УХВАЛА
26 січня 2022 року
м. Київ
Справа № 233/3963/20
Провадження № 51-5505 ск 21
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 23 червня 2021 року та ухвалу Донецького апеляційного суду від 22 вересня 2021 року щодо останнього,
встановив:
Ухвалою колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 25 листопада 2021 року касаційна скарга засудженого залишена без руху, у зв`язку з невідповідністю вимогам пунктів 4, 5 ч. 2 ст. 427 КПК України та надано строк для усунення недоліків.

Крім того, засудженому було роз`яснено, що у разі неусунення недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк така скарга повертається особі, яка її подала.
У вказаній ухвалі суду касаційної інстанції зазначалось, що доводи засудженого щодо незаконності оскаржуваних судових рішень стосуються невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та неповноти судового розгляду, що згідно з вимогами ч. 1 ст. 438 КПК України, не є підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції.

При цьому, вимоги засудженого щодо необхідності змінити лише вирок суду не узгоджувались з положеннями ст. 436 КПК України.
У межах наданого судом строку засуджений надіслав до суду касаційної інстанції доповнення до касаційної скарги, проте недоліки зазначені в ухвалі касаційного суду не усунув та допустився нових.

Так, в доповнені до касаційної скарги, яке складається із одного речення, засуджений лише зазначив вимоги до суду касаційної інстанції, за змістом яких, засуджений порушує питання про необхідність змінити оскаржувані судові рішення, фактично через застосування до нього закону України про кримінальну відповідальність в частині кваліфікації його дій та призначення засудженому покарання, яке відповідало б тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення.
Проте, таке доповнення до касаційної скарги взагалі не містить доводів щодо незаконності оскаржених судових рішень через порушення статей 413 та 414 КПК України, не конкретизовано за якою статтею закону необхідно перекваліфікувати його дії та взагалі відсутнє належне обґрунтування його вимог.
Відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України, касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
Отже, враховуючи відсутність у доповненні до касаційної скарги належного обґрунтування його вимог із зазначенням того, в чому полягає порушення судами першої та апеляційної інстанцій з огляду на положення, передбачені ст. 438 КПК України,на яких було наголошено засудженому в ухвалі касаційного суду від 25 листопада 2021 року та вимоги, які б відповідали положенням ст. 436 КПК України, колегія суддів дійшла висновку про необхідність повернення його касаційної скарги.

При цьому, згідно з положеннями ч. 4 ст. 429 КПКУкраїни повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження.

На підставі викладеного та керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України, Суд
постановив:
Повернути касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 23 червня 2021 року та ухвалу Донецького апеляційного суду від 22 вересня 2021 року щодо останнього.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3