Номер провадження: 11-сс/813/1260/21
Номер справи місцевого суду: 496/2668/21 1-кс/496/1306/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.08.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий - суддя ОСОБА_2 ,

судді ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретарки судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 09.08.2021 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , грузина, громадянина Грузії, уродженця Грузії, без освіти, одруженого, без реєстрації місця проживання, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України раніше не судимого
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000495 від 15.06.2021 року
установив
Зміст оскарженого судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини
Ухвалою слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 09.08.2021 року булозадоволено клопотання слідчого СВ Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 та продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 15.09.2021 року відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000495 від 15.06.2021 року.
Рішення слідчого судді мотивоване тим, що ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, встановлені ухвалою слідчого судді про обрання відносно підозрюваного даного запобіжного заходу, не зникли та продовжують існувати, а також доведена неможливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищевказаним ризикам.
Вимоги апеляційної скарги
В своїй апеляційній скарзі, захисник підозрюваного вважає ухвалу слідчого судді необґрунтованою з наступних підстав:

-підозра висунута ОСОБА_10 є необґрунтованою, базується на протилежних показах свідків та вручена із порушенням прав підозрюваного;

-ризики, заявлені слідчим у клопотанні, необґрунтовані;

-слідчим суддею в порушення ст.183 КПК України не визначено розмір застави;

-слідчим суддею не зазначено, чому не можливо застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід.

На підставі викладеного, захисник підозрюваного в апеляційній скарзі просить ухвалу слідчого судді скасувати, та постановити нову, якою призначити заставу, як альтернативний запобіжний захід в розмірі від 20 до 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Підозрюваний ОСОБА_7 у судове засідання не був доставлений, оскільки захисником заявлено клопотання про розгляд справи за відсутності підозрюваного.

Крім того, в судове засідання апеляційного суду не з`явився захисник підозрюваного ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 , будучи належним чином повідомлена про дату та час розгляду справи, не з`явилася, засобами електронного зв`язку надіслала клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідно до ч.4 ст.405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Враховуючи вищезазначене, вислухавши думку прокурора, який вважав за можливе розглянути справу за відсутності підозрюваного та його захисника, враховуючи подання захисником клопотання про розгляд справи за його відсутності та відсутність клопотання про участь підозрюваного, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, апеляційний суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності підозрюваного та його захисника.

Позиції учасників судового розгляду
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Мотиви суду апеляційної інстанції
Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.
Відповідно до 2 абзацу частини 3 статті 407 КПК України, постановляючи ухвалу за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, апеляційний суд вирішує питання щодо запобіжного заходу в порядку, передбаченому главою 18 розділу II цього Кодексу.
Згідно вимог ч.1 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Згідно п.2 ч.1 ст.372 КПК України в мотивувальній частині ухвали зазначається: суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається; встановлених судом обставин із посиланням на докази, а також мотивів неврахування окремих доказів; мотивів, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.
У відповідності до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.
Відповідно до ч.3 ст.197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Відповідно до ч. 3, 4 ст.199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Частина 5 статті 199 КПК України передбачає, що слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
Твердження апеляційної скарги захисника стосовно того, що підозра є необґрунтованою, на думку апеляційного суду, не узгоджуються із нормами закону та фактичними обставинами, з огляду на таке.
Підозра це процесуальне рішення прокурора, слідчого (за погодженням з прокурором), яке ґрунтується на зібраних під час досудового розслідування доказах та в якому формується припущення про причетність конкретної особи до вчинення кримінального правопорушення, з повідомленням про це такій особі та роз`ясненням її прав та обов`язків відповідно до чинного законодавства.
При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, однією з підстав є саме обґрунтованість підозри у вчиненні особою злочину, яка, власне, випливає зі змісту процесуального рішення повідомлення про підозру. Звертаючись до практики ЄСПЛ, зокрема, в рішеннях «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom), «Лабіта проти Італії» (Labita v. Italy), «Мюррей проти Сполученого Королівства» (Murray v. the United Kingdom), «Ільгар Маммадов проти Азейбарджану» (Ilgar Mammadov v. Azerbaijan), «Нечипорук і Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine), зазначається, що наявність «обґрунтованої підозри» передбачає існування фактів та інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ця особа могла вчинити злочин. Факти, які дають підставу для підозри, не мають бути такого ж рівня, як такі, що обґрунтовують засудження особи, тобто мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Органами досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення за наступних обставин.

Так, згідно матеріалів клопотання, досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_7 , 15.06.2021 року приблизно о 17 годин 00 хвилин, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, спільно з невстановленою слідством особою, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, маючи намір на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), прийшли до будинку АДРЕСА_2 . Далі, продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_7 , разом з невстановленою слідством особою перелізли через паркан зазначеного будинку, тим самим проник на територію домоволодіння, після чого, прослідували до будинку, де шляхом віджиму метало пластикового вікна проник у середину будинку, де діючи умисно, з єдиною метою із невстановленою слідством особою, з корисливих мотивів, маючи намір на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), повторно, знаходячись в будинку АДРЕСА_2 , заволоділи грошовими коштами які знаходились у кімнаті на першому поверсі в сумі 12 000 грн., на другому поверсі 1200 грн. та мобільним телефоном марки «Мейзу М3 ноте», але в цей момент зайшов ОСОБА_11 , який зробив зауваження ОСОБА_7 та невстановленій слідством особі. Після чого, ОСОБА_7 та невстановлена слідством особа, розуміючи, що їх дії викриті, почали тікати з місця вчинення кримінального правопорушення разом з викраденим майном. В свою чергу, ОСОБА_11 почав бігти за ОСОБА_7 та невстановленою слідством особою, одночасно голосно кричати в їх бік з проханням зупинитися та повернути викрадене майно. Переслідуючи ОСОБА_7 та невстановлену слідством особу, ОСОБА_11 було затримано ОСОБА_7 , а невстановлена слідством особа з місця вчинення злочину зникла, з викраденим майном.

Не погоджуючись із доводами сторони захисту про необґрунтованість підозри ОСОБА_7 , апеляційний суд наголошує на тому, що обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується наданими апеляційному суду та долученими до клопотання матеріалами кримінального провадження, зокрема, протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 15.06.2021 року (а.п.8-9); протоколом огляду місця події від 15.06.2021 року (а.п.10-14); протоколом допиту потерпілого ОСОБА_12 від 16.06.2021 року (а.п.15-16).
Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до статей 89, 94 КПК України та Глави 28 КПК України питання про встановлення вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності, допустимості та їх достатності відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення, а підстав для визнання доказів недопустимими, відповідно до ст.87 КПК України, в ході апеляційного розгляду не встановлено.
Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що з огляду на те, що кримінальне провадження перебуває на стадії досудового розслідування, слідчий суддя лише на підставі розумної та об`єктивної оцінки отриманих доказів визначає чи виправдовують вони в своїй сукупності факт проведення досудового розслідування та чи дозволяють встановити причетність особи до вчинення злочину, яка є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.
Слідчий суддя вказав, що відомостей, які повідомлені прокурором під час розгляду клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , достатньо для висновку про те, що раціональні підстави для підозри у скоєнні зазначеного суспільно-небезпечного діяння об`єктивно існують і підтверджують підозру ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому діяння. Не виявлено чогось необґрунтованого чи довільного і апеляційним судом.
З огляду на вказані вище обставини апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов до правильного висновку про наявність обґрунтованої підозри та про можливу причетність ОСОБА_7 до інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.3 ст.186 КК України.
Крім того, слід зазначити, що стаття 279 КПК України передбачає, що в разі виникнення підстав для повідомлення про нову підозру або зміну раніше повідомленої підозри прокурор зобов`язаний виконати дії, передбачені статтею 278 КПК України.

Такими підставами для зміни повідомлення про підозру є: непідтвердження будь-якої події злочину, що інкримінується підозрюваному; відсутність в діяннях особи складу злочину; недоведеність участі підозрюваного у вчиненні одного або декількох злочинів з числа тих, що ставляться йому в вину у повідомленні про підозру; непідтвердження обставин, що обтяжують відповідальність; встановлення обставин, що змінюють оцінку і кваліфікацію вчинку (замах, закінчений злочин, повторність, продовжуваний злочин); встановлення обставин, що тягнуть зміну оцінки ступеню співучасті підозрюваного в злочині (або деяких з них), в тому числі закриття кримінального провадження з реабілітуючих підстав відносно інших осіб; встановлення обставин, що пом`якшують відповідальність; наявність достатніх доказів, що вказують на вчинення підозрюваним злочину, що не інкримінувався йому раніше.

Також апеляційним судом встановлено, що заявлені ризики, які виправдовують тримання підозрюваного ОСОБА_7 під вартою, не зменшились.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про доведеність прокурором продовження існування ризиків що підозрюваний ОСОБА_7 може здійснити спроби переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання, які обумовлені обґрунтованістю підозри у вчиненні кримінального правопорушення, яке є тяжким, тяжкістю покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, суспільно-небезпечним характером таких кримінальних правопорушення, особою підозрюваного, який в силу ст.89 КК України раніше судимий, на теперішній час притягується до кримінальної відповідальності за ч.5 ст.185 КК України, є громадянином Республіки Грузія, стороною захисту не надано доказів законності його перебування на території України, не працевлаштований.
Апеляційний суд ураховує, що ОСОБА_7 притягується до кримінальної відповідальності у інших кримінальних провадженнях, що підтверджує продовження існування ризику вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення та характеризує ОСОБА_7 як особу схильну до вчинення злочинів, а також свідчить про його підвищену суспільну небезпеку, що у сукупності із тяжкістю можливого покарання, вказує на актуальність існування ризику переховування підозрюваного від суду.
З огляду на фактичні обставини даного кримінального провадження, встановлені в ході розгляду, а також наявних в рамках даного кримінального провадження ризиків, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого можливо шляхом застосування відносно нього виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а відтак не встановлено підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які є перешкодою для продовження строків тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 судом не було встановлено.
Апеляційний суд звертає увагу на непослідовність сторони захисту, яка, наполягаючи на необґрунтованість підозри ОСОБА_7 , в той же час просить обрати підозрюваному запобіжний захід.

Апеляційний суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Разом з тим, при розгляді апеляційної скарги, апеляційним судом встановлені обставини, які тягнуть за собою безумовне скасування ухвали слідчого судді з постановленням апеляційним судом нової ухвали.

Відповідно до приписів ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Апеляційним судом встановленого, що слідчий суддя, при постановленні оскаржуваної ухвали про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не виконав вимоги ч.3 ст.183 КПК України та не визначив розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу, що є підставою для скасування оскаржуваної ухвали та постановлення апеляційним судом нової ухвали.

Відповідно до ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Пунктом 2 ч.5 ст.182 КПК України передбачено, що розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Пунктом 2 ч.5 ст.182 КПК України передбачено, що розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Апеляційний суд враховує зазначені вище норми законодавства та практику Європейського суду з прав людини.

Так, позиція Європейського суду з прав людини стосовно питання обрання національними судами запобіжного заходу у вигляді застави та призначення її розміру, цілковито прослідковується в рішенні Суду у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain) від 28.09.2010 року. У цій справі, Суд, посилаючись на пункт 3 статті 5 Конвенції, підтвердив, що внесення застави може вимагатися лише за наявності законних підстав для затримання особи, а також те, що уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність подальшого тримання обвинуваченого під вартою. Більше того, якщо навіть сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується.

Приймаючи рішення про визначення розміру застави в якості альтернативного запобіжного заходу, апеляційний суд враховує те, що при обранні підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя враховуючи положення ч.3 ст.183 КПК України, а також обставини вчинених кримінальних правопорушень, та висунутої підозри у вчиненні тяжкого злочину пов`язаного з проникненням та відкритим викрадення чужого майна, вчиненого повторно за попередньою змовою групою осіб, наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, особу підозрюваного, який притягується до кримінальної відповідальності за скоєння інших корисливих злочинів, та обґрунтовано вважав, що застава в межах, передбачених п.2 ч.5 ст.182 КПК України не здатна забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а тому, враховуючи положення абзацу 2 ч.5 ст.182 КПК України, вірно вважав за необхідне визначити ОСОБА_7 розмір застави в розмірі 250 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи те, що ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, встановлені ухвалою слідчого судді про обрання відносно підозрюваного даного запобіжного заходу, не зникли та продовжують існувати, а також доведена неможливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищевказаним ризикам, на переконання апеляційного суду саме такий розмір застави у сукупності з покладенням на ОСОБА_7 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України є достатнім і прийнятним з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати кримінальному провадженню та буде достатнім для забезпечення виконання покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків, дозволить контролювати його місце перебування під час досудового розслідування, а також зможе в повній мірі запобігти ризикам, встановлених судом, забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного під загрозою звернення застави в дохід держави та виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді чи суду суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 задовольнити частково, скасувати ухвалу судді і постановити нову ухвалу, якою продовжити ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням розміру застави, з покладенням на підозрюваного обов`язків, визначених ч.5 ст.194 КПК України.

Керуючись ст. 177, 178, 182, 183, 194, 199, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд
постановив
Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 09.08.2021 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000495 від 15.06.2021 року скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СВ Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Чорноморської окружної прокуратури ОСОБА_13 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 задовольнити.
Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» до 15.09.2021 року.

Визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_7 обов`язків, передбачених КПК України в розмірі 250 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 567 500 (п`ятсот шістдесят сім тисяч п`ятсот) гривень. Підозрюваний або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу на рахунок ТУ ДСА України в Одеській області, з призначенням платежу: застава за підозрюваного ОСОБА_7 , по справі №496/2668/21.

Підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України:

- прибувати до слідчого, слідчого судді та суду за першою вимогою;

- не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- утримуватися від спілкування з потерпілими, свідками з обставин скоєння кримінального правопорушення;

- носити електронний засіб контролю.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_7 наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.
Строк дії ухвали апеляційного суду становить до 15.09.2021 року.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4