ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/619/21 Справа № 694/644/16 Категорія: ст.81 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_2
суддів секретаря судового засідання з участі: прокурора засудженого представника колоніїОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції) ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 18 серпня 2021 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання Державної установи «Старобабанівська виправна колонія (№92)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 ,-

в с т а н о в и л а :

До Уманського міськрайонного суду Черкаської області надійшло клопотання начальника державної установи «Старобабанівська виправна колонія (№92)» ОСОБА_9 , погоджене з головою спостережної комісії ОСОБА_10 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 , посилаючись на те, що ОСОБА_7 вироком Черкаського районного суду Черкаської області від 18.04.2019 засуджений за п.12 ч.2 ст.115, ч.2 ст.185 КК України до 10 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення у строк відбуття покарання, з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі, з 05.01.2016 по день набрання вироком законної сили.

Початок строку відбування покарання 05.01.2016. Кінець строку відбування покарання 19.02.2023.

Станом на 05.08.2021 відбув ѕ строку покарання 08 років 11 місяців 16 днів, невідбута частина становить 01 рік 06 місяців 14 днів.

Одночасно посилається ОСОБА_7 М.Г. під час утримання в СІЗО м.Черкаси характеризувався негативно, допустив чотири порушення режиму утримання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності, до праці не залучався, заохочень не мав. З 25.06.2019 відбуває покарання в ДУ «СВК № 92», де характеризується позитивно, порушень режиму відбування покарань не допускає. Дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи. Має одне стягнення, яке знято у встановленому законом порядку. На виробництві установи працевлаштований художником у майстерні установи, до своїх обов`язків ставиться сумлінно, за що п`ять разів заохочувався правами начальника установи. На заходи виховного та профілактичного характеру реагує позитивно, робить належні висновки. Виконує законні вимоги персоналу установи виконання покарань. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок, до виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою, приймає активну участь у суспільно-корисному житті відділення. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, підтримує рівні, доброзичливі стосунки із засудженими позитивної спрямованості. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд, дбайливо ставиться до майна установи і предметів, використовує тільки за призначенням. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки. Приймає участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу. Зв`язок з родичами підтримує шляхом листування та побачень, отримує посилки та передачі. У скоєному злочині розкаюється. Добровільно сплатив процесуальні витрати за проведення судових експертиз в сумі 18002,66 грн., стягнуті вироком, яким його засуджено.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 18 серпня 2021 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання Державної установи «Старобабанівська виправна колонія (№92)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудже ОСОБА_7 а М.Г.

Не погоджуючись з ухвалою місцевого суду, засудж ОСОБА_7 М.Г. подав апеляційну скаргу в якій просить ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 18 серпня 2021 року скасувати, переглянувши його особову справу з доданими документами.

Вважає, що додані до клопотання документи свідчать про правомірність застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання. При цьому посилається в своїй апеляційній скарзі на обставини, на які посилався начальник державної установи «Старобабанівська виправна колонія (№92)» при зверненні до місцевого суду із даним клопотанням.

На апеляційну скаргу засудже ОСОБА_7 М.Г., прокурором Уманської окружної прокура ОСОБА_11 О.В. подано заперечення, які зводяться до безпідставності апеляційних вимог та законності, обґрунтованості ухвали суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді, думки засудже ОСОБА_7 М.Г. та представника колонії, які просили апеляційну скаргу задовольнити, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обміркувавши над наведеними в апеляційній скарзі доводами, колегія суддів дійшла висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, виходячи з наступного.
За змістом ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до вимог ч.1,2 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно роз`яснень, які містяться в п.1 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст.50 КК України.

Відповідно до п.2 вказаної постанови, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність, зокрема - того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

З чого слідує, що умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, і для цього дані беруться в їх сукупності.

Тоді як доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, а саме: особа виправилася і немає необхідності в подальшому відбуванні покарання.

В свою чергу, застосування до засудженого умовно - дострокового звільнення передбачено дискреційною нормою Кримінального Кодексу України, тобто, не є обов`язком суду, а є правом, яке полягає у попередньому вивченні всіх даних про особу для прийняття правильного, законного рішення, з урахуванням власного внутрішнього переконання.

Як вбачається з матеріалів провадження, засудж ОСОБА_7 М.Г. з 05.01.2016 перебуває в місцях позбавлення волі. Під час утримання в СІЗО м.Черкаси характеризується негативно, допустив чотири порушення режиму утримання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності, до праці не залучався, заохочень не мав.

З 25.06.2019 засудж ОСОБА_7 М.Г., відбуває покарання у ДУ «Старобабанівська виправна колонія (№92)», за цей час характеризується позитивно. Порушень режиму відбування покарань не допускав. Дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи. Має одне стягнення, яке знято у встановленому законом порядку. На виробництві установи працевлаштований, до своїх обов`язків ставиться сумлінно, за що п`ять разів заохочувався правами начальника установи. На заходи виховного та профілактичного характеру реагує позитивно, робить належні висновки. Виконує законні вимоги персоналу установи виконання покарань, з яким дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок, до виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою, приймає активну участь у суспільно-корисному житті відділення. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки. Приймає участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу. Підтримує зв`язок з родичами. У скоєному злочині розкаюється. Добровільно сплатив процесуальні витрати за проведення судових експертиз в сумі 18002,66 грн., стягнуті вироком, яким його засуджено.

Колегія суддів зазначає, що хоча вказані відомості і характеризують позитивно особу засудженого, проте у сукупності не дають підстави вважати ОСОБА_7 М.Г. протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а тому відповідно до вищезазначених характеристик засуджений за час відбування покарання не довів своє виправлення та застосування до нього ст.81 КК України не доцільно.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції небезпідставно враховано те, що засудж ОСОБА_7 М.Г. не довів зразковою поведінкою та сумлінним ставленням до праці протягом усього строку відбування покарання, що він підлягає умовно-достроковому звільненню. Враховуючи особу засудженого, його пояснення щодо вчиненого злочину, надані в судовому засіданні, його поведінку за весь період відбування покарання, а також те, що більшу частину заохочень (4) засудженим отримано в період настання пільги, та в цей же період він став позитивно характеризуватись. Наведене в сукупності свідчить про те ОСОБА_7 М.Г. не став на шлях виправлення і перевиховання, а його поведінка з дотримання вимог режиму відбування покарання не є такою, що може на даний час бути підставою для умовно-дострокового звільнення.

За викладених обставин дане клопотання колегія суддів вважає передчасним, тоді як висновки суду першої інстанції є вмотивованими, тому апеляційний суд не вбачає достатніх підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання та скасування оскаржуваної ухвали.
Колегія суддів враховує ОСОБА_7 М.Г. відбуває покарання за вчинення одного особливо тяжкого злочину, раніше неодноразово судимий та відбував покарання в місцях позбавлення волі, проте належних висновків для себе не зробив, а тому доводи засудженого, викладені в його апеляційній скарзі, є неприйнятними.
При цьому, колегія суддів зазначає, що дотримання правил внутрішнього розпорядку є обов`язком засудженого, і наявність заохочень не можуть свідчити про його виправлення.
Таким чином, колегія суддів вважає апеляційну скаргу засудже ОСОБА_7 М.Г. безпідставною і такою, що задоволенню не підлягає, а відтак ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 18 серпня 2021 року слід залишити без зміни.

Керуючись ст.ст.404, 405, п.1 ч.1 ст.407, 418, 419, КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 18 серпня 2021 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання Державної установи «Старобабанівська виправна колонія (№92)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудже ОСОБА_7 овича залишити без змін, а апеляційну скаргу засудже ОСОБА_7 М.Г., без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді