Номер провадження: 11-кп/813/1472/21
Номер справи місцевого суду: 523/506/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.11.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

представника потерпілого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги потерпілого ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_11 на вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 29 березня 2021 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0004183 від 30 серпня 2018 року, відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Кіровське Донецької області, громадянина України, із середньою-спеціальною освітою, одруженого, має дітей 1997 та 2003 років народження, працює ФОП, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Зміст оскарженого судового рішення та фактичні обставини, встановлені судом першої інстанції.

Вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 29 березня 2021 року ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та йому призначено покарання у виді обмеження волі на строк один рік, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік.

На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання на іспитовий строк один рік, покладено обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

Задоволено цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 в частині відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 35 644,17 гривень, в частині відшкодування моральної шкоди - залишено цивільний позов без задоволення.

Також оскарженим вироком вирішено питання про долю речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні.

Оскарженим вироком встановлено, що 29 серпня 2018 року, приблизно о 21 годині 50 хвилин, ОСОБА_7 , керуючи транспортним засобом «Volkswagen» реєстраційний номер НОМЕР_1 , за адресою: «Об`їзна дорога» м. Одеси, з боку санаторію «Куяльник», в напрямку вул. Ак. Заболотного, порушив вимоги п.12.1 та 1.1 ПДР та скоїв зіткнення з транспортним засобом «Daewoo» реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням потерпілого ОСОБА_9 , в результаті чого останньому заподіяно тілесні ушкодження, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Вимоги апеляційних скарг та узагальненні доводи осіб, які їх подали.

Не погодившись із зазначеним вироком суду першої інстанції, потерпілий ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просив змінити оскаржений вирок, призначити ОСОБА_7 покарання у виді обмеження волі на строк один рік з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки, а також стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 матеріальну шкоду у розмірі 35 644 гривень та моральну шкоду у розмірі 500 000 гривень.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що судом першої інстанції визнано пом`якшуючими ОСОБА_7 покарання обставини щирого каяття, повного визнання своєї вини та активного сприяння розкриттю злочину, проте, на думку апелянта, вказані висновки суду не підтверджуються матеріалами кримінального провадження, відтак, застосування положень ст.75 КК України є безпідставним.

Також захисник стверджує, що судом першої інстанції при відмові у задоволенні відшкодування моральної шкоди проігноровано докази у кримінальному провадженні та надано їм помилкову і неналежну оцінку.

Так, потерпілий постійно витрачає кошти на лікування та відновлення його здоров`я, у результаті ДТП ОСОБА_9 отримав інвалідність 2-ої групи, у зв`язку із чим він зазнав душевних та психологічних страждань, які пов`язані з ушкодженням здоров`я, втратив працездатність.

У зв`язку із злочином потерпілий мав необхідність звертатись до поліції, адвоката за захистом порушених прав, вказані обставини змінили звичайну організацію його життя.

Захисник ОСОБА_11 в своїй апеляційній скарзі просив скасувати оскаржений вирок та ухвалити новий, яким визнати ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк один рік, без позбавлення права керування транспортними засобами; на підставі ст.75,76 КК України, звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробування на строк один рік та покласти на нього відповідні обов`язки; задовольнити частковий цивільний позов ОСОБА_9 та стягнути з ПАТ «Страхова компанія «Еталон» матеріальну шкоду у розмірі 55 644,17 гривень, з ОСОБА_7 моральну шкоду у розмірі 30 000 гривень; стягнути з ОСОБА_7 процесуальні витрати у кримінальному провадженні та вирішити питання про долю речових доказів.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що призначене судом першої інстанції покарання не відвідає особі обвинуваченого.

Захисник посилається на те, що позбавлення права керування транспортним засобом позбавляє обвинуваченого можливості забезпечувати свою сім`ю, а також унеможливлює виплату потерпілому суми збитків за цивільним позовом, оскільки ОСОБА_7 все своє життя працював та працює водієм, іншої спеціальності не має.

Також захисник не погоджується з висновками суду в частині задоволення цивільного позову потерпілого, зважаючи на те, що обвинувачений лише частково визнав такий позов, проте суд першої інстанції вказав, що ОСОБА_7 визнав цивільний позов потерпілого.

При цьому, апелянт звертає увагу, що матеріальна шкода має бути відшкодована страховою компанією, оскільки ОСОБА_7 мав діючий страховий поліс, крім того, потерпілий заявив цивільний позов саме до ПАТ «Страхова компанія «Еталон», а не до обвинуваченого.

Разом з цим, захисник зазначив, що ОСОБА_7 сплатив на лікування потерпілого 20 000 гривень, що можливе віднести до відшкодування моральної шкоди.

Позиція учасників судового розгляду в судовому засіданні.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_8 звернулась із клопотанням про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності.
Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав клопотання свого захисника та просив задовольнити таке клопотання.
Прокурор ОСОБА_6 не заперечував проти задоволення клопотання захисника.
Потерпілий ОСОБА_9 та його представник адвокат ОСОБА_10 не заперечували проти задоволення клопотання захисника.
Апеляційним судом обвинуваченому ОСОБА_7 були роз`яснені наслідки закриття кримінального провадження за закінченням строків давності, а саме те, що кримінальне провадження буде закрито з нереабілітуючих підстав, на що останній погодився.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Заслухавши захисника, обвинуваченого, прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд дійшов висновку про те що клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності в зв`язку з закінченням строку давності підлягає задоволенню, з таких підстав.

Згідно з положеннями ч.4 ст.286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно п.2) ч.1 ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Згідно із обвинувальним актом, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КПК України за кваліфікуючими ознаками порушення прав безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Апеляційний суд враховує, вказане кримінальне правопорушення, відповідно до положень ст.12 КК України, відноситься до категорії нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді штрафу у розмірі від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.

При цьому, вказаний злочин вчинено 29 серпня 2018 року, відтак, на теперішній час сплив строк давності, передбачений п.2) ч.1 ст.49 КК України.

Обставин, передбачених ч.2,3,5 ст.49 КК України, при яких перебіг давності зупиняється, переривається, або давність не застосовується, апеляційним судом не встановлено.

Відповідно до вимог п.1) ч.2 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається судому зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно із положеннями ст.417 КПК України, суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені ст.284 КПК України, скасовує обвинувальний вирок і закриває кримінальне провадження.

Враховуючи викладені обставини, апеляційний суд дійшов висновку про те, що клопотання захисника підлягає задоволенню, обвинувальний вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 29 березня 2021 року, яким ОСОБА_12 визнаний винуватим у вчиненні нетяжкого злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, підлягає скасуванню, а кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0004183 від 30 серпня 2018 року, підлягає закриттю на підставі п.1) ч.2 ст.284, ст.417 КПК України у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених п.2) ч.1 ст.49 КК України.

Керуючись ст.ст. 284, 286, 370-372, 374, 376, 379, 404, 407, 417-419, 532 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Задовольнити клопотання захисника ОСОБА_8 , підтримане обвинуваченим ОСОБА_7 .

Скасувати вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 29 березня 2021 року, яким ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Закрити кримінальне провадження № 0004183 від 30 серпня 2018 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, на підставі п.1) ч.2 ст.284 КПК України в зв`язку із закінченням строків давності, передбачених п.2) ч.1 ст.49 КК України.

Ухвала Одеського апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4