№ 207/2192/20
№ 1-кп/207/190/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 листопада 2021 року м. Кам`янське.

Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретареві ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янське кримінальне провадження № 0000823 за звинуваченням :

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська , громадянина України , не працюючого , освіта середня, не одруженого , не маючого на утриманні неповнолітніх дітей , який проживає по АДРЕСА_1 , раніше судимого :

1. 11 грудня 2001 року Баглійським районним судом м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 296 КК України 2001 року до 1 року обмеження волі з іспитовим строком 1 рік ;

2. 1 квітня 2003 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 , ст. 71 КК України 2001 року до 1 року 3 місяців позбавлення волі ;

3. 14 жовтня 2003 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 152 , ч. 2 ст. 153 , ч. 1 ст. 129 КК України 2001 року до 8 років позбавлення волі . Звільнений 1 квітня 2011 року за відбуттям строку покарання ;

4. 22 січня 2014 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 213 КК України 2001 року до 100 годин громадських робіт ;

5. 17 червня 2014 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 389 КК України 2001 року до 2 років обмеження волі з іспитовим строком 1 рік 6 місяців ;

6. 18 серпня 2017 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України 2001 року до 2 років 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік ;

7. 24 травня 2018 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186 , 71 КК України 2001 року до 4 років 1 місяця позбавлення волі ,

8. 13 січня 2020 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 15 , ч. 2 ст. 185 , ч. 4 ст. 70 КК України 2001 року до 4 років 1 місяця позбавлення волі . Звільнений 27 травня 2020 року за відбуттям строку покарання ;

за ч. 2 ст. 185 КК України 2001 року ,

В С Т А Н О В И В

ОСОБА_5 , будучи раніше неодноразово судимим , в тому числі 13 січня 2020 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 15 , ч. 2 ст. 185 , ч. 4 ст. 70 КК України 2001 року до 4 років 1 місяця позбавлення волі , маючи не зняті та непогашені у встановленому законом порядку судимості , на шлях виправлення не став та повторно вчинив кримінальне правопорушення при наступних обставинах .

Повторно , 17 червня 2020 року приблизно о 22.00 годині ОСОБА_5 прийшов до малознайомого свідка ОСОБА_6 за місцем мешкання останнього за адресою : АДРЕСА_2 . Зайшовши за запрошенням у квартиру , ОСОБА_5 в залі вищевказаної квартири побачив мобільний телефон «Nokia», model: 6303 сі imei: НОМЕР_1 , належний потерпілому ОСОБА_7 . У цей час у ОСОБА_5 виник прямий умисел на таємне викрадення чужого майна .

Реалізуючи свій прямий умисел , переконавшись , що за ним ніхто не спостерігає , ОСОБА_5 шляхом вільного доступу , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій , умисно , таємно , діючи повторно , з корисливих мотивів і корисливої мети , викрав мобільний телефон «Nokia», model: 6303 сі imeil: НОМЕР_1 , ринкова вартість якого становить 471,67 гривень .

Після чого , ОСОБА_5 місце вчинення кримінального правопорушення залишив , розпорядившись викраденим майном на власний розсуд , заподіявши потерпілому ОСОБА_7 майнову шкоду на суму 471,67 гривень .

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винним себе визнав повністю і пояснив , що 17 червня 2020 року у вечірній час прийшов у гості до ОСОБА_6 , де в квартирі на ліжку побачив мобільний телефон . Скориставшись тим , що його ніхто не бачить , викрав мобільний телефон . Викрадене майно повернуто потерпілому .
Вина ОСОБА_5 в повному обсязі підтверджується іншими доказами:

протоколом огляду предмету від 8 липня 2020 року ( а.с. 26 ) , з якого слідує, що предметом огляду є мобільний телефон «Nokia» чорного кольору model: 6303 сі, imei: НОМЕР_1 , який добровільно надав для огляду ОСОБА_5 та пояснив , що викрав вказаний мобільний телефон шляхом вільного доступу у раніше незнайомого йому чоловіка ;

протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 8 липня 2020 року ( а.с. 31 - 33 ) , з якого слідує , що потерпілий ОСОБА_7 впізнав ОСОБА_5 як чоловіка , який 17 червня 2020 року за адресою : АДРЕСА_2 викрав його мобільний телефон ;

протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 8 липня 2020 року ( а.с. 34 - 36 ) , з якого слідує , що свідок ОСОБА_6 впізнав ОСОБА_5 як чоловіка , який 17 червня 2020 року за адресою : АДРЕСА_2 викрав мобільний телефон, який належить ОСОБА_7 ;

протоколом огляду місця події від 9 липня 2020 року ( а.с. 38 - 41 ) , з якого слідує , що місцем огляду є квартира АДРЕСА_3 . Замок на вхідних дверях без видимих пошкоджень . Потерпілий ОСОБА_7 вказав місце в кімнаті , де знаходився його мобільний телефон ;

висновком експерта № 19/104-10/1/605 від 15 липня 2020 року ( а.с. 54 - 56 ) , з якого слідує , що ринкова вартість мобільного телефону «Nokia» , модель 6303 сі , станом на 17 червня 2020 року становила 471,67 гривень ;

протоколом проведення слідчого експерименту від 20 липня 2020 року ( а.с. 66 - 69 ) , з якого слідує , що ОСОБА_5 вказав на обставини вчинення ним злочину , а саме : 17 червня 2020 року приблизно о 22.00 годині він прийшов до квартири свого знайомого ОСОБА_6 , де на ліжку побачив мобільний телефон , який таємно викрав ;

висновком судово-психіатричного експерта № 18 від 17 серпня 2020 року ( а.с. 8486 ) , з якого слідує , що ОСОБА_5 на хронічне психічне захворювання , тимчасовий хворобливий розлад психічної діяльності , недоумство , інший хворобливий стан психіки в період часу , що відноситься до інкримінованого йому діяння , не страждав і на теперішній час не страждає . Виявляв раніше і виявляє в теперішній час органічний розлад особистості .

У період часу, що відноситься інкримінованому йому діянню , іспитовий міг усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними .

За своїм психічним станом на теперішній час іспитований також може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними .

Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує .

Оцінюючи кожний доказ у справі з точки зору належності , допустимості , достовірності , та їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку , суд приходить до висновку , що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у судовому засіданні доведена повністю .

Зібрані органами досудового слідства та досліджені у судовому засіданні докази є належними , оскільки підтверджують існування обставин , що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні , допустимими , оскільки отримані законно , в порядку , встановленому кримінальним процесуальним законодавством України , яке діяло на час їх отримання , шляхом проведення органами досудового слідства відповідних процесуальних дій , достовірними, оскільки фактичні дані , отримані з вказаних доказів , не спростовані жодним іншим доказом , наданим сторонами кримінального провадження . Всі досліджені докази в своїй сукупності та взаємозв`язку не містять суперечностей , доповнюють один одного і дають можливість суду прийти до однозначного висновку про те , що ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення , передбачене ч. 2 ст. 185 КК України 2001 року .

Таким чином , ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення , передбачене ч. 2 ст. 185 КК України 2001 року , тобто таємне викрадення чужого майна ( крадіжка ) , вчинена повторно .

Вирішуючи питання про обрання виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд , відповідно до ст. 65 КК України 2001 року, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення , особу винного та обставини , що пом`якшують та обтяжують його покарання .

Суд вважає , що обставиною , що пом`якшує покарання ОСОБА_5 відповідно до ст. 66 КК України 2001 року , є його щире каяття , добровільне відшкодування завданого збитку . Обставиною , яка обтяжує покарання ОСОБА_5 відповідно до ст. 67 КК України 2001 року , є рецидив злочинів.

При цьому суд враховує позицію Європейського суду з прав людини , яка викладена у справах «Бакланов проти Росії» ( рішення від 9 червня 2005 року ) , і в справі «Фрізен проти Росії» ( рішення від 24 березня 2005 року ) , згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим , якщо встановлено , що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним . У справі «Ізмайлов проти Росії» ( п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року ) ЄСПЛ вказав , що для того , щоб втручання вважалося пропорційним , воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи .

ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий , не працює , щиро кається у вчиненні злочину , по справі не наступило тяжких наслідків , шкоду відшкодовано в повному обсязі , тому суд дійшов висновку , що покаранням , необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_5 та попередження нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим , так і іншими особами , є покарання у вигляді позбавлення волі . На підставі ст. 75 , 76 КК України 2001 року звільнити його від відбування покарання з випробуванням з покладенням на нього обов`язків : періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації ; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання , роботи або навчання ; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації .

Суд вважає необхідним речові докази повернути за належністю ; стягнути з ОСОБА_5 вартість проведення експертизи ; скасувати арешт майна ; запобіжний захід ОСОБА_5 не обирався .

Керуючись ст. 369 371 , 373 376 КПК України , суд

У Х В А Л И В

ОСОБА_5 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення , передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України 2001 року та призначити йому покарання у вигляді 2 років 6 місяців позбавлення волі .

На підставі ст. 75 КК України 2001 року ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням на іспитовий строк 2 роки .

На підставі ст. 76 КК України 2001 року зобов`язати ОСОБА_5 : періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації ; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання , роботи або навчання ; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації .

Речовий доказ мобільний телефон «Nokia», чорного кольору, model: 6303 сі, imei: НОМЕР_1 , який зберігається в камері схову ВП № 2 Кам`янського РУП , повернути ОСОБА_7 .

Скасувати арешт майна , накладений на мобільний телефон «Nokia», чорного кольору, model: 6303 сі , imei: НОМЕР_1 .

Стягнути з ОСОБА_5 на корись держави вартість проведення експертизи в сумі 653 гривні 80 копійок .

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області на протязі тридцяти днів з дня проголошення вироку .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги , якщо таку скаргу не було подано . У разі подання апеляційної скарги вирок , якщо його не скасовано , набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції .

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку . Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення .

Суддя ОСОБА_1