Справа № 646/5003/21
№ провадження 1-в/646/300/2021
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20.08.2021 м.Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_2 ,
представника установи виконання покарань ОСОБА_3 ,
засудженого ОСОБА_4 ,
секретар судових засідань ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в режимі відеоконференції під час трансляції з приміщення Державної установи «Диканівська виправна колонія (№12)» заяву
засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою технічною освітою, неодруженого, раніше судимого: 1) 19.06.2015 Фрунзенським районним судом м.Харкова за ч. 1 ст. 185 КК України до 200 годин громадських робіт; 2) 03.07.2017 Фрунзенським районним судом м.Харкова за ч.2 ст.389, ст.71 КК України до 3 років 25 днів обмеження волі, звільнений із зали суду як такий, що повністю відбув покарання; 3) 23.10.2018 Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.4 ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців обмеження волі, вважається таким, що на день постановлення вироку повністю відбув покарання за вказаним вироком; 4) 23.12.2019 Дзержинським районним судом м. Харкова за ч.2 ст. 186 КК України до 6 років позбавлення волі,
про зарахування строку попереднього ув`язнення в строк покарання,

у с т а н о в и в :
Засуджений ОСОБА_4 , який відбуває покарання у Державній установі «Диканівська виправна колонія (№12)», звернувся до суду з клопотанням, в якому просить відповідно до ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів визначити остаточне покарання за вироками Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23 жовтня 2018 року та Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 грудня 2019 року та зарахувати йому у строк покарання строк попереднього ув`язнення за вироком Комінтернівського районного суду м.Харкова від 23 жовтня 2018 року у період з 26 вересня 2017 року по 23 жовтня 2018 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Засуджений у судовому засіданні просив клопотання задовольнити.
Прокурор у судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання засудженого, посилаючись на те, що вирок Комінтернівського районного суду м. Харкова, виконаний, оскільки призначене вказаним вироком покарання засуджений повністю відбув.
Представник Державної установи «Диканівська виправна колонія (№12)» у судовому засіданні просив вирішити питання на розсуд суду.
Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши клопотання та матеріали особової справи засудженого, вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою ст. 539 КПК України, має право вирішувати питання про застосування покарання у наявності кількох вироків.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України питання про застосування покарання за наявності кількох вироків вирішуються місцевим судом, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.
Згідно з ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.
За змістом п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.1990 «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних з виконанням вироків» з відповідними змінами в порядку, передбаченому ст. ст. 537-539 КПК України, суди вправі вирішувати питання, пов`язані з виконанням вироків, за наявності інших вироків, зокрема, коли щодо засудженого є вирок, який не виконано і про який не було відомо суду, що постановив останній за часом вирок і тому суд не призначив покарання за сукупністю вироків.
Тобто, питання визначення порядку застосування покарання за наявності декількох вироків можуть вирішуватися на стадії виконання вироку у випадках, якщо стосовно засудженого є не приведений до виконання вирок, про який не було відомо суду, що постановив останній за часом вирок.
Суд встановив, що ОСОБА_4 засуджено вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 грудня 2019 року за ч.2 ст. 186 КК України до 6 років позбавлення волі. Початок строку відбуття покарання рахується з моменту фактичного затримання, тобто з 26 вересня 2017 року.
Ухвалою Харківського апеляційного суду від 09 червня 2021 року вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 грудня 2019 року змінено в частині виключення з вступної частини вироку посилання на наявність у ОСОБА_4 судимостей за вироками Фрунзенського районного суду м. Харкова від 14 грудня 2011 року та від 09 лютого 2016 року, в іншій частині вирок залишено без змін.
Вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 грудня 2019 року набрав законної сили 09 червня 2021 року.
На даний час засуджений ОСОБА_4 відбуває покарання саме за вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 грудня 2019 року.
Крім того, з матеріалів особової справи на засудженого вбачається, що вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23 жовтня 2018 року ОСОБА_4 засуджено за ч.2 ст.15. ч.2 ст.185, ст.4 ст.70 КК України до 3 років шести місяців обмеження волі. Визнано ОСОБА_4 таким, що повністю відбув покарання, призначене вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 03 липня 2017 року у виді 3 років 25 днів обмеження волі. На підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано в строк відбування покарання час перебування під вартою з 26 вересня 2017 року по 23 жовтня 2018 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за чотири дні обмеження волі. Початок строку покарання рахується з 26 вересня 2017 року.

У резолютивній частині вироку Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23 жовтня 2018 року також вказано, що ОСОБА_4 при зарахуванні судом попереднього ув`язнення в строк покарання вважається таким, що повністю відбув призначене вказаним вироком покарання. Отже на день постановлення вказаного вироку засуджений ОСОБА_4 повністю відбув призначене за цим вироком покарання.
Ухвалою Харківського апеляційного суду від 28 липня 2020 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на вирок Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23 жовтня 2018 року закрито.
Вирок Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23 жовтня 2018 року набрав законної сили 28 липня 2020 року.
З оглянутих у судовому засіданні письмових матеріалів справи вбачається, що на час постановлення вироку Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 грудня 2019 року вирок Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23 жовтня 2018 року вважався таким, що повністю виконаний, оскільки покарання, призначене за вказаним вироком, на день постановлення вироку повністю відбуте засудженим.
Таким чином, вирок Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23 жовтня 2018 року на день звернення засудженого з вказаним клопотанням повністю виконаний, покарання, призначене за вказаним вироком, засудженим повністю відбуте на день постановлення вироку, тому підстав для визначення засудженому ОСОБА_4 остаточного покарання за сукупністю кримінальних правопорушень відповідно до ч.4 ст.70 КК України за вироками Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23 жовтня 2018 року та Дзержинського районного суду м.Харкова від 23 грудня 2019 року суд не вбачає, оскільки не застосування вказаних положень жодним чином не погіршить або покращить становище засудженого ОСОБА_4 .
Щодо клопотання засудженого ОСОБА_4 у частині зарахування йому строку попереднього ув`язнення у період з 26 вересня 2017 року по 23 жовтня 2018 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі суд вказує таке.
За положеннями ч.1 ст.1 Закону України "Про попереднє ув`язнення" попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених КПК України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.
Положеннями частини 5 статті 72 КК України передбачено, що попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.
Відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року №838-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», що діяла станом на 20 червня 2017 року, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, здійснюється з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Відповідно до п. 2 розділу ІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» №838-VIII від 26 листопада 2015 року, цей Закон застосовується до всіх осіб, щодо яких на момент набрання чинності цим Законом набрав законної сили обвинувальний вирок, покарання за яким не відбуто повністю.
Відповідно до вимог абз.4 ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України №838-VIII від 26 листопада 2015 року, чинній до 20 червня 2017 року) у строк попереднього ув`язнення включається строк:
а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду;
б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання;
в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження;
г) перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи;
ґ) перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.
З 21 червня 2017 року набрали чинності зміни до згаданої норми КК України, внесені Законом України від 18 травня 2017 року № 2046-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правил складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення», відповідно до яких термін попереднього ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі з розрахунку день за день або за правилами, передбаченими частиною 1 статті 72 КК.
При цьому, відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 29 серпня 2018 року, у разі якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом України № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає частина 5 статті 72 КК України в попередній редакції.
Згідно з ч.ч. 5,6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права; висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються судами при застосуванні таких норм права.
Таким чином, строк попереднього ув`язнення, виходячи з аналізу положень частини п`ятої статті 72 КК України в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII та Закону України «Про попереднє ув`язнення», складає період з визначеної у вироку дати затримання особи до набрання вироком законної сили.
Суд встановив, що ОСОБА_4 засуджено вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 грудня 2019 року за ч.2 ст. 186 КК України до 6 років позбавлення волі за злочини, вчинені у період з липня по серпень 2017 року. Початок строку відбуття покарання рахується з моменту фактичного затримання, тобто з 26 вересня 2017 року.
З матеріалів, наданих до суду, слідує, що ухвалою слідчого судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 26 вересня 2017 року до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у саме кримінальному провадженні №0002059 від 16.08.2017 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.
Суд зауважує, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року №838-VIII, можливе лише у разі коли попереднє ув`язнення застосовувалося до особи в межах того самого кримінального провадження, за яке останнього було засуджено до позбавлення волі.
З досліджених у судовому засіданні матеріалів судом встановлено, що засуджений ОСОБА_4 відбуває покарання у виді позбавлення волі за вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 грудня 2019 року, за злочини, вчинені у період з липня по серпень 2017 року, тобто після 20 червня 2017 року, і саме у цьому кримінальному провадженні до нього було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, тобто мало місце попереднє ув`язнення.
Отже, виходячи з аналізу положень ст.72 КК України (в редакції Закону 2046-VIII від 18.05.2017) та Закону України «Про попереднє ув`язнення», суд вважає, що відсутні правові підстави для задоволення заяви засудженого ОСОБА_4 в частині зарахування йому в строк відбуття покарання за вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 грудня 2019 року строку попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі в редакції Закону №838-VIII від 26 листопада 2015 року, чинній до 20.06.2017.
З огляду на викладене, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення заяви засудженого.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, ст.ст.70,72 КК України, суд
у х в а л и в:
У задоволенні заяви засудженого ОСОБА_4 про зарахування у строк відбуття покарання строку попереднього ув`язнення - відмовити.
Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Червнозаводський районний суд м. Харкова, а засудженим - у той же строк з моменту вручення йому копії ухвали суду.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Повний текст ухвали складений 25 серпня 2021 року.
Суддя ОСОБА_1