єдиний унікальний номер справи 531/907/21
номер провадження 1-кп/531/140/21
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2021 року м. Карлівка

Карлівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Карлівка обвинувальний акт кримінального провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Максимівка Карлівського району Полтавської області, українця, громадянина України, освіта загальна середня, не одруженого, малолітніх та неповнолітніх дітей на утриманні не маючого, не працюючого, не військовозобов`язаного, не депутата, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше в силу ст. 89 КК України не судимого,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Розкішне Лутугинського району Луганської області, українця, громадянина України, освіта загальна середня, не одруженого, малолітніх та неповнолітніх дітей на утриманні не маючого, не працюючого, не військовозобов`язаного, не депутата, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше в силу ст. 89 КК України не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , обвинувачуються в тому, що вони за попередньою змовою між собою, маючи єдиний злочинний умисел, спрямований на досягнення єдиної мети, а саме вчинення тотожних злочинних діянь крадіжки сільськогосподарської продукції, віддалених одне від одного у часі, протягом першої та другої декади березня 2021 року вчинили кримінальне правопорушення на території Полтавського (Карлівського) району Полтавської області за наступних обставин.

Так, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , спільно, з метою таємного викрадення чужого майна та умислом на продовження злочинної діяльності, неодноразово, а саме в кількості трьох разів із періодичністю у 5-7 днів протягом першої та другої декади березня 2021 року, у нічний час, проникали до господарської споруди сараю, розташованої на території дачного домогосподарства потерпілої ОСОБА_9 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , де, користуючись відсутністю господаря, шляхом відчинення дверей вказаної господарської споруди сараю, усвідомлюючи суспільну небезпеку свого діяння, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, умисно, таємно, з корисливих мотивів, із полімерного бегу для зберігання сільськогосподарських продуктів, вчинили крадіжку зерна ячменю в загальній кількості 150 кілограмів, вартістю 7 гривень 50 копійок за один кілограм, тобто по 50 кілограмів за кожне тотожне злочинне діяння у зазначений відрізок часу, що належить потерпілій ОСОБА_9 .

В подальшому, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 частину здобутого злочинним шляхом майна використали у власному господарстві, а частину реалізували місцевому жителю ОСОБА_10 як своє власне, таким чином розпорядилися викраденим майном в повному обсязі на власний розсуд, чим спричинили потерпілій матеріальної шкоди на загальну суму 1125 гривень.

Допитані в судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 винними себе у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, спочатку визнали частково, пояснивши, що викрали лише один мішок ячменю, вагою близько 50 кілограмів, але пізніше повністю визнали вину, та повністю підтвердили час, обставини та спосіб вчинення кримінального правопорушення. У скоєному щиро розкаюються.

Потерпіла ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що знає обвинувачених як односельців. Навесні 2021 року їй подзвонив брат ОСОБА_11 , який повідомив, що застав обвинувачений у господарстві покійних батьків з мішками, у яких була пшениця та ячмінь. Обвинувачені знали де у господарстві батьків зберігається зерно, оскільки раніше допомагали батькам по господарству. Вона виявила, що зерно, яке зберігалось у сараї, було відібрано. І відібрано було більше одного мішка. При призначенні покарання обвинуваченим покладалась на розсуд суду.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснив, що знає обвинувачених як односельців. Навесні 2021 року, коли він приходив до господарства покійних батьків за дровами, то застав обвинувачених з мішками, в яких були пшениця та ячмінь. З цього приводу останні нічого не пояснювали, оскільки були в стані алкогольного сп`яніння.

Вину ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, державне обвинувачення підтверджує дослідженими в судовому засіданні:

-витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000140 від 13 березня 2021 року;

-протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення у ОСОБА_9 від 12 березня 2021 року;

-протоколом огляду місця події з фототаблицею до нього від 12 березня 2021 року, яким встановлено місце вчинення кримінального правопорушення;

-заявою ОСОБА_10 від 12 березня 2021 року про добровільну видачу працівникам поліції частину ячменю, який він придбав у обвинувачених;

-протоколом огляду місця події з фототаблицею до нього від 12 березня 2021 року, яким оглянуто мішок з ячменем, який добровільно видав ОСОБА_10 ;

-постановою про визнання та прилучення до справи речових доказів від 13 березня 2021 року, якою визнано речовими доказами мішок з 17 кілограмами ячменю, та який передано на зберігання власниці;

-довідкою Карлівської райспоживспілки про ринкову вартість станом на 13 березня 2021 року одного кілограма зерна ячменю, а саме 7 гривень 50 копійок, та бувшого у використанні мішка для сипучих продуктів, а саме 3 гривні;

-протоколом проведення слідчого експерименту з фототаблицею до нього від 16 квітня 2021 року за участі підозрюваного ОСОБА_6 , згідно якого останній розповів про обставини вчинення кримінального правопорушення;

-протоколом проведення слідчого експерименту з фототаблицею до нього від 16 квітня 2021 року за участі підозрюваного ОСОБА_7 , згідно якого останній розповів про обставини вчинення кримінального правопорушення.

На підставі викладеного, суд вважає, що дії ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , вірно кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у сховище, кваліфіковані правильно.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченим покарання, суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» з послідуючими змінами та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Як обставини, що пом`якшують покарання обвинувачених, згідно ст. 66 КК України, суд враховує щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжує покарання обвинувачених, згідно 67 КК України, судом не встановлено.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого: його вік; стан здоров`я; соціальне становище; відсутність даних перебування на диспансерному обліку у лікаря нарколога та психіатра; раніше в силу ст. 89 КК України не судимого; посередню характеристику за місцем проживання.

Згідно з висновком досудової доповіді щодо обвинуваченого ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, складеною Карлівським районним відділом філії державної установи «Центр пробації» в Полтавській області від 26 липня 2021 року, ризик вчинення ОСОБА_6 повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий; ризик небезпеки для суспільства або окремих осіб оцінюється як середній. Беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також високу ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства (у тому числі окремих осіб).

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого: його вік; стан здоров`я; соціальне становище; перебування на диспансерному обліку у лікаря нарколога з діагнозом ППР-А; перебування на диспансерному обліку у лікаря психіатра з діагнозом F70, легка розумова відсталість; згідно акту судово-психіатричної експертизи від 19 квітня 2021 року, ОСОБА_7 на даний час, як і на час, до якого відноситься інкриміноване йому протиправне діяння, будь-яким хронічним психічним захворюванням не страждає, як і не виявляє ознаки тимчасового розладу психічної діяльності, а виявляє ознаки вродженого недоумства рівня легкої розумової відсталості, ускладненої синдромом залежності внаслідок вживання алкоголю, що не позбавляло його можливості в повній мірі усвідомлювати свої дії та керувати ними в період часу, до якого відноситься інкриміноване йому протиправне діяння, і не позбавляє можливості усвідомлювати свої дії та керувати ними на даний час, під дію ч. ч. 2, 3 ст. 19 та ст. 20 КК України не підпадає, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує, може постати перед слідством та судом; раніше в силу ст. 89 КК України не судимого; посередню характеристику за місцем проживання.

Згідно з висновком досудової доповіді щодо обвинуваченого ОСОБА_7 у кримінальному провадженні, складеною Карлівським районним відділом філії державної установи «Центр пробації» в Полтавській області від 26 липня 2021 року, ризик вчинення ОСОБА_7 повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий; ризик небезпеки для суспільства або окремих осіб оцінюється як середній. Беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також високу ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства (у тому числі окремих осіб).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Під час судового розгляду, проаналізувавши поведінку обвинувачених після вчинення кримінального правопорушення, їх щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, наслідки суспільно-небезпечного діяння, відсутність будь-яких намірів уникнути кримінальної відповідальності, зваживши на всі обставини кримінального провадження в їх сукупності, суд приходить до переконання, що необхідним і достатнім для виправлення обвинувачених та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень буде призначення покарання в межах санкцій ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі з застосуванням ст. 75 КК України - звільненням від відбування покарання з випробуванням з покладенням на них обов`язків, передбачених ст. 76 КК України - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В зв`язку з тим, що відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на досудовому слідстві запобіжний захід не обирався, враховуючи особи обвинувачених, суд вважає за недоцільне обирати відносно них міру запобіжного заходу.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Цивільний позов та процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369-371, 373-376 КПК України суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_6 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на два роки.

Згідно ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_6 обов`язки протягом іспитового строку: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

ОСОБА_7 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на два роки.

Згідно ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_7 обов`язки протягом іспитового строку: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В зв`язку з тим, що відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на досудовому слідстві запобіжний захід не обирався, враховуючи особи обвинувачених, суд вважає за недоцільне обирати відносно них міру запобіжного заходу.

Речові докази мішок з ячменем вагою 17 кілограмів, який переданий на відповідальне збереження ОСОБА_9 , вважати повернутим законному власнику.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Полтавського апеляційного суду через Карлівський районний суд, протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Згідно ч. 6 ст. 376 КПК України, копія вироку, після його проголошення, негайно вручається обвинуваченим та прокурору.

Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя