Ухвала

Іменем України
24 січня 2022 року

м. Київ
Справа № 629/5614/21
Провадження № 51 213 ск 21

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на ухвалу Харківського апеляційного суду від 19 жовтня 2021 року про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту щодо ОСОБА_4 ,
встановив:
Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 13 жовтня 2021 року обвинуваченому ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту у нічний час доби за місцем його проживання.
Ухвалою Харківського апеляційного суду від 19 жовтня 2021 року відмовлено у відкритті провадження за апеляційною скаргою захисникаобвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на зазначену ухвалу суду першої інстанції на підставі ст. 399 ч. 4 КПК України.
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу апеляційного суду від 19 жовтня 2021 року та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції. Вважає ухвалу апеляційного суду незаконною, оскільки ухвала суду першої інстанції з врахуванням допущених, на його думку, порушень закону мала бути переглянута в апеляційному порядку на підставі Конституції України та загальних положень КПК України.
Перевіривши доводи касаційної скарги, долучену до неї копію ухвали, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 392 КПК в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: 1) вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу; 2) ухвали про застосування чи відмову в застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; 3) інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом. Положенням частини другої зазначеної статті ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом.
Згідно частини 4 статті 331 КПК ухвала суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку.
Разом з тим, обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту під час судового провадження в суді першої інстанції не відноситься до передбачених статтею 392 КПК судових рішень, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку.
Крім того, рішенням Конституційного Суду України від 13 червня 2019 року № 4-р/2019 визнано таким, що не відповідає Конституції України(є неконституційним), положення ч. 2 ст. 392 КПК України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Тобто вказаним рішенням визнано неконституційними виключно положення щодо неможливості апеляційного оскарження ухвал про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення рішення по суті, та не стосується ухвали про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту, про оскарження якої вказано в касаційній скарзі.
Отже, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що ухвала Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 19 жовтня 2021 року, якою обрано обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у виді домашнього арешту у нічний час доби за місцем проживання, не підлягає окремому оскарженню в апеляційному порядку та відповідно до вимог ст. 399 ч. 4 КПК України виніс ухвалу про відмову у відкритті апеляційного провадження.
Щодо доводів касаційної скарги захисника про те, що, відмовивши у перегляді ухвали районного суду, суд апеляційної інстанції залишив поза увагою загальні засади кримінального провадження, то колегія суддів вважає наступне.
За змістом кримінального процесуального закону загальні засади кримінального провадження спрямовані на забезпечення дотримання прав та законних інтересів учасників і можуть бути застосовані лише у випадках розв`язання правових питань у кримінальному процесі, які прямо не врегульовані цим законом. На відміну від вказаних випадків у цьому кримінальному провадженні статями 331, 392, 399 КПК чітко встановлено правові обмеження щодо можливості оскарження таких рішень у апеляційному порядку.
Таким чином, оскаржувана ухвала апеляційного суду про відмову у відкритті апеляційного провадження постановлена з дотриманням вимог статей 392, 399 КПК та є законною.
При цьому наявність визначених у законі обмежень щодо звернення до суду вищого рівня в разі незгоди із судовим рішенням не є тотожним обмеженню в доступі до правосуддя, а отже не означає обмеження у праві на справедливий судовий розгляд.
Таке обмеження узгоджується із положеннями статті 331 КПК, відповідно до якої під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого і в той же час таке право у кількості використання сторонами кримінального провадження процесуальним законом не обмежено.
Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення касаційної скарги немає.
Враховуючи викладене, з касаційної скарги та наданого до неї судового рішення колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення, а тому необхідно відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційної скаргою захисника обвинуваченого.
Керуючись ст. 428 ч. 2 п. 2 КПК України, Суд
постановив:
Відмовити захиснику обвинуваченого ОСОБА_4 адвокату ОСОБА_5 у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на ухвалу Харківського апеляційного суду від 19 жовтня 2021 року про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту щодо ОСОБА_4 .
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3