КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------------------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2021 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
суддів ОСОБА_1 ,
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_7 на вирок Згурівського районного суду Київської області від 02.04.2021 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Київської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.
Згідно ст. 76 КК України на ОСОБА_6 покладені обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти ці органи про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.
Вирок Згурівського районного суду Київської області від 24 лютого 2021 року щодо ОСОБА_6 вирішено виконувати самостійно,

В С Т А Н О В И Л А:

Вказаним вироком встановлено, що ОСОБА_6 по АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_8 , 24 грудня 2020 року, приблизно о 17 годині 00 хвилин, шляхом відкриття вхідної хвіртки зайшов на трериторію цієї садиби, через вхідні двері проник до будівлі літньої кухні, звідки викрав бензопилу марки «Stihl MS 461», вартістю 1600,00 грн та бензотример марки «Riga БГ 5750», серійний номер № 190487, вартістю 1610,00 грн. З викраденим майном зник з місця події та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_8 матеріальної шкоди у загальному розмірі 3210,00 грн.

Заступник керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення та правильність правової кваліфікації дій обвинуваченого, просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч.3 ст. 185 КК України у виді 4 років позбавлення волі, на підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити остаточне покарання у виді 4 років позбавлення волі, в решті вирок залишити без змін.
В обґрунтування поданої апеляційної скарги, прокурор посилається на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, а також на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Зокрема прокурор зазначає, що призначаючи покарання, суд першої інстанції мав застосувати положення ч.4 ст. 70 КК України, оскільки ОСОБА_6 раніше засуджений вироком Згурівського районного суду Київської області від 24.02.2021 року до 200 годин громадських робіт. При цьому, зазначивши у резолютивній частині про окреме виконання вироку Згурівського районного суду Київської області від 24 лютого 2021 року, не вказав норму закону, якою керувався, а мотивувальна частина вироку не містить мотивувань щодо остаточного покарання, принципу його призначення та положень закону, які підлягають застосуванню, а саме ст.70, ст. 71 або ст. 72 КК України.
Крім того, прокурор зазначає, що призначаючи покарання, суд першої інстанції не повною мірою взяв до уваги особу обвинуваченого, який не відбув покарання за попереднім вироком за вчинення корисливого злочину та вчинив новий корисливий злочин, тяжкість вчиненого злочину.
Заслухавши доповідь судді, доводи учасників апеляційного розгляду, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, вивчивши матеріали справи, обговоривши і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, яке відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого, та яке є необхідним й достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів.
Призначаючи ОСОБА_6 покарання із звільненням від його відбування з випробуванням, суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного, а також обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.
З урахуванням ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого, який офіційно не працює, раніше судимий, характеризується негативно, наявності обставин, які пом`якшують покарання щирого каяття, активного сприяння розкриттю злочину, відсутності обставин, які обтяжують покарання, позиції потерпілого, який претензій до обвинуваченого не має, суд першої інстанції правильно визначив йому розмір покарання та обґрунтовано дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства шляхом звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Також, суд першої інстанції при вирішенні питання про застосування до ОСОБА_6 положень ст.75 КК України врахував позицію прокурора, який в судових дебатах просив суд призначити обвинуваченому покарання із звільненням від його відбування на підставі ст.75 КК України.
Отже судом першої інстанції при винесенні вироку дотримано вимог ст.ст. 50, 65 КК України, призначено покарання, що відповідає особі засудженого та ступеню тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, є необхідним і достатнім для виправлення засудженого та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень, як засудженим, так і іншими особами.
Висновки суду першої інстанції про можливість виправлення ОСОБА_6 без ізоляції від суспільства шляхом звільнення від відбування покарання з випробуванням є обґрунтованими та узгоджуються з вимогами ст.75 КК України.
Також судом першої інстанції дотримано закріпленого в ст. 26 КПК України принципу диспозитивності, відповідно до якого суд при призначенні покарання повинен діяти в межах позиції прокурора або потерпілого і не вправі погіршити правове становище обвинуваченого з власної ініціативи.
Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що суд першої інстанції мав застосувати положення ч.4 ст. 70 КК України при призначенні остаточного покарання за сукупністю злочинів суперечать положенням ч.3 ст. 72 КК України.
При цьому мотивувальна частина вироку суду містить відповідне обґрунтування.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги прокурора про необхідність призначення ОСОБА_9 покарання до реального відбування не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу заступника керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Згурівського районного суду Київської області від 02.04.2021 року щодо ОСОБА_6 без змін.
Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

_________________ _________________ _________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3