Справа №370/2782/21 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/1807/2022 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ст. 176, 183 КПК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09лютого 2022 року. Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю

обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 січня 2022 року, якою продовжено строк дії обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 20 березня 2022 року включно.

Зазначене рішення обґрунтоване тим, що менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення ризиків та належну процесуальну поведінку обвинуваченого, у зв`язку з чим є достатні підстави для продовження дії такого виду запобіжного заходу, як тримання під вартою.

Не погоджуючись із вказаним рішенням захисником обвинуваченого ОСОБА_6 адвокатом ОСОБА_7 подано апеляційну скаргу, у якій він просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_6 запобіжний захід у виді цілодобовий домашній арешт за місцем його реєстрації та проживання, а саме: АДРЕСА_1 .

Мотивуючи свої вимоги зазначає, що ухвала суду першої інстанції є не обґрунтованою, не вмотивованою, незаконною, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. За час досудового розслідування ОСОБА_6 весь цей час знав про дане кримінальне провадження та з метою сприянню розслідування завжди з`являвся на всі процесуальні та слідчі дії, що свідчить про відсутність у нього мети переховування. Суд не взяв до уваги подані стороною захисту, підтверджуючі документи, що ОСОБА_8 , який є єдиним свідком в дані провадженні, не проживає за адресою своєї реєстрації, що унеможливлює тиск обвинуваченого на нього та спростовує доводи сторони обвинувачення про існування вказаних ризиків. Водночас, під час досудового розслідування стороною захисту подано документи, а саме допит більше 10 осіб, які підтверджують невинуватість та непричетність ОСОБА_6 до інкримінованих йому злочинів.

Сторона захисту зазначає, що доводи сторони обвинувачення щодо наявності приводів та підстав для продовження строку тримання під вартою ґрунтуються виключно на припущеннях. Обвинувачений не має на меті уникати кримінальної відповідальності, переховуватися від слідства та суду, а навпаки він має активну позицію щодо доведення своєї невинуватості, оскільки вину свою у вчиненні злочинів не визнає, а тому підстави вважати, що він продовжуватиме злочинну діяльність відсутні.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 на підтримку поданої апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно положень ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

В свою чергу, апеляційний суд позбавлений можливості дослідити матеріали кримінального провадження, оскільки воно знаходиться на розгляді по суті в суді першої інстанції.

Правовими приписами ст.370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч.2 ст.331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Згідно зі ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Ухвалюючи рішення про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, районний суд повинен врахувати наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити всі обставини, у тому числі, передбачені ст.178 КПК України.

Правовими приписами ст.331 КПК України встановлено, що за наслідками розгляду питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Як убачається з матеріалів провадження, ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.121, ч.3 ст.357, ч.1 ст.115, ч.1 ст.309, ч.1 ст.310 КК України, які відносяться до різного ступеню тяжкості, в тому числі і особливо тяжких злочинів. Вказані кримінальні правопорушення беззаперечно викликають суспільний резонанс. Санкція одного з інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, зокрема ч.1 ст.115 КК України, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років.

Обвинувачений є фізичною особою-підприємця, має на утриманні неповнолітню дочку, батька пенсіонера, що підтверджує наявність у нього міцних соціальних зв`язків. При цьому він неодноразово судимий за вчинення умисних злочинів, раніше відбував покарання у виді позбавлення волі. За таких обставин, усвідомлюючи суворість покарання, яке йому загрожує, у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, на думку суду апеляційної інстанції обґрунтованим є ризик переховування від суду з метою уникнення покарання. На даний час у вказаному кримінальному провадженні не допитані свідки та потерпілі, а тому суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції про існування, ризику впливу на них.

Врахувавши тяжкість кримінальних правопорушень, та покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, відсутність даних про неможливість подальшого перебування під вартою, зокрема і щодо стану здоров`я, належних гарантій, які б переважали ризики, передбачені ст.177 КПК України, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що запобігти встановленим ризикам можливо лише шляхом продовження застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Доводи апеляційної скарги про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також твердження апелянта, що стороною обвинувачення не доведено, що заявлені ризики не зменшились або з`явились нові обставини, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки при вирішенні питання щодо продовження строку тримання під вартою прокурором доведено об`єктивне існування обставин, які виправдовують подальше тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 та встановлена наявність ризиків, визначених ст. 177 КПК України, а будь-яких об`єктивних даних, які б безумовно свідчили про зміну або відсутність обставин, передбачених ч.1 ст. 194 КПК України, які раніше слугували підставою для обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, стороною захисту не наведено.

Істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які були б підставами для скасування чи зміни судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Обґрунтованих доводів на спростування висновків суду першої інстанції апелянтом не наведено, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги і залишає ухвалу суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.176-178, 183, 331, 404, 405, 407, 418, 419, 4221 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 січня 2022 року, якою продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 20 березня 2022 року включно, без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий :

Судді :