Справа № 932/1150/22
Провадження №1-кс/932/516/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 лютого 2022 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі клопотання слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , за погодженням з начальником Новомосковського відділу Дніпровської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сферах Південного регіону ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, українця, громадянина України, із незакінченою вищою освітою, військовослужбовця військової служби військової частини НОМЕР_1 на посаді заступника командира бойової машини, не одруженого, маючого на утриманні дитину, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України,

ВСТАНОВИВ:
До Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшло вищевказане клопотання, відповідно до якого слідчий просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб. Клопотання розподілено для розгляду слідчому судді ОСОБА_1 .

Слідчий на обґрунтування своїх доводів посилається на таке.

У провадженні СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження № 0000110 від 09.02.2022 року, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що 09.02.2020 року близько 02:05 години ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, реалізовуючи свій злочинний умисел, зневажливо ставлячись до загальноприйнятих правил поведінки в суспільстві та громадському місці, порушуючи громадський порядок, та проявляючи особливу зухвалість, підійшов до буд. АДРЕСА_2 та демонстративно, проявляючи зневагу до інтересів багатьох осіб жителів буд. АДРЕСА_2 за вищевказаною адресою, почав кидати каміння в вікна вказаного будинку, чим пошкодив блок віконний металопластиковий 1,65 х 1,2 м, вартістю 3500 грн., та світильник вуличний, вартістю 889 грн.

Далі ОСОБА_4 , продовжуючи кримінально протиправні діяння, близько 03:00 знову, демонстративно, з особливою зухвалістю, своїм діями показуючи, зневагу до громадського порядку, кинув невстановленим предметом у камеру зовнішнього відеоспостереження Hikvision Color Vu, вартістю 2506 грн, що встановлена на фасаді будинку за вищевказаною адресою, в результаті чого пошкодив її, чим завдав шкоди інтересам жителів буд. АДРЕСА_2 за вказаною вище адресою, в особі ОСББ «Мініна-7».

Під час вчинення ОСОБА_4 хуліганських дій, головою правління ОСББ «Мініна- 7» а саме: ОСОБА_7 викликано співробітників поліції. Відпрацьовуючи виклик «хуліганство» 09.02.2022 близько 03.23 години, до місця вчинення злочину за адресою: АДРЕСА_2 прибув патруль «Легіон 222» в складі поліцейських ОСОБА_8 , та ОСОБА_9 та патруль «Легіон 223» в складі поліцейських ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . З метою припинити хуліганські дії які при поліцейських продовжував вчиняти ОСОБА_4 останньому представниками поліції озвучено вимогу негайно припинити порушення громадського порядку. На вимогу поліцейських ОСОБА_4 , діючи умисно, проявляючи особливу зухвалість та винятковий цинізм, демонструючи неповагу щодо норм моралі, усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, відповів нецензурною браннею, продовжив гучно лаятись, жбурнув пляшку, яка розбилася об поверхню землі, а також погрожував, провокував та гучно нецензурно висловлювався в адресу співробітників поліції, тобто протидіяв представникам влади які припиняли його хуліганські дії. Вказані дії ОСОБА_4 продовжував виконувати ще протягом близько 25 хвилин.

Далі поліцейські попередили ОСОБА_4 що його дії є активною протидією законним вимогам поліцейських щодо припинення здійснення ним правопорушенням. І у разі якщо ОСОБА_4 негайно не припинить свої не законні дії, то буде затриманий у примусовому порядку та доставлений до відділку поліції. Проте ОСОБА_4 повторно, усвідомлюючи що його хуліганські дії пов`язані з опором представникам влади, які виконують обов`язки з охорони громадського порядку, усвідомлюючи наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, проявляючи явну неповагу до суспільства та представників влади, продовжив висловлювати погрози та гучно лаятись нецензурною браннею на поліцейських, тобто продовжив чинити опір представникам влади які виконували обов`язки з охорони громадського порядку, та припиняли його хуліганські дії. У зв`язку з зазначеним ОСОБА_4 09.02.2022 о 03.46 годині затримано та доставлено до відділу Дніпровського районного управління поліції.

09.02.2022 близько о 06.00 години ОСОБА_4 після складання адміністративного матеріалу останнього звільнено з відділку поліції.

Проте, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел направлений на вчинення хуліганських дій ОСОБА_4 повернувся до будинку за адресою: АДРЕСА_2 де продовжив вчиняти хуліганські дії, в наслідок чого мешканці будинку повторно викликали патруль поліції.

09.02.2022 о 7.40 на місце злочину прибув патруль «Легіон 222» в складі поліцейських ОСОБА_8 , та ОСОБА_9 . З метою припинити хуліганські дії які при поліцейських продовжував вчиняти ОСОБА_4 останньому представниками поліції озвучено вимогу негайно припинити порушення громадського порядку. На вимогу поліцейських ОСОБА_4 , діючи умисно, проявляючи особливу зухвалість та винятковий цинізм, демонструючи неповагу щодо норм моралі, усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, відповів нецензурною браннею, продовжив гучно лаятись, жбурнув пляшку, яка розбилася об поверхню землі, а також погрожував, провокував та гучно нецензурно висловлювався в адресу співробітників поліції, тобто протидіяв представникам влади які припиняли його хуліганські дії. Вказані дії ОСОБА_4 продовжував виконувати ще протягом близько 30 хвилин.

Далі поліцейські попередили ОСОБА_4 що його дії є активною протидією законним вимогам поліцейських щодо припинення здійснення ним правопорушенням. І у разі якщо ОСОБА_4 негайно не припинить свої не законні дії, то буде затриманий у примусовому порядку та доставлений до відділку поліції. Проте ОСОБА_4 повторно, усвідомлюючи що його хуліганські дії пов`язані з опором представникам влади, які виконують обов`язки з охорони громадського порядку, усвідомлюючи наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, проявляючи явну неповагу до суспільства та представників влади, продовжив висловлювати погрози та гучно лаятись нецензурною браннею на поліцейських, тобто продовжив чинити опір представникам влади які виконували обов`язки з охорони громадського порядку, та припиняли його хуліганські дії. У зв`язку з зазначеним ОСОБА_4 09.02.2022 о 08.11 годині затримано у примусовому порядку, внаслідок чого злочин припинено.

09 лютого 2022 року ОСОБА_4 було затримано в порядку ст. 208 КПК України, і того ж дня йому було повідомлено про підозру за ч. 1 ст. 296 КК України.

Постановою дізнавача СД Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області від 10 лютого 2022 року перекваліфіковано дії ОСОБА_4 з ч. 1 ст. 296 КК України на ч. 3 ст. 296 КК України.

10 лютого 2022 року ОСОБА_4 вручено повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри.

Сторона обвинувачення, покликаючись на доводи клопотання, вважає, що в ході досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженню виникла необхідність у застосуванні запобіжного заходу відносно підозрюваного у вигляді тримання під вартою, оскільки є достатньо підстав вважати, що існують ризики того, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

В судовому засіданні прокурор підтримав доводи клопотання, просив його задовольнити.

Підозрюваний не визнав підозру та пояснив, що прийшов до малознайомої йому дівчини, яка йому подобається. Однак вона його боїться та ігнорує його залицяння. Він намагався з нею поговорити, тому мав намір зайти в її помешкання, перебував на сходовій клітці. Коли йому не вдалось це зробити, він почав жбурляти каміння у вікна. Коли приїхали працівники поліції, він опору не чинив, однак його затримали та застосували спец. засоби. Вважає, що нічого поганого не зробив. Просить відмовити у задоволенні клопотання і застосувати менш обтяжливий запобіжний захід.

Захисник в судовому засіданні заявив клопотання про відкладення судового розгляду, оскільки ним подано скаргу на підозру. Слідчий суддя відмовив у задоволенні такого клопотання, оскільки скарга на підозру не розглядається в одному провадженні із запобіжним заходом. Також скарга на підозру подається не раніше спливу місячного строку після повідомлення про підозру.

Захисником заявлено клопотання про витребування акту медичного обстеження підозрюваного, оскільки його били у відділку поліції. Слідчий суддя відмовив у задоволенні такого клопотання, оскільки станом на день розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу відповідний акт не підготовлений. Між тим, захисник та підозрюваний не обмежені у праві звернення до ДБР у будь-який час, якщо вважають, що права затриманої особи були порушенні.

З приводу обґрунтованості підозри та ризиків, захисник повідомив, що підозру не визнає. Вважає, що органом досудового розслідування неправильно кваліфіковані дії ОСОБА_4 , бо опір це фізичний спротив, якого підозрюваний не чинив. Тому нема підстав для кваліфікації кримінального правопорушення за більш тяжкою статтею КК, а отже нема підстав для застосування виняткового запобіжного заходу. На думку захисника, заявлені прокурором ризики не доведені, оскільки підозрюваний є військовослужбовцем, має позитивні характеристики, користується авторитетом та повагою серед товаришів по службі, тому ані переховуватись, ані продовжувати вчиняти інші правопорушення не буде. Впливати на свідків та потерпілу не буде, оскільки він зробив висновки зі своєї поведінки та буде більш стриманим в повсякденному житті. Просить відмовити у задоволенні клопотання та застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Вислухавши сторону обвинувачення, захисту та підозрюваного, ознайомившись із доводами клопотання, дослідивши додані до клопотання докази та здійснивши їх належну оцінку, слідчим суддею встановлено наступне.

Слідчим відділенням Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000110 від 09.02.2022 року, за фактом вчинення грубого порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, чи винятковим цинізмом, пов`язаного з опором представникові влади (працівникам поліції).

Як вбачається з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 09.02.2022 року, до СД ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області надійшла заява ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , про те, що 09.02.2022 року близько 07 год. 20 хв. невстановлена особа, перебуваючи за адресою її мешкання, вчинила хуліганській дії.

Орган досудового розслідування вважає, що до вчинення даного злочину може бути причетний гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За доводами клопотання, обґрунтованість підозри підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами.

Вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення клопотання та здійснюючи судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, слідчий суддя виходить з наступного.

За приписами ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст. 7 КПК України кримінальне провадження здійснюється на засадах, в тому числі, верховенства права, згідно якої людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, законності, згідно якої під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, а також забезпечення права на свободу та особисту недоторканність, згідно якої ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1, п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України, запобіжні заходи, є заходами забезпечення кримінального провадження та застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно вимог ч. 1, 3 ст. 132 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

За положеннями ч. 5 ст. 131 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

З наданих слідчому судді матеріалів убачається, що 09.02.2022 року о 02 год. 17 хв. на лінію 102 надійшло повідомлення про те, що неадекватний чоловік побив вікна у під`їзді, кидає каміння за адресою: АДРЕСА_2 .

Прибувши на місце працівники поліції виявили особу, яка знаходилась біля під`їзду та неадекватно себе поводила, та вчиняла хуліганські дії. Дану особу було затримано та на місце викликано слідчо-оперативну групу.

Після чого ОСОБА_4 було доставлено до Дніпровського відділу поліції для складання адміністративного матеріалу. Після складання матеріалів про притягнення до адміністративної відповідальності, ОСОБА_4 було звільнено з відділку поліції.

Згідно рапорту від 09.02.2022 року, на лінію 102 надійшло повторне повідомлення про те, що ОСОБА_4 повернувся на місце події приблизно о 03 год. 03 хв. та продовжив вчиняти хуліганські дії, а саме бити вікна за цією ж адресою, гучно висловлювався нецензурною лайкою, розбив скло, фонарь та камеру, чинив опір працівникам поліції при затриманні, погрожував їм (а.с. 12, 13).

Відповідно до протоколу допиту свідка ОСОБА_12 від 09.02.2022 року, з ОСОБА_4 вона не має жодних відносин, ні дружніх, ні товариських, з ним ніколи не спілкувалась. Він її переслідує та не дає нормально жити. 09.02.2022 року він прийшов до неї та намагався проникнути до її квартири, а потім побив вікна та камеру нагляду у під`їзді.

Згідно протоколу допиту свідка ОСОБА_13 від 09 лютого 2022 року, останній працює на посаді інспектора УПП в Дніпропетровській області. 09.02.2022 року прибувши вдруге за адресою: АДРЕСА_2 , він помітив чоловіка, який кричить, розмахує руками, побив вікна, висловлюється нецензурною лайкою. На законні вимоги працівників поліції не реагував, висловлював погрози співробітникам поліції, агресивно себе поводив. Після чого працівниками поліції були застосовані спец. засоби, а саме кайданки, оскільки особа не бажала припиняти протиправні дії та чинила опір.

Згідно протоколу допиту свідка ОСОБА_14 від 09 лютого 2022 року, він у складі патрульного екіпажу прибув 09.02.2022 року прибув за адресою: АДРЕСА_2 , де на 11 му поверсі побачив чоловіка, який кричав всередині будинку, намагався справити природню потребу з загального балкону. Під час перевірки було встановлено анкетні дані цієї особи, а саме гр. ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З протоколу допиту свідка ОСОБА_15 від 09.02.2022 року вбачається, що вона вночі побачила невідомого чоловіка, який кидав каміння у вікно, бив металеві двері. Цей чоловік весь час повертався на місце події та продовжував так робити, і вона його бачить не перший раз у цьому будинку.

Обґрунтованість підозри, на якій засновується арешт, є важливою частиною гарантії, встановленої у п. 1 ст. 5. Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Термін «обґрунтована підозра» означає наявність фактів чи відомостей, які б задовольняли об`єктивного спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила правопорушення. Однак те, що може бути визнано "розумним", залежить від усіх обставин. Відповідно, оцінюючи обґрунтованість підозри, необхідно встановити, чи забезпечена сутність гарантії, передбаченої п. 1 ст. 5 Конвенції. Отже, повинні існувати факти чи відомості про те, що заарештовану особу обґрунтовано підозрюють у вчиненні передбачуваного злочину. Обґрунтованість підозри також означає поріг, який підозра повинна подолати, щоб задовольнити об`єктивного спостерігача щодо ймовірності звинувачень.

Аналізуючи зібрані органом досудового розслідування докази у сукупності, слідчий суддя вважає, що ОСОБА_4 міг вчинити хуліганство, поєднане із опором працівникам поліції. При цьому його дії мали триваючий та цілеспрямований характер. Він повертався знову на місце події та продовжував порушувати громадський порядок та нехтувати загальноприйнятими правилами поведінки у суспільстві, активно та зневажливо ставився до громадського порядку та спокою громадян. Така поведінка є грубим порушенням громадського порядку.

З об`єктивної сторони хуліганство є суспільно небезпечною дією, що грубо порушує громадський порядок. Такими закон визнає тільки дії, які спричинили істотну шкоду особистим чи суспільним інтересам і відрізнялися особливою зухвалістю або винятковим цинізмом. Зміст грубості порушення громадського порядку слід визначати з урахуванням характеру хуліганських дій, їх наслідків, місця і тривалості їх вчинення, кількості потерпілих, їх віку, стану здоров`я, суттєвості порушення їх інтересів або інтересів підприємств, установ, організацій.

Однією із кваліфікуючих ознак хуліганства є наявність опору, тобто протидії представникові влади, представникові громадськості або іншим громадянам, які припиняли хуліганські дії, виконати свій службовий чи громадський обов`язок щодо охорони громадського порядку. Це можуть бути погрози на їх адресу, побої, спричинення тілесних ушкоджень тощо. При цьому опір повинен бути складовою частиною хуліганства, мати місце в період його вчинення.

Захисник підозрюваного вказує, що опору представникам поліції не було, однак це спростовується як показаннями свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , так й іншими матеріалами клопотання. В судовому засіданні встановлено, що підозрюваний, незважаючи на законні вимоги працівників поліції, продовжував вчиняти протиправні дії, махав руками, погрожував працівникам поліції. У зв`язку з чим останні змушені були застосувати спец. засоби та одягнути на ОСОБА_16 кайданки. Наведені обставини у сукупності свідчать про те, що підозрюваний міг чинити опір, що проявляється у активній протидії виконанню поліцейським його законних повноважень, що і стало підставою для застосування спец. засобів.

Посилання захисника на те, що підозрюваний розбив пляшку об землю, а не жбурнув її у працівників поліції, правового значення не має, оскільки якби такі дії мали місце, то це б утворювало інший склад злочину, а саме ст. 345 КК України.

Одночасно з цим слідчий суддя відзначає, що для оцінки обґрунтованості підозри докази не мають бути такої сили, щоб гарантувати засудження підозрюваного чи встановлення його винуватості. Така позиція міститься у Рішенні ЄСПЛ у справі «Броуган та інші проти Сполученого Королівства» від 29 листопада 1988 року. Для висновку про те, що підозрюваний чинив опір, слідчому судді достатньо того, що ОСОБА_4 не виконував законні вимоги працівників поліції, продовжував вчиняти протиправні дії, тому на нього одягли кайданки, оскільки він активно чинив спротив. Факт опору підтверджений поясненнями працівників поліції та міститься у рапортах та роздруківках повідомлень на спеціальну лінію 102.

Не вдаючись до детальної оцінки дій та винуватості особи на цій стадії кримінального провадження, за усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка сформована в тому числі із багатьох справ проти України, слідчий суддя повинен пересвідчитись, що повідомлена підозра є обґрунтованою, тобто такою, що передбачає наявність достатніх даних, які б могли переконати об`єктивного та стороннього спостерігача у тому, що особа могла вчинити правопорушення у якому її підозрюють.

Таким чином, з урахуванням досліджених доказів, слідчий суддя вбачає наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України.

Відповідно до ст. 12 КК України даний злочин є нетяжким, оскілки максимальне покарання, передбачене санкцією ч. 3 ст. 296 КК України позбавлення волі на строк до п`яти років.

Вирішуючи питання про доведеність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, на які посилається прокурор, слідчий суддя зазначає наступне.

Так, на існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, вказує те, що підозрюваний обґрунтовано підозрюється у вчиненні нетяжкого злочину, і усвідомлюючи наявність вагомість доказів вчинення даного злочину, невідворотність покарання, може вчиняти спроби переховування від органів досудового розслідування та суду.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Бессієв проти Молдови» вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

При оцінці цього ризику слідчий суддя бере до уваги, що підозрюваний є військовослужбовцем, і наразі перебуває у відпустці. Місце дислокації його бойового підрозділу розташовано в зоні ООС. Проведення досудового розслідування і всі слідчі (процесуальні) дії здійснюються у м. Дніпро. Отже, виконання його процесуальних обов`язків, пов`язаних із явкою до слідчого, прокурора, буде ускладнено. Такі обставини свідчать про те, що підозрюваний може ухилитися від явки до відповідних службових осіб, та залишитись за місцем розташування його підрозділу в зоні ООС.

Слідчий суддя враховує особу ОСОБА_4 , який, незважаючи на позитивні характеристики з бойової частини, допустив ганебну поведінку, відкрито ігнорував загальноприйняті норми моралі, порушував спокій громадян та громадський порядок, що характеризує його з негативного боку.

Крім того підозрюваний має судимість, не одружений, тобто не має родини, і його наразі нічого не тримає у м. Дніпрі. Отже, ризик переховування від органу досудового розслідування чи слідчого судді, є повністю доведеним.

Що стосується ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, то з матеріалів справи слідує, що підозрюваний неодноразово повертався на місце події та продовжував вчиняти протиправні дії. Сусіди по будинку бачили його неодноразово за місцем мешкання ОСОБА_12 , тобто він не полишає спроби залицяння до дівчини, і на цьому грунті грубо порушив громадський порядок. В матеріалах клопотання міститься протокол допиту ОСОБА_12 , як повідомила про те, що ОСОБА_4 неодноразово погрожував підірвати її автомобіль, вбити її або членів її сім`ї, і хоча ці обставин не є предметом дослідження при розгляді цього клопотання, вони характеризують особу ОСОБА_4 , який перебуваючи на службі, має доступ до зброї, боєприпасів та вибухових речовин. Такі обставини свідчать про ризик продовження протиправної поведінки та можливість вчинення нового злочину.

Отже, ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, доведений прокурором.

З приводу ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України слідчий суддя вважає, що ОСОБА_4 може вливати на свідків, зокрема, на свідка ОСОБА_12 , оскільки знає її місце проживання і, очевидно, буде знову намагатись прийти до неї додому з метою з`ясування стосунків.

При обранні виду запобіжного заходу слідчий суддя повинен виходити з того, що такий запобіжний захід має бути достатнім для запобігання всім доведеним ризикам, а також гарантувати належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Слідчий суддя погоджується із думкою прокурора, що інші запобіжні заходи, окрім тримання під вартою, не зможуть запобігти реалізації вказаних ризиків.

На підставі вищезазначеного, доходжу висновку про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Виконання запобіжного заходу доцільно здійснювати у слідчому ізоляторі, оскільки хоча підозрюваний і є військовослужбовцем за контрактом, проте вчинив злочин, що не є військовим злочином, і під час вчинення кримінального правопорушення перебував у відпустці.

Клопотання захисника про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, є необґрунтованим і вочевидь не дозволить запобігти всім ризикам. Тому в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про застосування особистого зобов`язання, слід відмовити.

Водночас слідчий суддя зобов`язаний визначити заставу, оскільки обставин, передбачених ч. 4 ст. 183 КПК України, не встановлено.

З урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, майнового стану підозрюваного та обставин даного провадження, вважаю можливим визначити заставу у максимальному розмірі для нетяжкого злочину, а саме 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, оскільки прокурор не просив взагалі визначити заставу, слідчий суддя застосовує альтернативний запобіжний захід як заставу, тому клопотання сторони обвинувачення належить задовольнити частково.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. ст. ст. 182, 183, 193, 194, 197, 372, 376, 395 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , за погодженням з начальником Новомосковського відділу Дніпровської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сферах Південного регіону ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

Виконання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою здійснювати у ДУ «Дніпровська установа виконання покарань № 4».

Строк тримання під вартою рахувати з 07 год. 00 хв. 09 лютого 2022 року.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, відмовити.

Визначити підозрюваному заставу 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 49 620 (сорок дев`ять тисяч шістсот двадцять) гривень, 00 коп.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

При внесенні визначеної судом суми застави, підозрюваний підлягає звільненню з-під варти.

У разі внесення застави, на підозрюваного ОСОБА_4 покласти такі обов`язки:

1) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

3) прибувати за кожною вимогою до слідчого, який здійснює кримінальне провадження, прокурора та суду.

4) не спілкуватися зі свідками по даному кримінальному провадженню, окрім випадків проведення необхідних слідчих дій.

З моменту звільнення з-під варти у разі внесення застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі якщо він не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора чи суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього даною ухвалою обов`язки, застава звертається в дохід держави.

Строк дії ухвали до 09.04.2022 року.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_17