського
міськрайонного суду ОСОБА_1