Справа № 761/6086/20
Провадження № 1-кп/761/1331/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2021 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

провівши підготовче судове засідання у кримінальному провадженні,внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0010401 від 31 жовтня 2019 року, відносно

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з середньою освітою, розлученого, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

за участю:

секретаря ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ :

У провадженні Шевченківського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження №0010401 від 31 жовтня 2019 року, за обвинуваченням ОСОБА_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Прокурор ОСОБА_4 та потерпілий ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні просили постановити ухвалу про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту у відкритому судовому засіданні. Клопотань не заявляли.

Захисник ОСОБА_6 заперечував щодо призначення обвинувального акту до судового розгляду, обумовлюючи тим, що на момент вчинення кримінального правопорушення, санкція частини 1 статті 286 КК України передбачала покарання до 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що зі свого боку у відповідності до ст.12 КК України, є кримінальним проступком. Просив повернути обвинувальний акт прокурору для внесення змін з урахуванням вимог глави 25 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_2 підтримав захисника.

Вислухавши думку учасників судового провадження, вивчивши обвинувальний акт та долучений до нього реєстр матеріалів досудового розслідування, суд приходить до наступного висновку.

Кримінальне провадження відповідно до ст.ст. 32, 33 КПК України підсудне Шевченківському районному суду м. Києва, обвинувальний акт складено у відповідності до положень КПК України, підстав для прийняття рішень, передбачених п.1-4 ч.3 ст. 314 КПК України судом під час підготовчого судового засідання не встановлено, а тому суд приходить до висновку про необхідність призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_2 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

При цьому суд проаналізував доводи сторони захисту щодо невідповідності обвинувального акту вимогам КПК України, та не знайшов правових підстав для прийняття рішення про повернення обвинувального акту прокурору виходячи з наступного.

Згідно з вимогами п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Так, дійсно згідно з п. 5 ч. 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VІІІ, який набрав чинності 1 липня 2020 року, обвинувальні акти, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру у кримінальних провадженнях про злочини, що визначені як кримінальні проступки, які направлені до суду до набрання чинності цим Законом і не призначені на момент набрання ним чинності до судового розгляду, повертаються прокурору для внесення з урахуванням вимог глави 25 Кримінального процесуального кодексу України.

ОСОБА_2 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, яке згідно зі змістом обвинувального акта вчинено 30 жовтня 2019 року.

Санкція частини першої ст. 286 КК України станом на час вчинення інкримінованого ОСОБА_2 кримінального правопорушення передбачала покарання у виді штрафу від двохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

Після набрання чинності Закону України № 2617-VІІІ від 22 листопада 2018 року "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень", який набув чинності 1 липня 2020 року, покарання, передбачене санкцією ч. 1 ст. 286 КК України, посилене та санкція ч. 1 ст. 286 КК України (в редакції Закону України від 22 листопада 2018 року) передбачає покарання у виді штрафу у розмірі від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк до двох років, або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.

Згідно з ч. 2 ст. 12 КК України (в редакції Закону України від 22 листопада 2018 року) кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

У той же час відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України (в редакції Закону України від 22 листопада 2018 року) нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

За таких обставин діяння, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, відноситься не до кримінальних проступків, а до злочинів невеликої тяжкості, а, відтак, до цієї категорії злочинів, не може бути застосовано положення абзацу 5 пункту 4 Розділу II Прикінцевих і перехідних положень Закону України № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень".

З огляду на викладене, на переконання суду, висновки сторони захисту про те, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, є кримінальним проступком, не ґрунтуються на вимогах Закону.

Посилання сторони захисту на положення статті 5 КК України, які визначають, що Закон, що посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи не має зворотної дії в часі, не дає підстав для визначення кримінального правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_2 , як кримінального проступку та складання обвинувального акта згідно з вимогами глави 25 КПК України, оскільки ці положення закону суд повинен враховувати при призначенні покарання у разі, якщо буде доведено вину ОСОБА_2 , у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Відтак, суд уважає, що думка захисника щодо наявності підстав для прийняття судом рішення про повернення обвинувального акту по обвинуваченню ОСОБА_2 прокурору, не узгоджується із вимогами кримінального процесуального закону.

Судовий розгляд з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження необхідно проводити відкрито, обмеження щодо цього, передбачені ч.2 ст.27 КПК України, відсутні.

В судове засідання необхідно викликати наступних осіб: прокурора, потерпілого, захисника, обвинуваченого.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 291, 314-316 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, на 14 годину 20 хвилин 24 червня 2021 року, про що повідомити зацікавлених осіб.

Викликати для участі у судовому засіданні прокурора, потерпілого, захисника, обвинуваченого.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголосити 22 червня 2021 року о 08 год. 55 хв.

Суддя: ОСОБА_1