Cправа № 127/3601/22
Провадження № 1-кс/127/1570/22
У Х В А Л А
Іменем України
10 лютого 2022 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді: ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання: ОСОБА_2

за участю:

прокурора: ОСОБА_3 ,

підозрюваного: ОСОБА_4 ,

захисника: адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого слідчого відділу Вінницького РУП ГУ НП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Літин, Літинського району Вінницької області, українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, який підозрюється в вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий слідчого відділу Вінницького РУП ГУ НП у Вінницькій області капітан поліції ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, ОСОБА_4 .

Клопотання мотивовано тим, що у провадженні слідчого відділу Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001616, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , маючи не зняту та не погашену судимість за вироком Вишгородського районного суду Київської області за ч. 2 ст. 186 КК України, 17.12.2021 приблизно о 22:00 год. перебував біля будинку АДРЕСА_2 , де розпивав алкогольні напої разом із малознайомим йому ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

В ході спілкування між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 виник конфлікт, на ґрунті зниклих у ОСОБА_9 грошових коштів. Після цього у ОСОБА_9 та ОСОБА_4 виник єдиний злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення майна ОСОБА_8 із застосуванням насильства, для чого ОСОБА_9 і ОСОБА_4 вступили у попередню змову, усно домовившись між собою про скоєння таких дій.

Реалізовуючи зазначені спільний злочинний умисел та попередню змову, ОСОБА_9 та ОСОБА_4 , діючи спільно, умисно і відкрито, опираючись на дії один одного, маючи корисливі мотив та мету, вчинили наступні дії.

ОСОБА_9 та ОСОБА_4 , перебуваючи біля будинку АДРЕСА_2 , почали наносити ОСОБА_8 удари кулаками в голову, застосовуючи таким чином насильство, яке не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого, подолавши таким чином опір ОСОБА_8 .

Згідно висновку експерта №1206/71 від 27.01.2022 у ОСОБА_8 виявлені тілесні ушкодження: поверхнева забійна рана в проекції нижнього краю лівої брови; синці - на верхній повіці лівого ока та на нижній повіці правого ока; синці та садна на переніссі, на передній поверхні правої вушної раковини; садна - на передній поверхні лівої вушної раковини, на передній поверхні правого та лівого колінних суглобів. Вказані тілесні ушкодження належать до легких тілесних ушкоджень, виникли від травматичної дії (удар, тертя) тупого твердого предмета (предметів), індивідуальні чи групові особливості якого (яких) не відобразились у властивостях тілесних ушкоджень, давністю утворення відповідають терміну 17.12.2021.

Далі, ОСОБА_9 відкрито, шляхом ривка з рук потерпілого заволодів його мобільним телефоном «ZTE Blade 210» ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , вартість якого, згідно висновку експерта №292/22-21 від 17.01.2022, складала 620,71 грн.

У подальшому, потерпілий втік з місця події, а ОСОБА_9 та ОСОБА_4 покинули місце вчинення кримінального правопорушення, викраденим майном розпорядились на власний розсуд, чим завдали ОСОБА_8 матеріальної шкоди на вищевказану суму.

07 лютого 2022 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт. Літин, Літинського р-ну, Вінницької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

09.09.2021 Вишгородським районним судом Київської області за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки,- про те, що він підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого кримінального правопорушення повністю підтверджується сукупністю зібраних у кримінальному провадженні доказів, а саме:

- Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 17.12.2021;

- Протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 ;

- Протоколом огляду місця події від 17.12.2021;

- Протоколами допитів свідків;

- Протоколом затримання особи в порядку ст. 208 КПК України;

- Висновками експертів;

- Протоколом проведення слідчого експерименту;

- іншими матеріалами кримінального провадження.

Підставою для обрання вказаного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, окрім наявності вищевказаних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, стали наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому злочину та усвідомлення невідворотності настання кримінальної відповідальності.

Також, той факт, що останній, обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного корисливого злочину, дає підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи, у тому числі домашній арешт, не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та виконанню підозрюваним ОСОБА_4 покладених обов`язків.

Застосування запобіжного заходу у виді взяття під варту стосовно підозрюваного не суперечитиме п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України та правовій позиції ЄСПЛ, що викладена у рішеннях «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005, «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 та «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008, оскільки саме такий запобіжний захід дасть можливість уникнути настання перелічених вище ризиків та забезпечить виконання підозрюваним покладених процесуальних обов`язків.

Таким чином, наявні реальні ризики переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування, вчинення ним незаконного впливу на потерпілого та свідків, вчинення ним інших кримінальних правопорушень та перешкоджання таким чином кримінальному провадженню.

При цьому враховується, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не може запобігти зазначеним ризикам. Так, особисте зобов`язання не може бути застосовано у зв`язку з тим, що це найбільш м`який запобіжний захід і він не відповідає тяжкості вчиненого злочину та наслідкам, які були завдані вчиненням злочину. Особиста порука не може бути застосована в силу того, що не встановлено осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу. Домашній арешт не зможе забезпечити належну поведінку особи та перешкоджати здійснення ним психологічного впливу на осіб у кримінальному провадженні, тощо.

Згідно п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;

Враховуючи вище викладене слідчий звернувся до суду з даним клопотанням та просив його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав та просив застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначенням застави.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечували, щодо застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та просили застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічну пору доби, оскільки ризики передбачені статтею 177 КПК України прокурором не доведені.

Відповідно до частини четвертої статті 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи наведене, судовий розгляд клопотання здійснювався за фіксації судового процесу технічними засобами.

Суд, дослідивши вказане клопотання, матеріали кримінального провадження №0001616, заслухавши думку прокурора, підозрюваного, захисника, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання, враховуючи наступне.

Відповідно до частини першої статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять наданні сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального провадження; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначених у клопотанні.

Згідно з частиною першою статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до частини другої статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Статтею 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, 18 грудня 2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001616 внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Як зазначено слідчим у клопотанні, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , маючи не зняту та не погашену судимість за вироком Вишгородського районного суду Київської області за ч. 2 ст. 186 КК України, 17.12.2021 приблизно о 22:00 год. перебував біля будинку №7, що розташований по вул. Д. Майбороди у м. Вінниці, де розпивав алкогольні напої разом із малознайомим йому ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

В ході спілкування між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 виник конфлікт, на ґрунті зниклих у ОСОБА_9 грошових коштів. Після цього у ОСОБА_9 та ОСОБА_4 виник єдиний злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення майна ОСОБА_8 із застосуванням насильства, для чого ОСОБА_9 і ОСОБА_4 вступили у попередню змову, усно домовившись між собою про скоєння таких дій.

Реалізовуючи зазначені спільний злочинний умисел та попередню змову, ОСОБА_9 та ОСОБА_4 , діючи спільно, умисно і відкрито, опираючись на дії один одного, маючи корисливі мотив та мету, вчинили наступні дії.

ОСОБА_9 та ОСОБА_4 , перебуваючи біля будинку АДРЕСА_2 , почали наносити ОСОБА_8 удари кулаками в голову, застосовуючи таким чином насильство, яке не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого, подолавши таким чином опір ОСОБА_8 .

Згідно висновку експерта №1206/71 від 27.01.2022 у ОСОБА_8 виявлені тілесні ушкодження: поверхнева забійна рана в проекції нижнього краю лівої брови; синці - на верхній повіці лівого ока та на нижній повіці правого ока; синці та садна на переніссі, на передній поверхні правої вушної раковини; садна - на передній поверхні лівої вушної раковини, на передній поверхні правого та лівого колінних суглобів. Вказані тілесні ушкодження належать до легких тілесних ушкоджень, виникли від травматичної дії (удар, тертя) тупого твердого предмета (предметів), індивідуальні чи групові особливості якого (яких) не відобразились у властивостях тілесних ушкоджень, давністю утворення відповідають терміну 17.12.2021.

Далі, ОСОБА_9 відкрито, шляхом ривка з рук потерпілого заволодів його мобільним телефоном «ZTE Blade 210» ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , вартість якого, згідно висновку експерта №292/22-21 від 17.01.2022, складала 620,71 грн.

У подальшому, потерпілий втік з місця події, а ОСОБА_9 та ОСОБА_4 покинули місце вчинення кримінального правопорушення, викраденим майном розпорядились на власний розсуд, чим завдали ОСОБА_8 матеріальної шкоди на вищевказану суму.

07 лютого 2022 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд зважає на те, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Також, суд звертає увагу на те, що при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування (рішенні у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984).

Проаналізувавши зміст клопотання про застосування запобіжного заходу, а також доданих до клопотання доказів, а саме: витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001616; протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 17.12.2021; протоколу допиту потерпілого ОСОБА_8 ; протоколу огляду місця події від 17.12.2021; протоколів допитів свідків; протоколу затримання особи в порядку ст. 208 КПК України; висновків експертів; протоколу проведення слідчого експерименту; інших матеріалів кримінального провадження, наданих в судовому засіданні пояснень підозрюваного слідчий суддя дійшов висновку, що на час розгляду даного клопотання підозра, щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України обґрунтована.

На теперішній час органом досудового розслідування ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років, а тому враховуючи обставини кримінального правопорушення, їх наслідки, тяжкість покарання за злочин по якому оголошено підозру, особу підозрюваного, суд під час розгляду клопотання дійшов обґрунтованого висновку, що підозрюваний ОСОБА_4 , перебуваючи без запобіжного заходу може незаконно впливати на свідків, потерпілих та іншого підозрюваного у зазначеному кримінальному провадженні, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Однак, прокурором в ході розгляду даного клопотання не доведено, що вказані обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти зазначеним ризикам, оскільки ОСОБА_4 зареєстрований та має постійне місце проживання, де проживає разом із своїми батьками, раніше судимий, однак є особою молодого віку (19 років), що в сукупності дає підстави для висновку про наявність соціальних зв`язків підозрюваного.

Відповідно до статті 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

У судовому засіданні ОСОБА_4 пояснив, що він має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де зареєстрований та проживає разом зі своєю матір`ю, яка перебуває на пенсії. Також, зазначив, що навчається в технічному училищі за спеціальністю швеця-закрійника.
Крім того, при застосуванні запобіжного заходу суд враховує те, що ОСОБА_4 , не будучи затриманим в порядку статті 208 КПК України, самостійно з`явився до суду на першу вимогу.

Поряд з цим, суд враховує, що кримінальне провадження було зареєстровано ще 18.12.2021, ОСОБА_4 було відомо про здійснення досудового розслідування по даному кримінальному провадженню, при цьому матеріали справи не містять доказів, щодо ухилення ОСОБА_4 від явки до слідчого, прокурора чи суду, чи доказів впливу на свідків та потерпілого, а відтак ризики зазначені прокурором хоч і мають місце, проте є мінімальними.

Таким чином, оцінюючи в сукупності усі вищенаведені обставини, беручи до уваги міцність соціальних зв`язків підозрюваного, наявність постійного місця проживання та навчання, слідчий суддя дійшов висновку про достатніcть підстав для переконання про можливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу не пов`язаного з позбавленням волі.

Виходячи із практики Європейського суду з прав людини, суди, перевіряючи законність та обґрунтованість продовження тримання заявниці під вартою, незмінно посилались на тяжкість обвинувачень як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини. Однак суд неодноразово відзначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину (справа «Мамедова проти Росії»).

Так, на думку суду, та обставина, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до шести років, має значення при оцінці ризику ухилення від суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою, а відтак слідчий суддя дійшов до переконання про необхідність відмови в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до частини першої та другої статті 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Таким чином, слідчий суддя, враховуючи вимоги статті 181 КПК України, вважає за можливе та необхідне застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням на нього обов`язків, передбачених статтею 194 КПК України, оскільки даний запобіжний захід зможе запобігти ризикам зазначеним у статті 177 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст. 176 - 178, 181, 186, 193, 196, 309, 372, 400 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання старшого слідчого слідчого відділу Вінницького РУП ГУ НП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , до 18 лютого 2022 року, в межах строку досудового розслідування.

Покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки, а саме:

1. прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

2. утримуватися від спілкування з особами, які являються свідками та підозрюваними у даному кримінальному провадженні;

3. не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

4. повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, місця роботи та/або навчання;

5. здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвала про застосування домашнього арешту до ОСОБА_4 діє до 18 лютого 2022 року.

Копію ухвали направити для виконання органу Національної поліції за місцем проживання ОСОБА_4 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, однак оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя