Справа № 467/875/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.09.2021 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000115 від 23.08.2021 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Михайлівка, Флорештського району, республіки Молдова, молдованина, громадянина України, освіта середня, не одруженого, інваліда третьої групи, непрацюючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 29.06.2004 року вироком Арбузинського районного суду Миколаївської області за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 1 рік;

- 21.12.2004 року вироком Братського районного суду Миколаївської області за ч.3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі;

- 17.02.2009 року вироком Братського районного суду Миколаївської області за ч.2 ст. 309 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 71 КК України до 2 років 10 місяців позбавлення волі;

- 10.07.2012 року вироком Казанківського районного суду Миколаївської області за ч.2 ст. 307 КК України до 6 років позбавлення. Звільнений 08.09.2017 року по відбуттю покарання;

- 07.09.2020 року вироком Арбузинського районного суду Миколаївської області за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 2 роки;

- 25.08.2021 року вироком Арбузинського районного суду Миколаївської області за ч.1 ст. 309 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.185 КК України

ВСТАНОВИВ:

Суд визнав доведеним, що 23 серпня 2021 року, у денний час, більш точного часу в ході судового розгляду встановити не представилося можливим, ОСОБА_4 , будучи раніше судимим за вчинення майнового злочину, перебуваючи біля будинку АДРЕСА_2 , повторно, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, їх караність, шляхом відкриття навісного замку дверей, проник в середину домоволодіння АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_5 , де з житлової кімнати вчинив крадіжку грошових коштів у сумі 7000 грн., що належать ОСОБА_5 , чим спричинив останньому матеріальний збиток на вказану суму.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України визнав повністю, підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті та суду пояснив, що вдень 23 серпня 2021 року він прийшов до будинку АДРЕСА_2 , що належить йому старшому брату ОСОБА_5 , знаючи, що ключ від замку дверей будинку знаходиться під дахом, знаючи, що вдома нікого не має, він відкрив замок та проник до середини будинку. Знаючи, що потерпілий зберігав гроші в сумі 7000 грн. на поличці шафи, викрав їх та розпорядився викраденим на власний розсуд. У вчиненому розкаявся, із сумою спричиненого ним матеріального збитку потерпілому, згоден. Потерпілому шкода не відшкодована.
Потерпілий ОСОБА_5 надав на адресу суду заяву про розгляд справи в його відсутність, претензій до обвинуваченого не має, міру покарання просив призначити згідно закону.

Судом у порядку ст. 358 КПК України були досліджені такі докази, подані стороною обвинувачення:
- протокол прийняття заяви ОСОБА_5 про кримінальне правопорушення від 23.08.2021 року;

- заява ОСОБА_6 про добровільну видачу працівникам поліції грошових коштів в сумі 6400 грн., які 23.08.2021 року їй віддав її син ОСОБА_4 та 400 грн., які віддала їй дочка ОСОБА_4 та які він віддав останній;

- протокол огляду місця події від 23.08.2021 року з фототаблицями до нього згідно якого мати ОСОБА_4 - ОСОБА_6 добровільно видала працівникам поліції грошові кошти в сумі 6400 грн., які обвинувачений їй передав, гроші знаходилися в поліетиленовому пакеті та грошові кошти в сумі 400 грн, які також видала працівникам поліції ОСОБА_6 , які передала їй донька ОСОБА_7 , які раніше їй передав ОСОБА_4 ;

- заява від 23.08.2021 року ОСОБА_8 про добровільну видачу працівникам поліції грошові кошти в сумі 200 грн, які дав їй ОСОБА_4 23.08.2021 року;

- протокол огляду місця події від 23.08.2021 року з фототаблицями до нього згідно якого оглянута грошова купюра номіналом 200 грн, які ОСОБА_4 дав ОСОБА_8 23.08.2021 року;

- протокол огляду предмета від 28.08.2021 року з фотозображеннями до нього, де в службовому кабінеті по АДРЕСА_3 оглядаються вилучені грошові кошти, купюру номіналом 200 грн. серед вилучених купюр впізнає ОСОБА_4 , та видно процедуру упакування оглянутих об`єктів після завершення огляду.

Крім повного визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, ОСОБА_4 погодився визнати недоцільним дослідження доказів, так як повністю погоджується з обставинами, що встановлені під час досудового розслідування справи.

Покази обвинуваченого ОСОБА_4 в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

За таких обставин, суд переконавшись, що обвинувачений вірно розуміє зміст обставин провадження, відсутні сумніви в добровільності його позиції, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для правильної кваліфікації дій обвинуваченого та призначення покарання у відповідності до положень Кримінального кодексу України.

Тож, враховуючи наведене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, за обставин, встановлених судом.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковано за ч.3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло, вчинене повторно.

Таких висновків суд дійшов, провівши судовий розгляд лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, ураховуючи положення ст. 84 КПК України щодо доказів і оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості й достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, з урахуванням показань потерпілого та обвинуваченого, який в судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, підтвердив обставини його скоєння, що викладені в обвинувальному акті, зокрема, у частині часу, місця, способу вчинення і наслідків, що настали, у тому числі, й предмету злочину.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання, а також положення ст. 50 КК України, за якими покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженими, так і іншими особами.

Обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання та відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 судом не встановлено.

При призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості й обставини його вчинення у даному, конкретному випадку, тобто форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, розмір спричиненої потерпілому матеріальної шкоди.

Так, суд бере до уваги, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, раніше судимий, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, перебуває на обліку Первомайського РВ №2 філії ДУ "Центр пробації" в Миколаївській області, не перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 , не одружений, має постійне місце проживання, негативно характеризується за місцем проживання, не працює, особливості й обставини вчинення кримінального правопорушення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, ставлення до вчиненого, та беручи до уваги досудову доповідь органу пробації, який прийшов до висновку про те, що ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як дуже високий, ризик небезпеки для суспільства оцінюється як дуже високий, можливість виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити небезпеку для суспільства, суд враховує позицію сторони обвинувачення щодо необхідної міри покарання, думку потерпілого, відношення обвинуваченого до вчиненого, не відшкодування завданої кримінальними правопорушеннями шкоди, поведінку обвинуваченого після вчинення кримінального правопорушення та вважає достатнім і доцільним для виправлення і перевиховання призначити покарання у межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України в умовах ізоляції від суспільства.

Злочин за даним вироком ОСОБА_4 вчинив 23 серпня 2021 року, тобто до постановлення попереднього вироку, в саме вироку Арбузинського районного суду Миколаївської області від 25 серпня 2021 року, яким частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Арбузинського районного суду Миколаївської області від 07 вересня 2020 року на підставі ст. 71 КК України.

Відповідно до ст. 70 КК України, встановлено порядок призначення покарання за сукупністю злочинів. Зокрема, ч. 4 ст. 70 КК України передбачено, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще й в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, - покарання призначається за правилами, передбаченими в частинах першій-третій цієї статті.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_4 повинно бути призначено покарання у виді позбавлення волі на підставі положень ч. 4 ст. 70 КК України, застосувавши принцип часткового складання призначених покарань,яке буде необхідним та достатнім для його виправлення, а також попередження вчинення ним нових злочинів, відповідно до ст. 65 КК України

Як наслідок, визначене судом покарання у виді позбавлення волі, за таких обставин, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним, отже, несвавільним, і пропорційним, тобто, таким, аби не становити надмірного тягаря для особи.

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню.

Процесуальні витрати на залучення експерта у кримінальному проваджені відсутні.

Долю речових доказів вирішити відповідно до приписів ст. 100 КПК України.

Цивільний позов потерпілим у справі не заявлявся.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим за пред`явленим обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарання призначеного за даним вироком із покаранням призначеним за вироком Арбузинського районного суду Миколаївської області від 25 серпня 2021 року, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 3 (трьох) років 2 місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту його затримання після набрання вироком законної сили.
Речові докази: експертний сейф-пакет № 7107880, в якому знаходяться грошові кошти в сумі 7000 грн. та первинні пакування, що зберігаються в матеріалах кримінального провадження № 0000115 - повернути власнику ОСОБА_5 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області.

Суддя Арбузинського

районного суду ОСОБА_1