Справа № 573/15/22
Номер провадження 1-в/573/3/22
У Х В А Л А
і м е н е м У к р а ї н и

14 січня 2022 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

з участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

представника сектору пробації: ОСОБА_4 ,

засудженої: ОСОБА_5 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопілля подання старшого інспектора Сумського районного сектору №1 філії Державної установи «Центр пробації» в Сумській області ОСОБА_4 відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, ромської національності, уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , неодруженої, непрацюючої, учениці 8 класу КЗ Сумської обласної ради «Улянівська спеціальна школа», на обліку у лікаря нарколога не перебуває, перебуває на обліку у лікаря психіатра з діагнозом: «Легка розумова відсталість із порушенням поведінки», не інваліда, засудженої вироком Білопільського районного суду Сумської області від 18 жовтня 2019 року за ч. 1 ст. 186 КК України з призначенням покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн,

про звільнення від відбування покарання у зв`язку з закінченням строків давності виконання обвинувального вироку,

в с т а н о в и в :
05 січня 2021 року до суду надійшло подання старшого інспектора Сумського районного сектору №1 філії Державної установи «Центр пробації» в Сумській області ОСОБА_4 про звільнення ОСОБА_5 від покарання, призначеного вироком Білопільського районного суду Сумської області від 18 жовтня 2019 рокуу зв`язку з закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

У судовому засіданні старший інспектор Сумського районного сектору №1 філії Державної установи «Центр пробації» в Сумській області ОСОБА_4 та засуджена ОСОБА_5 подання підтримали.

Прокурор ОСОБА_3 проти задоволення подання не заперечувала.

Заслухавши учасників процесу, повно, всебічно і об`єктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд дійшов до наступних висновків.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано протягом двох років у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Частиною третьою статті 80 КК України визначено, що перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються.

Перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину (ч. 3 ст. 80 КК України).

Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 24 грудня 2015 року в справі №5-324кс15, стаття 80 КК України окреслює нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Правова природа вказаного виду звільнення від відбування призначеного покарання зумовлюється одностороннім обов`язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків. Особа, засуджена до певного виду покарання, не несе правового обов`язку застосовувати правообмеження, які входять до його змісту, сама до себе - це виключна одностороння компетенція спеціальних державних органів, які виконують покарання.

Водночас засуджена до певного виду покарання особа не може перебувати в потенційному очікуванні виконання покарання невизначений проміжок часу, у зв`язку з чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і засудженою особою кримінальні правовідносини, а отже, унеможливлює виконання покарання.

Судом встановлено, що вироком Білопільського районного суду Сумської області від 18 жовтня 2019 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 1 ст. 186 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн (а. о. с. 2-3).

19 листопада 2019 року вирок відносно ОСОБА_5 набрав законної сили та того ж дня направлений на виконання до Білопільського РС філії ДУ «Центр пробації» у Сумській області (а. о. с. 4)

На даний час вирок не виконано, штраф не сплачений. Протягом строку виконання вироку засуджена від відбування покарання не ухилялася, нового злочину не вчинила.

З огляду на викладене, враховуючи, що з дня набрання чинності вироком Білопільського районного суду Сумської області від 18 жовтня 2019 року минуло понад два роки, строки давності виконання обвинувального вироку не зупинялися, не переривалися та на даний час закінчилися, суд дійшов висновку про обґрунтованість подання старшого інспектора Сумського районного сектору №1 філії Державної установи «Центр пробації» в Сумській області ОСОБА_4 та необхідність його задоволення.

На підставі викладеного, керуючись, ч. 1 ст. 80 КК України, 369-372, 539 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :
Подання старшого інспектора Сумського районного сектору №1 філії Державної установи «Центр пробації» в Сумській області ОСОБА_4 про звільнення від відбування покарання задовольнити.

На підставі ч. 1 ст. 80 КК України звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн за вироком Білопільського районного суду Сумської області від 18 жовтня 2019 року у зв`язку з закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

На ухвалу може бути подана апеляція до Сумського апеляційного суду протягом семи діб з дня її проголошення.

Суддя: