Справа № 127/129/22
Провадження №11-сс/801/36/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 січня 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі судового засідання ОСОБА_5

за участі учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_6
підозрюваного ОСОБА_7
та його захисника ОСОБА_8
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 06 січня 2022 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.12.2021 за № 0001627,

якою частково задоволено клопотання старшого слідчого відділення ВРУП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_9 , застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 06.03.2022 без визначення розміру застави відносно підозрюваного :
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Баришівка, Баришівського району, Київської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст.89 КК України раніше не судимого,
який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України,

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання старшого слідчого СВ ВРУП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 187 КК України.

Клопотання мотивовано тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що 20.12.2021 орієнтовано о 10:00 ОСОБА_7 , маючи умисел на вчинення розбійного нападу, поєднаного з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, умисно, розуміючи та усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, переслідуючи корисливий мотив та маючи на меті незаконне збагачення за рахунок чужих грошових коштів, заздалегідь приготувавши ємність наповнену легкозаймистою речовиною (бензином) та запальничку, а також спеціальні предмети, а саме рукавиці, бахіли та медичну маску, що прикривала його обличчя з метою уникнення залишення біологічних та інших слідів вчинення злочину, а також неможливості впізнання можливими очевидцями, шляхом вільного доступу проник до будинку АДРЕСА_3 , де проживає ОСОБА_10 та його дружина ОСОБА_11 .

Продовжуючи свій злочинний умисел на заволодіння чужим майном, ОСОБА_7 , бажаючи приховати свої злочинні дії від випадкових свідків та сторонніх осіб, під приводом забрати свої особисті речі, запропонував ОСОБА_11 пройти до дальньої кімнати будинку АДРЕСА_3 , на що остання погодилась.

Пройшовши до дальньої кімнати вказаного будинку ОСОБА_7 , реалізовуючи свій злочинний умисел спрямований на напад з метою заволодіння чужим майном, відкрито, з корисливими мотивами та метою, спрямованими на незаконне збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та настання негативних наслідків, розуміючи свою перевагу у фізичній силі, дістав зі свого рюкзака полімерну пляшку з бензином, з метою вчинення психологічного тиску та подолання можливого опору відкрито та раптово для останньої, облив ним голову та тулуб ОСОБА_11 та, діставши запальничку, висунув вимогу, щодо передання йому грошових коштів в сумі 10000 гривень, що супроводжувалось погрозою насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я, а саме ОСОБА_7 погрожував спалити ОСОБА_11 . Вказану погрозу ОСОБА_11 сприйняла як реальну обставину, що загрожує її життю та здоров`ю.

Переживаючи за своє життя та здоров`я ОСОБА_11 , почала кликати на допомогу свого чоловіка ОСОБА_10 , який почувши крики дружини, зайшов до кімнати та почав здійснювати опір ОСОБА_7 , а саме почав наносити йому удари палицею по руках та тулубу.

В цей час, ОСОБА_11 розуміючи, що ОСОБА_7 не створює їй перешкод, вибігла з приміщення будинку на вулицю та почала кликати на допомогу сусідів. В цей час ОСОБА_7 розуміючи, що його злочинні наміри направлені на незаконне заволодіння чужим майном, можуть бути викриті, з місця вчинення злочину втік у невідомому напрямку.

При всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, 31 грудня 2021 року, ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого: ч. 1 ст. 187 КК України тобто напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій).

Враховуючи наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, слідчий просив застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у виді триманні під вартою, з визначенням ОСОБА_7 застави в розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 99240 грн., з покладенням у разі внесення застави на ОСОБА_7 відповідних обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_7 заперечував щодо задоволення клопотання.

Прокурор клопотання слідчого підтримав, оскільки під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, а тому необхідно застосувати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримав.

Захисник підозрюваного заперечував проти задоволення клопотання, просив застосувати до підозрюваного менш суворий запобіжний захід.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 06 січня 2022 року клопотання старшого слідчого СВ ВРУП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 задоволено частково.

Застосовано до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді - тримання під вартою.

Визначено, що строк тримання під вартою діє протягом 60 (шістдесяти) днів з моменту затримання ОСОБА_7 тобто з 10.30 год. 06.01.2022 р. до 10.30 год. 06.03.2022 р.

В решті вимог клопотання про застосування відносно підозрюваного застави відмовлено.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала

В поданій апеляційній скарзі в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 захисник ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду від 06.01.2022 та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби за місцем проживання його сестри в АДРЕСА_4

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою, оскільки слідчим суддею порушено вимоги практики ЄСПЛ і норми КПК України. Зокрема наявність вказаних в судовому рішенні ризиків, передбачених п.п.1-5 ч.1 КПК України, прокурором в судовому засіданні доведені не були, також судом не в повному обсязі досліджено підстави обрання тримання під вартою ОСОБА_7 . Так як його підзахисний не має наміру переховуватися від слідства та суду, ризик впливу на потерпілих та свідків відсутній, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином в останнього не має можливості та скоювати нові злочини ОСОБА_7 не збирається. Вказав, що судом не було прийнято до уваги вік ОСОБА_7 1965 р.н., який є громадянином України, те що він раніше не судимий, до затримання працював за цивільно-правовими угодами, у 2020 році було призначено пенсію за віком, як потерпілому IV категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Також ОСОБА_7 має постійне місце реєстрації в АДРЕСА_1 , де проживають його дружина та четверо малолітніх дітей, 2010, 2012, 2013, 2014 років народження. Відповідно до наданої заяви рідної сестри підозрюваного ОСОБА_7 ОСОБА_12 , яка проживає в АДРЕСА_4 , згодна забезпечити перебування брата за вказаною адресою у разі застосування щодо нього домашнього арешту. Звернув увагу суду на те, що слідчим суддею в порушення вимог ч.1 ст.183 КПК України при розгляді вказаного клопотання прокурора, не було виконано обов`язок розгляду щодо можливості застосування відносно ОСОБА_7 інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Позиції учасників судового провадження

В судовому засіданні захисник ОСОБА_8 подану в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі та просив її задовольнити, посилаючись на викладені в ній доводи.

Підозрюваний ОСОБА_7 підтримав подану захисником апеляційну скаргу в повному обсязі та просив її задовольнити, посилаючись на викладені в ній доводи.

Прокурор заперечив проти задоволення апеляційної скарги захисника, посилаючись на обґрунтованість підозри та наявність ризиків, передбачених КПК України, тому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді суду першої інстанції без змін, так як вважає її законною та обґрунтованою.

Мотиви суду

Заслухавши доповідача, виступи захисника, підозрюваного та прокурора, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Статтею 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не булла піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження булла застосована належна правова процедура.

За частиною першою та п.9 ч.2 ст.131 КПК України з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення кримінального провадження, до яких, зокрема, належать запобіжні заходи.

Згідно ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються до підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховування від органів слідства та суду, знищення чи спотворення речей чи документів, незаконного впливу на інших осіб, перешкоджання кримінальному провадженню, вчиненню інших правопорушень. Підставою ж застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити вищезазначені дії.

Вирішуючи питання щодо застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя суду першої інстанції встановив та виходив з того, що на час розгляду клопотання, підозра щодо вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України обґрунтована, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 від 23.12.2021.; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_11 від 28.12.2021; протоколом огляду місця події від 22.12.2021; протоколом обшуку від 23.12.2021, протоколом огляду речей та документів від 24.12.2021, протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 30.12.2021; протоколом проведення слідчого експерименту від 28.12.2021; протоколом проведення слідчого експерименту від 30.12.2021, протоколом допитів свідків, та іншими матеріалами кримінального провадження.
Також слідчим суддею було враховано, що ОСОБА_7 раніше в силу ст. 89 КК України не судимий, враховано матеріальний стан, стан здоров`я підозрюваного та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення. В судовому засіданні прокурором було доведено ризики, передбачені п.п.1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: підозрюваний ОСОБА_7 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки не всі речові докази по справі отримано; може вчиняти нові кримінальні правопорушення, беручи до уваги відсутність постійного місця роботи; переховуватись від органів досудового розслідування, будучи під слідством, може уникати безальтернативного покарання у виді позбавлення волі до семи років; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, маючи їх анкетні дані отримані з наданими йому матеріалами кримінального провадження, а також може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Також слідчим суддею було прийнято до уваги те, що ОСОБА_7 тимчасово не працюючий, без постійного джерела прибутку, відсутні стійкі соціальні зв`язки, підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, санкція якого передбачає максимальне покарання у виді позбавлення волі до семи років, що свідчить про асоціальну поведінку підозрюваного та наміри вчиняти злочини в майбутньому, що також підтверджується характером кримінального правопорушення. А тому прийшов до висновку про неможливість запобігання вказаним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Разом з тим, слідчий суддя застосовуючи до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою не встановив розмір застави, оскільки злочин останнім вчинено із застосуванням насильства.

Так, згідно ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якої підозрюється особа.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення, колегія суддів зважає на те, що, в контексті практики Європейського суду з прав людини наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин (рішення від 30.08.1998 у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства»).

На думку колегії суддів апеляційного суду відомості та докази, що містяться в доданих до клопотання слідчого матеріалах, у їх сукупності дають підстави вважати, що підозра про причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, за викладених у клопотанні обставин, є обґрунтованою, відтак висновок слідчого судді про наявність обґрунтованої підозри відповідає закону та фактичним обставинам кримінального провадження.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що на даному етапі провадження суд не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу. А тому, з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані, у слідчого судді суду першої інстанції були всі підстави для висновку, що представлені докази об`єктивно зв`язують підозрюваного ОСОБА_7 з певним злочином, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року.

За таких обставин колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного та обґрунтованого висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України, яке відповідно ст.12 КК України віднесено до тяжкого злочину.

Це узгоджується також із з нормою п.4 ч.2 ст.183 КПК України, за змістом якої запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
За змістом ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками слідчого судді суду першої інстанції, що розглядаючи клопотання слідчого, як того вимагає закон було встановлено наявність достатніх підстав вважати, що ризики, на які вказує слідчий існують та підтверджуються матеріалами кримінального провадження.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про схильність останнього до вчинення злочинів, оскільки в силу ст. 89 КК України є особою раніше не судимою, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки не всі речові докази по справі отримано; може вчиняти нові кримінальні правопорушення, беручи до уваги відсутність постійного місця роботи; переховуватись від органів досудового розслідування, будучи під слідством, може уникати безальтернативного покарання у виді позбавлення волі до семи років; незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні, маючи їх анкетні дані отримані з наданими йому матеріалами кримінального провадження, а також може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

На думку колегії суддів в даному кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає в необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів як суспільства, так потерпілої сторони. При цьому належить враховувати, що саме внаслідок суспільної небезпечності таких дій є об`єктивні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватись від суду, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків судового розгляду, а також належне дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків.

У відповідності до п.42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 р. у справі «Михалкова та інші проти України» зазначено, що розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Апеляційний суд не може погодитися з доводами апеляційної скарги захисника щодо застосування відносно його підзахисного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний період доби за місцем проживання його сестри, так як при розгляді питання щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід враховувати також і тяжкість звинувачення. При цьому згода як захисника, так і самого підозрюваного на залишення певного виду запобіжного заходу, все ж таки підтверджує існування процесуальних ризиків у вказаному провадженні.

Окрім того, в матеріалах судового провадження відсутні належні документальні відомості щодо власника вказаного захисником житла і чи саме цей власник не буде заперечувати щодо того, щоб підозрюваний у разі застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, зокрема домашнього арешту, перебував у цьому житлі на таких умовах, оскільки твердження захисника, що власником будинку є рідна сестра підозрюваного ОСОБА_7 ОСОБА_12 , який вона отримала у спадщину не знайшло свого підтвердження в ході апеляційного розгляду. Захисником для приєднання до матеріалів апеляційного оскарження було надано лише власноручно написану заяву останньої від 04.01.2022 в якій вона вказує, що проживає у АДРЕСА_4 , а також копію паспорта в якому стоїть відмітка про зареєстроване місце проживання ОСОБА_12 за вказаною адресою з 20.03.1996 р.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Також Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії» зазначив, що за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей ст.5 п.1 п.п. с) Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Колегія суддів вважає, що фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_7 злочину, який є умисним тяжким злочином поєднаним з насильством, свідчить про його підвищену суспільну небезпеку, що у сукупності із тяжкістю можливого покарання, а також даними про особу підозрюваного вказують на обґрунтованість продовження судом саме запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Наявність у ОСОБА_7 постійного місця реєстрації на території Вінницької області, де проживають його дружина та четверо малолітніх дітей, статусу потерпілої особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, те що є особою раніше не судимою, про що зазначив захисник у свої апеляційній скарзі, не є безумовними підставами для застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки вказані обставини не мають такого ступеню довіри, які можуть бути враховані судом, як такі, що мають запобіжний вплив на поведінку підозрюваного, та не є такими, що спростовують встановлені судом ризики.
Відповідно до наявної в матеріалах судового провадження довідки-характеристики від 04.01.2022 виданої Глинським старостинським округом Калинівської територіальної громади Вінницької області, ОСОБА_7 зареєстрований по АДРЕСА_1 з 23.09.2016 року, проте на даний час не проживає. За час проживання в селі Глинськ проявив себе різносторонньо. Одружений вдруге. У родині присутні конфлікти між подружжям, у зв`язку з тим, що дружина неодноразово зверталась з усною заявою про насильство в сім`ї.
Не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду доводи підозрюваного щодо утримання своїх малолітніх дітей, які проживають окремо від нього з матір`ю та отримання останнім в банку кредиту, який він не зможе виплачувати перебуваючи під вартою.

Колегія суддів звертає увагу на те, що зазначені ОСОБА_7 обставини існували і на момент вчинення інкримінованого йому злочину, проте жодним чином не виступили стримуючим фактором в поведінці останнього.

За таких обставин вказаний запобіжний захід є пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого існують у даному кримінальному провадженні, а також тим завданням, які має досягти суд.

Матеріали провадження не містять переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування підозрюваного під вартою та в судове засідання апеляційного суду надані не були.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права в даному випадку підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого, визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

За таких обставин, апеляційний суд зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, з урахуванням цілей п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, принципу правової визначеності, оцінивши у сукупності встановлені судом обставини у контексті конкретних фактичних обставин, зокрема вчинення останнім кримінального правопорушення з урахуванням характеру насильницьких протиправних дій, а також даними про особу підозрюваного, який є особою раніше не судимою в силу ст.89 КК України, відсутність постійного місця проживання, роботи, стійких соціальних зв`язків, вважає, що буде достатнім та обґрунтованим застосування до ОСОБА_7 саме виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що також дає підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України та забезпечити належне виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.
Встановлено, що положенням ч.3 ст.183 КПК України визначено, що суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Тому колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді в частині відсутності обґрунтованих підстав для визначення розміру застави останньому, оскільки кримінальне правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_7 вчинене із застосуванням насильства, що повністю узгоджується з вимогами п.1 ч.4 ст.183 КПК України, яким передбачено право слідчого судді не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочинів, вчинених із застосуванням насильства.

Таким чином слідчий суддя розглядаючи клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, всебічно з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування виняткового запобіжного заходу, вірно оцінив у сукупності наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватою, а також існування викладених вище ризиків, передбачених ст.177 КПК України. З урахуванням даних про особу підозрюваного встановив наявність підстав для застосування найбільш суворого запобіжного заходу, навівши в ухвалі мотиви необхідності задоволення клопотання слідчого, що на переконання колегії суддів апеляційного суду в повній мірі відповідає вимогам закону.

Інші доводи захисника, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог ст.370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а доводи апеляційної скарги захисника викладених в ній висновків суду не спростовують.

Порушень правових позицій Європейського суду з прав людини чи істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для її скасування, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419,422 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Вінницького міськогосуду Вінницької області від 06 січня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 06.03.2022 без визначення розміру застави відносно підозрюваного ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_14 ОСОБА_15