Справа №212/8721/20
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2021 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000788 від 29.10.2020 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, має вищу освіту, працюючого приватним підприємцем, не одруженого, на утриманні дітей не має, раніше не судимого, зареєстрованого та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Сторони кримінального провадження та інші та учасники судового провадження: прокурор ОСОБА_4 , законні представники потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , представники потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , обвинувачений ОСОБА_3 , захисник адвокат ОСОБА_9

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 29.10.2020 року в світлий час доби приблизно об 11-45, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керував технічно справним автомобілем «NISSAN TIIDA» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_10 , та рухався при цьому у крайній лівій смузі проїзної частини дороги вулиці Десантна зі сторони вулиці Електрозаводська у напрямку вулиці Шурупова у Покровському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

По напрямку руху вищевказаного автомобіля були встановлені дорожні знаки 5.35.1/2 Правил дорожнього руху України (далі ПДР України) (нерегульований пішохідний перехід) та нанесена дорожня розмітка 1.14.1 ПДР України.

У цей же час попереду та праворуч від вказаного вище автомобіля по міському маршруту № 5 рухався тролейбус з інвентаризаційним №0007 під керуванням водія ОСОБА_11 , який, під`їжджаючи до вказаного вище нерегульованого пішохідного переходу, розташованого поблизу будинку 15 по вулиці Десантна, почав знижувати швидкість свого руху аж до повної зупинки, надаючи при цьому перевагу в русі неповнолітнім пішоходам ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які вийшли в указаний момент на зазначений нерегульований пішохідний перехід, що позначений дорожніми знаками 5.35.1/2 ПДР України (нерегульований пішохідний перехід) та дорожньою розміткою 1.14.1 ПДР України, та почали перетинати проїзну частину дороги вулиці Десантна, справа наліво за напрямком руху автомобіля «NISSAN TIIDA».

У ході подальшого руху водій ОСОБА_3 , керуючи зазначеним автомобілем та наближаючись при цьому до нерегульованого пішохідного переходу, перед яким вже зупинився тролейбус з інвентаризаційним №0007 та на якому вже перебували пішоходи ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , повинен був знизити швидкість, а у разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, але водій ОСОБА_3 , проявляючи злочинну самовпевненість, допустивши крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змін, не виконавши покладені на нього як на водія обов`язки, продовжив рух у небезпечному напрямку, грубо порушуючи вимоги п.п. 1.5., 1.7., 2.3. б) та 18.4. ПДР України, відповідно до яких:

- «1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху…не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;

- «1.7. Водії зобов`язані бути особливо уважними до таких категорій учасників дорожнього руху, як велосипедисти, особи, які рухаються в кріслах колісних, та пішоходи ,….»;

- «2.3 б) Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, ... і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

- «18.4. Якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека», виконання яких було необхідною умовою для запобігання події. Знаходячись поблизу будинку 15 по вулиці Десантна у Покровському районі м. Кривого Рогу, допустив наїзд керованого ним автомобіля на неповнолітніх пішоходів ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які перетинали проїзну частину дороги зазначеної вулиці в межах нерегульованого пішохідного переходу, що позначений дорожніми знаками 5.35.1/2 ПДР України та відповідною дорожньою розміткою 1.14.1 ПДР України, в результаті чого вищевказані пішоходи отримали тілесні ушкодження: ОСОБА_12 - тілесні ушкодження у вигляді тупої травми тіла за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння; ОСОБА_13 тілесні ушкодження, які відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень за ознакою тривалого розладу здоров`я більше 21 доби (термін загоювання кісткової тканини більше 21 доби).
Порушення водієм ОСОБА_3 під час керування автомобілем вимог п. 18.4 ПДР України з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з дорожньо-транспортною подією та заподіянням тілесних ушкоджень потерпілим ОСОБА_12 , ОСОБА_13 .
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні даного кримінального правопорушення визнав при обставинах, викладених в обвинувальному акті та підтвердив обставини вчиненого. Вказав, що він був неуважний при керуванні автомобілем та дійсно порушив вимоги Правил дорожнього руху України, що потягли за собою травмування потерпілих. Розкаюється та дуже шкодує, що його неуважність має такі тяжкі наслідки, він просив вибачення у батьків та відшкодував усі витрати на лікування та за завдану моральну шкоду. Зобов`язується в подальшому надавати матеріальну допомогу дітям. Вказує, що спиртні напої вживав на передодні. Просив строго не наказувати та не позбавляти права керування транспортними засобами, оскільки він займається будівельними роботами, тому керування транспортним засобом є основною частиною його роботи.

Законний представник потерпілого ОСОБА_5 суду пояснила, що їм відшкодована шкода в розмірі 25000 гривень, на момент коли син лікувався. На даний час йому необхідна реабілітація, тому є додаткові витратив які обвинувачений надав. Просила призначити обвинуваченому покарання не пов`язане з позбавленням волі, однак не позбавити права керування транспортним засобом, оскільки він не буде мати змогу допомагати її сину.

Законний представник потерпілого ОСОБА_6 суду пояснила, що претензій матеріального характеру до обвинуваченого не має, не заперечує проти призначення покарання із застосуванням ст.75 КК України.

За згодою учасників судового провадження, згідно із ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів зібраних в ході досудового розслідування стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, суд переконався у добровільності їх позиції, а також роз`яснив, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Допитавши обвинуваченого, представників потерпілих, дослідивши та оцінивши вивчені в справі докази, аналізуючи показання обвинуваченого, які мають логічний та послідовний характер, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення доведена та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 286 КК України, за ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження та заподіяло тяжке тілесне ушкодження.

Суд, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів, особу винного, який раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, добровільно відшкодував шкоду потерпілим, також суд враховує надану органом пробації досудову доповідь та думку потерпілих про відшкодування шкоди та призначення обвинуваченому мінімального покарання без позбавлення права керування транспортними засобами.

Пом`якшуючою покарання обставиною є щире каяття, відшкодування завданої шкоди, сприяння розкриття злочину. Обставиною, що обтяжує покарання є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Приймаючи до уваги наведені обставини в сукупності, враховуючи досудову доповідь, суд приходить до переконання про призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання необхідне і достатнє для його виправлення і попередження вчинення нових злочинів у виді позбавлення волі на мінімальний строк.

Виходячи із встановлених судом обставини, керуючись ст. 75 КК України, суд вважає доцільним звільнити обвинуваченого від покарання з випробуванням, при цьому покласти на останнього обов`язки передбачені ст. 76 КК України.

В частині призначення додаткового покарання, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, у виді позбавлення права керування транспортними засобами на певний строк, суд, з урахуванням думку потерпілих, які вважали недоцільним позбавляти обвинуваченого права керування транспортними засобами, та тієї обставини, що обвинувачений для виконання роботи використовує власний транспортний засіб, вважає необхідним не застосовувати обвинуваченому ОСОБА_3 до призначеного судом основного покарання у виді позбавлення волі додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на певний строк.
Вказаний вид покарання, на думку суду, є співірним із тяжкістю вчиненого злочину, особи обвинуваченого, та сприятиме виправленню та перевихованню обвинуваченого та подальшого відшкодування завданої шкоди.
Цивільний позов не заявлено. Процесуальні витрати на залучення експерта підлягають стягненню на користь держави з обвинуваченого відповідно до вимог ст.ст. 122, 124 КПК України. Суд вважає необхідним скасувати захід забезпечення кримінального провадження, питання про долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.
Зарахувати обвинуваченому ОСОБА_3 в строк покарання час перебування під вартою з 29.10.2020 року по 02.11.2020 рік. Скасувати запобіжний захід у вигляді застави, після набрання вироком законної сили повернути заставодавцю внесений розмір застави.
Керуючись ст. ст. 369 - 371, 373 - 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначити йому покарання у вигляді чотири роки позбавлення волі, без позбавлення права керувати транспортними засобами.

У відповідності до ст. 75 КК України, звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування призначеного судом покарання із випробувальним строком на три роки, покласти на обвинуваченого згідно до ст. 76 КК України обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти про зміну місця проживання, роботи або навчання та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Зарахувати в час відбуття покарання час перебування обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою з 29.10.2020 року по 02.11.2020 рік.

Стягнути з ОСОБА_3 процесуальні витрати на залучення експерта для проведення експертизи від 24.11.2020 року на користь держави у сумі 980,70 гривень та експертизи від 17.11.2020 року - 2288,30 гривень.

Скасувати захід забезпечення кримінального провадження, застосований відповідно до ухвали слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 02.11.2020 року та 02.11.2021 року.

Скасувати арешт на автомобіль «Nissan Tiida» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , виданого 19.07.2008 року Криворізьким ВРЕР ДАІ УМВС України в Дніпропетровській області, належить ОСОБА_10 .

Скасувати арешт на флеш носій «SP32gb micro SDHCI».

Речові докази: автомобіль «Nissan Tiida» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який перебуває на території авто колони Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області передати в розпорядження власника; флеш носій, DVDдиск з відеозаписом слідчого експерименту, які долучені до матеріалів кримінального провадження, залишити в матеріалах справи.

Після набрання вироком законної сили скасувати запобіжний захід у вигляді застави та повернути заставодавцю внесений розмір застави в сумі 87880 (вісімдесят сім тисяч вісімсот вісімдесят) гривень.
Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Роз`яснити обвинуваченому, потерпілому, право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1