Справа № 645/7005/20
Провадження: 1-кп/645/412/21
У Х В А Л А
Іменем України
04 листопада 2021 року м. Харків

Колегія суддів Фрунзенського районного суду м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі судових засідань ОСОБА_4 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 ,
потерпілого - ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001601 від 15.08.2020 року, відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, не одруженого, з середньою освітою, офіційно не працевлаштований, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

- у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 115 КК України,
встановила:

27.11.2020 року в провадження Фрунзенського районного суду м. Харкова надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001601, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.08.2020 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 115 КК України.
Відповідно до протоколу автоматичного розподілу вищезазначеної кримінальної справи між суддями від 27.11.2020 року визначено головуючого по справі - суддю Фрунзенського районного суду м. Харкова ОСОБА_9 .
На підставі автоматичного визначення складу колегії суддів від 01.12.2020 року визначено склад колегії суддів у даному кримінальному провадженні: головуючого по справі- суддю Фрунзенського районного суду м. Харкова ОСОБА_9 , судді Фрунзенського районного суду м. Харкова ОСОБА_3 , ОСОБА_2 .
У зв`язку із перебуванням судді ОСОБА_9 у відпустці у зв`язку із вагітністю та пологами з 13.08.2021 року терміном 126 календарних днів та відповідно до пункту 2.3.3, пункту 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, розпорядженням в.о. керівника апарату суду ОСОБА_10 за № 342 від 16.08.2021 року призначено проведення повторного автоматичного розподілу вищезазначеної кримінальної справи між суддями, в результаті чого справу було передано судді Фрунзенського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 .
Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.08.2021 року, вищевказане кримінальне провадження передано в провадження колегії суддів: головуючий суддя ОСОБА_1 , судді ОСОБА_3 , ОСОБА_2 .
Матеріали кримінальної справи свідчать, що ухвалою слідчого судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 28.09.2020 року ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів.
Дії запобіжних заходів в подальшому продовжувалася.
Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 24.09.2021 року продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 22.11.2021 року.
В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб без визначення розміру застави, посилаючись на існування ризиків передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які можуть настати, якщо обвинуваченими буде змінено запобіжний захід.
Потерпілий ОСОБА_8 підтримав клопотання прокурора.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 заперечував проти заявленого клопотання, посилаючись на те, що твердження прокурора про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, є недоведеними. Тому просив змінити обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.
Обвинувачений підтримав думку свого захисника.
Колегія суддів, вислухавши думку сторін кримінального провадження, приходить до наступного.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до ухвали слідчого судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 28.09.2020 року ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів.
Дії запобіжних заходів в подальшому продовжувалася.
Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 24.09.2021 року продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 22.11.2021 року.
Вбачається, що при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя, з врахуванням вимог ст. 177 КПК України, виходив з наявності підстав для застосування вказаного запобіжного заходу, а саме наявності обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченими кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрювані могли здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.
Метою продовження строку тримання обвинувачених під вартою є запобігання подальшим спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Вимогами ст. 178 КПК України передбачені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, зокрема тяжкість покарання, яке загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, в тому числі наявність родини та утриманців, наявність постійного місця роботи, наявність судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались раніше та інші обставини. Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Прокурор обґрунтовує підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), а саме за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, зібраними під час досудового розслідування доказами.
Колегія суддів виходить із принципу презумпції невинуватості і не вирішує наперед процесуальну перспективу пред`явленого обвинувачення, а лише аналізує обґрунтованість та тяжкість пред`явленого обвинувачення, суспільної небезпеки злочинних дій, в яких обвинувачується ОСОБА_6 .
При цьому колегія суддів враховує, що обвинуваченому інкримінується закінчений замах на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.
Такі злочини є надзвичайно небезпечними, адже людина, її життя, здоров`я та безпека належать до найвищих соціальних цінностей.
Продовження існування ризиків передбачених ст.177 КПК України у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.
Надаючи оцінку можливості обвинуваченому переховуватися від суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, колегія бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останні з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих злочинів, побоюючись суворості передбаченого покарання, можуть вдатися до відповідних дій.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).
Крім того ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Надаючи оцінку можливості обвинуваченим переховуватися від суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.
Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.
Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.
За таких обставин, колегія суддів не може погодитись з доводами сторони захисту щодо відсутності або втрати актуальності ризиків, які існували на час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ризик це подія, яка ймовірно може настати за наявності певних підстав.
Виходячи із суспільної небезпечності дій, які викладені у сформульованому прокурором обвинуваченні, їх тривалості та сталості, перебування на волі без внесення застави, як гарантії покладених на обвинувачених процесуальних обов`язків, виходячи із тяжкості передбаченого покарання, обвинувачений може вдатися до спроби вплинути потерпілого, свідків, експертів, переховуватися від суду, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків судового розгляду, а також належне дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків.
Таким чином, вчинення ризик вчинення ОСОБА_6 іншого кримінального правопорушення або ризик втечі під час перебування його на волі існує поза розумним сумнівом.
Тобто колегія суддів особисто в цьому сенсі враховує тяжкість обвинувачення та покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним у інкримінованого злочину, оскільки ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі до 15 років, що у сукупності з іншими обставинами справи дають підстави вважати, що лише тримання під вартою зможе дієво запобігти ризикам та, з урахуванням положень ст. 183 КПК України, виключає можливість обрання більш м`якого запобіжного заходу щодо даних осіб.
За таких обставин висновок суду щодо необхідності продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 ґрунтується на вищевикладених обставинах, що свідчать про не зменшення заявлених ризиків та виправдовують тримання особи під вартою.
Враховуючи неможливість завершення судового розгляду кримінального провадження у строк до спливу строку тримання обвинуваченого під вартою 22.11.2021 року, колегія суддів вважає за необхідне продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто на строк до 02.01.2022 року.
На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 31, 177, 178, 183, 194, 331, 372 КПК України, колегія суддів,-
постановила:

Клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою відносно ОСОБА_6 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строк тримання під вартою, який не може перевищувати шістдесяти днів, тобто до 02 січня 2022 року, включно.
Копію ухвали направити до ДУ «Харківський слідчий ізолятор».

Ухвала може бути оскаржена в частині продовження запобіжного заходу до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом 5 днів, а обвинуваченим в той же термін з моменту вручення йому копії ухвали.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_3

Суддя ОСОБА_2