Роздільнянський районний суд Одеської області
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 511/2401/21

Номер провадження: 1-кс/511/855/21

12.11.2021 року слідчий суддя Роздільнянського районного суду Одеської областіОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , водія ОСОБА_4 , ФОП ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Роздільна Одеської області, клопотання старшого слідчого відділення № 2 СВ Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Роздільнянської окружної прокуратури ОСОБА_8 , по кримінальному провадженню №0000501 від 10 листопада 2021 року, за ознаками злочину, передбаченого частиною 1 статті 246 КК України, про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, -

ВСТАНОВИВ:
11 листопада 2021 року на адресу Роздільнянського районного суду Одеської області надійшло вищевказане клопотання, в обґрунтування якого старший слідчий зазначив, що 10 листопада 2021 року о 21 годині 11 хвилин надійшов рапорт поліцейського СРПП ВП №2 Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 про те, що 10 листопада 2021 року біля 18:00 годин під час патрулювання в смт Захарівка по вул.Одеській Роздільнянського району (Захарівської ОТГ) Одеської області було зупинено спеціалізований вантажний автомобіль марки «INTERNATIONAL», д/з НОМЕР_1 , синього кольору з напівпричепом марки «КЗАП», д/з НОМЕР_2 , зеленого кольору під керуванням ОСОБА_4 , де на кузові виявлено порубані дрова в кількості 42 м/кв, на які відсутні відповідні документи.

10 листопада 2021 року кримінальне правопорушення було зареєстровано до Єдиного реєстру досудових розслідувань, якому присвоєно №0000501.

В подальшому, при огляді місця події було вилучено: спеціалізований вантажний автомобіль марки «INTERNATIONAL», д/з НОМЕР_1 , синього кольору, який перебуває у власності у ОСОБА_10 , з напівпричепом марки «КЗАП», д/з НОМЕР_2 , зеленого кольору, який перебуває у власності у ОСОБА_11 , та якими користується ОСОБА_4 , де на кузові виявлено порубані дрова в кількості 42 м/кв, та мобільний телефон марки «Xiaomi», модель М1804С3CG, чорного кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_3 , ІМЕІ2: НОМЕР_4 з СІМ-картою мобільного оператора «Vodafone» № НОМЕР_5 .

Старший слідчий зауважив, що вищевказане майно має значення речового доказу.

Позиція учасників справи.
Слідчий відділення № 2 СВ Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , який входить до групи слідчих по вказаному кримінальному провадженню, клопотання підтримав, просив задовольнити.

Адвокат ОСОБА_6 , який діє в інтересах ФОП ОСОБА_5 , заперечував проти задоволення вказаного клопотання та зазначив, що відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, основним видом економічної діяльності вищевказаної фізичної особи-підприємця є надання допоміжних послуг у лісовому господарстві (02.40). Вантаж дров склав 42 складочних кубічних метрів. Згідно накладної 42 піддона, тобто 42 складочних кубічних метри (на слензі 42 складометри). За останній час ФОП ОСОБА_5 придбав 44,1 кубічних метрів.

При цьому, наразі відсутня можливість використовувати майно як доказ, адже немає місця порубки. Вказаний арешт суперечить розумності, співмірності обмеження права власності, та надмірно обмежить підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_5

ФОП ОСОБА_5 проти задоволення клопотання заперечував, надав докази законного придбання ним дров, просив відмовити у задоволенні клопотання.

Водій ОСОБА_4 повідомив, що від працює водієм, машина та причеп належать його роботодавцю, а він 10.11.2021 року перевозив дрова згідно товаро-транспортної накладної та не має жодного відношення до вчинення будь-якого кримінального правопорушення. Вилучений у нього телефон не може бути речовим доказом у даному кримінальному провадженні, а тому арешту не підлягає. Також вказав, що у нього вилучені права (посвідчення водія), свідоцтва про реєстрацію автомобіля та причепу, страхові поліси, товаротранспортна накладна, ключі від машини, які речовими доказами не визнані і доля їх йому невідома. Просив відмовити у задоволенні клопотання та повернути незаконно вилучені у нього речі.

Висновки слідчого судді за результатами розгляду клопотання.
Відділенням № 2 Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування по матеріалам кримінального провадження №0000501 від 10 листопада 2021 року, за ознаками злочину, передбаченого частиною 1 статті 246 КК України.

Частина перша статті 170 КПК України визначає, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до постанови старшого слідчого відділення № 2 СВ Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 від 11 листопада 2021 року, вищевказане в клопотанні майно визнано речовим доказом.

Положення статті 98 КПК України регламентують, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно пункту першого частини 2 статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до частини третьої статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Диспозиція статті 246 КК України передбачає відповідальність за незаконну порубку дерев або чагарників у лісах, захисних та інших лісових насадженнях, перевезення, зберігання, збут незаконно зрубаних дерев або чагарників, що заподіяли істотну шкоду.

Згідно примітки до вищевказаної статті КК України, істотною шкодою вважається така шкода, яка у двадцять і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, або інша істотна шкода, завдана навколишньому природному середовищу в частині забезпечення ефективної охорони, належного захисту, раціонального використання та відтворення лісів.

Встановлено, що відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, фізична особа-підприємець ОСОБА_5 займається наступними видами діяльності: 02.40 Надання допоміжних послуг у лісовому господарстві (основний); 01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур; 16.10 лісопильне та стругальне виробництво; 46.21 Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин.

Представником ФОП в судовому засіданні на підтвердження законності походження вантажу надано оригінали товарно-транспортних накладних про придбання ФОП ОСОБА_5 в межах дозволеної підприємницької діяльності за період з 09 липня 2021 року по 18 жовтня 2021 року 44,1 кубічних метрів, що відповідає 63 складометрам.

При цьому, матеріали клопотання не містять жодних відомостей, які б свідчили про те, що вказане в клопотанні майно є незаконним та заподіяло істотну шкоду (матеріали клопотання взагалі не містять відомостей щодо завдання шкоди).

Диспозиція частини третьої статті 132 КПК України регламентує, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до статті першої Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Обтяження відповідного майна арештом становить втручання держави у право на мирне володіння майном у значенні другого речення першого пункту статті 1 Першого протоколу. Таке втручання має відбуватись із чітким, послідовним дотриманням вимог національного закону та забезпеченням гарантій захисту основоположних прав особи, має бути законним та пропорційним.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним, п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом ведення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр» проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 року по справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Частина перша статті 173 КПК України визначає, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

На підставі викладеного, враховуючи практику ЄСПЛ, розумність та співрозмірність обмеження права власності, наслідки арешту майна для третіх осіб, слідчий суддя прийшов до висновку, що слідчим не доведено необхідність накладення арешту на вказане в клопотанні майно, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України

Керуючись статтями 98, 131, 132, 170, 171-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:
Відмовити в задоволенні клопотання старшого слідчого відділення № 2 СВ Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Роздільнянської окружної прокуратури ОСОБА_8 , по кримінальному провадженню №0000501 від 10 листопада 2021 року, за ознаками злочину, передбаченого частиною 1 статті 246 КК України, про накладення арешту на тимчасово вилучене майно.

Роз`яснити, що відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Копія ухвали негайно після її постановлення вручити слідчому, прокурору, а також присутнім під час оголошення ухвали.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали; у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя: ОСОБА_1