КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві 01 грудня 2021 року апеляційну скаргу представника ТОВ «СОКІЛ» - адвоката ОСОБА_5 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2021 року,

за участі: представника ТОВ «СОКІЛ» адвоката ОСОБА_5 ,
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_6 , накладено арешт на тимчасово вилучене майно 15 вересня 2021 в ході проведення огляду місця події за адресою: м. Київ, вул. В. Брожка, 94, а саме: три фрагменти вантажного крану, які належать ТОВ «Сокіл».
Не погоджуючись з таким рішенням, представник ТОВ «СОКІЛ» - адвокат ОСОБА_5 , подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

Апелянт вважає оскаржувану ухвалу незаконною та необґрунтованою, через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Зазначає, що представнику власника вилученого майна директору ТОВ «СОКІЛ» та іншим особам, які були присутні під час проведення огляду, копію протоколу огляду місця події від 15 вересня 2021 року не надано, адвоката ОСОБА_5 , як представника ТОВ «СОКІЛ» не допущено до вказаної дії.

Ознайомившись з матеріалами, долученими до клопотання прокурора про арешт майна, апелянтом встановлено, що відповідно до протоколу огляду місця події від 15 вересня 2021 року, об`єктом огляду є ділянка місцевості, розташована на відкритій місцевості між будівлями № 98 та № 94А по вул. В. Брожка в м. Києві.

Однак, викладене не відповідає дійсності, оскільки огляд місця події проводився в іншому місці, а саме поряд із Совськими ставками по вул. В. Брожка в м. Києві, тобто на протилежній стороні проїжджої частини від місця, зазначеного у протоколі.

Окрім того, огляд та вилучення фрагментів крану прохідницького переносного КЛ-3-1,5 з території об`єкту «Поліпшення водовідведення приватного сектора Олександрівсбкої слобідки у Солом`янському районі м. Києва» по вул. В. Брожка в м. Києві під час слідчої дії огляду місця події 15 вересня 2021 року старшим слідчим Голосіївського УП ГУ НП України в м. Києві ОСОБА_7 не здійснювалося.

На момент звернення прокурора з відповідним клопотанням про арешт майна, відомості про визнання зазначеного майна речовим доказом не надано, відтак відсутні підстави для його арешту.

В судове засідання прокурор не з`явився, про причини неявки не повідомив, хоча про час та місце судового засідання його повідомлено у встановленому законом порядку, тому колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану справу за відсутності прокурора, що не суперечить положенням ч. 1 ст. 172 та ч. 4 ст. 405 КПК України.
Заслухавши доповідь судді, пояснення представника власника майна, яка підтримала подану апеляційну скаргу та просила її задовольнити, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити без змін ухвалу слідчого судді, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як убачається з матеріалів судового провадження, Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 15 вересня 2021 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000834, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 272 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 15 вересня 2021 року за адресою: м. Київ, вул. В. Брожка, будинок № 94-А, проводилися будівельні роботи на спорудженні каналізаційного колектора, які здійснювались ТОВ «Будгарант» на замовлення КП «Соломянка-Сервіс». Вказані роботи виконували працівники субпідрядника ТОВ «Сокіл» (). Під час виконання будівельних робіт стався нещасний випадок, а саме, громадянин ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що працював прохідником на вказаному підприємстві, під час виконання робіт з піднімання ґрунту з колектора за допомогою крану, впав у колектор разом із краном, внаслідок чого отримав тілесні ушкодження та помер.

15 вересня 2019 року в період часу з 18.03 год. до 19.03 год. працівниками Голосіївського управління поліції Головного управління НП у м. Києві проведено огляд місця події за адресою: м. Київ, вул. В. Брожка 94, де розташована ділянка території будівельного майданчику. Після прибуття ними було виявлено труп громадянина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ..
Під час огляду місця події виявлено та вилучено три фрагменти крану, за допомогою якого здійснювався підйом ґрунту на поверхню і яким перед своєю загибеллю керував ОСОБА_8 . Вказані фрагменти поміщені на зберігання на штраф майданчик ГУ НП у м. Києва, що за адресою: м. Київ, вул. Хвойки 20.
Вилучений кран належить ТОВ Сокіл ().
Постановою слідчого СУ Головного управління Національної поліції у місті Києві від 15.09.2021 вищезазначені фрагменти вантажного крану, які належать ТОВ «Сокіл» визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000834.
21 вересня 2021 року прокурор Київської міської прокуратури ОСОБА_6 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на вказане майно, що належить ТОВ «Сокіл».

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2021 року клопотання задоволено.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі щодо накладення арешту на майно.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках Європейський суд з прав людини неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою, зокрема, забезпечення збереження речових доказів.

У такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Приймаючи рішення, слідчим суддею зазначених вимог закону дотримано.

Задовольняючи клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 0000834 про накладення арешту на майно яке належить ТОВ «Сокіл» слідчий суддя дослідив матеріали додані до клопотання та прийшов до правильного висновку, що з метою забезпечення кримінального провадження, збереження майна, як речового доказу, на три фрагменти вантажного крану, які належать ТОВ «Сокіл», який відповідає ознакам речових доказів згідно ст. 98 КПК України необхідно накласти решт.
Вказане майно у даному кримінальному провадженні постановою старшого слідчого Слідчого управління Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_9 від 15 вересня 2021 року визнано речовим доказом (а.с. 54-55), відтак є предметом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 272 КК України.
З огляду на положення ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Арешт майна з підстав передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Тому, посилання автора апеляційної скарги на те, що слідчим суддею безпідставно накладено арешт на вказане майно, не приймаються до уваги, оскільки арешт на майно накладено з правових підстав, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про необхідність накладення арешту на вказане майно, з метою забезпечення кримінального провадження, оскільки прокурором доведені обставини, які підтверджують, що незастосування такого обмеження може призвести до наслідків, які можуть перешкодити досудовому розслідуванню.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.

Зважаючи на зазначене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно зазначене у клопотанні прокурора, діяв у спосіб та у межах діючого законодавства, застосував захід забезпечення кримінального провадження на засадах розумності та співмірності.

Інші доводи апеляційної скарги, з урахуванням наведеного, не є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не встановлено.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга представника ТОВ «СОКІЛ» - адвоката ОСОБА_5 , навіть з урахуванням викладених в ній доводами, задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2021 року, - залишити без змін, а апеляційну скаргу представника ТОВ «СОКІЛ» - адвоката ОСОБА_5 , - без задоволення.
Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_10 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Єдиний унікальний № 761/33911/21
Справа № 11сс/824/6093/2021 Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_11
Категорія ст.170 КПК Доповідач ОСОБА_10