У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07.09.2021 Справа №607/15913/21

(провадження № 1-кс/607/5256/2021)

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , ознайомившись із скаргою захисника - адвоката ОСОБА_2 в інтересах підозрюваного ОСОБА_3 ,

встановиЛА:

До слідчого судді 07 вересня 2021 року надійшла вказана скарга ОСОБА_3 , подана його захисником адвокатом ОСОБА_2 , на бездіяльність слідчого у кримінальному провадженні № 0000065 слідчого третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Тернополі) територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_4 , у якій заявник просить зобов`язати слідчого третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Тернополі) територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_4 передати кримінальне провадження № 0000065 від 20 липня 2021 року до слідчого підрозділу органу Національної поліції, з дотриманням вимог ст. 218 КПК України.

Вказані вимоги обґрунтовані тим, що 20 липня 2021 року постановою прокурора групи прокурорів прокурор Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_5 виділив із кримінального провадження № 0000107 в окреме провадження матеріали досудового розслідування за підозрою ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, відомості про прийняте рішення внесено до ЄРДР за № 0000065 від 20 липня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України. Цього ж дня здійснення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні доручено слідчому третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Тернополі) територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_4 . Крім цього, прокурор доручив слідчому повідомити підозрюваного ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_2 про завершення досудового розслідування у даному кримінальному провадження в порядку ст. 290 КПК України, що слідчий виконав 22 липня 2021 року. На думку захисника, слідчий розпочав досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні з порушенням підслідності, відтак у нього з`явився обов`язок самостійно передати таке провадження за підслідністю. Як зазначив захисник у скарзі, попри те, що у КПК України не визначено чіткого строку для передачі слідчим кримінального провадження за підслідністю, слід застосувати загальні засади кримінального провадження, зокрема щодо розумності строків, передбачених ч. 1 ст. 28 КПК України. Наведене, на думку захисника, свідчить про те, що слідчий зобов`язаний був невідкладно направити відповідне провадження за підслідністю, до моменту завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування у порядку ст. 290 КПК України. Беручи до уваги наведене, просив задовольнити скаргу.

Ознайомившись із поданою скаргою та долученими до неї документами, слідчий суддя приходить до такого висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: 1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк; 2) рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування; 3) рішення слідчого про закриття кримінального провадження; 4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи; 5) рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим; 6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки; 7) рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій; 8) рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу; 9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування; 10) повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом; 11) відмова слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу.
Скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 КПК України.
Як убачається із поданої скарги, підозрюваний ОСОБА_7 та його захисник - адвокат ОСОБА_2 оскаржують бездіяльність слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Тернополі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_4 , щодо нездійснення процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк.
Бездіяльність, яка підлягає оскарженню відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК, передбачає три обов`язкові ознаки: 1) слідчий або прокурор наділені обов`язком вчинити певну процесуальну дію; 2) така процесуальна дія має бути вчинена у визначений КПК строк; 3) відповідна процесуальна дія слідчим чи прокурором у встановлений строк не вчинена. Таким чином, наведена норма дозволяє звернутися до слідчого судді зі скаргою не на будь-яку бездіяльність, а лише щодо обов`язків, строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законодавством.
Відповідно до ч. 2 ст. 113 КПК України будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.
Разом із тим, КПК України не встановлює ні обов`язку слідчого, ні строків передачі кримінального провадження за підслідністю.
Так, відповідно до ст. 218 КПК України, досудове розслідування здійснюється слідчим того органу досудового розслідування, під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення. Якщо слідчому із заяви, повідомлення або інших джерел стало відомо про обставини, які можуть свідчити про кримінальне правопорушення, розслідування якого не віднесене до його компетенції, він проводить розслідування доти, доки прокурор не визначить іншу підслідність. Спори про підслідність вирішує керівник органу прокуратури вищого рівня.
Таким чином, вирішення питання підслідності кримінального провадження віднесено до виключної компетенції прокурора, а за наявності спору керівника органу прокуратури вищого рівня, при цьому результат вирішення такого питання не віднесено до переліку рішень слідчого чи прокурора, які можуть бути оскаржені до слідчого судді в розумінні ст. 303 КПК України.

Слідчий суддя у кримінальному провадженні, згідно п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, вирішує лише ті питання, на розгляд яких його уповноважує закон, в той час як в поданій скарзі її ініціатор виносить на розгляд питання, які не охоплюються ч. 1 ст. 303 КПК України.
У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст. 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст. 6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (рішення у справі «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам ІІ проти Німеччини» від 12 липня 2001 року).
Згідно з ч. 4 ст. 304 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню.
Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до переконання, що у відкритті провадження за скаргою захисника - адвоката ОСОБА_2 в інтересах підозрюваного ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Тернополі) територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_4 , слід відмовити, оскільки вона подана на таку бездіяльність, яка не підлягає оскарженню.
Керуючись ст. ст. 303, 304, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИЛА:

У відкритті провадження за скаргою захисника - адвоката ОСОБА_2 в інтересах підозрюваного ОСОБА_3 про зобов`язання слідчого третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Тернополі) територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_4 передати кримінальне провадження № 0000065 від 20 липня 2021 року до слідчого підрозділу органу Національної поліції, з дотриманням вимог ст. 218 КПК України відмовити.
Копія ухвали невідкладно надсилається особі, яка її подала, разом із скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання її копії.
Слідчий суддя ОСОБА_1