ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1917/21 Справа № 202/7388/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25 листопада 2021 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України,
за участю:
секретаря судового засідання - ОСОБА_7 ,
прокурора - ОСОБА_8 ,
захисника - ОСОБА_5 ,
підозрюваного - ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25.11.2021 застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 22 січня 2022 року.
Слідчий суддя, як слідує з ухвали, за наслідками розгляду клопотання, дійшов висновку про те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, який є тяжким, внаслідок вчинення якого, зокрема, настала смерть людини, і розуміючи наслідки розгляду провадження, підозрюваний може намагатись уникнути слідства, задля уникнення відповідальності та незаконно впливати на свідків у цьому ж провадженні, тобто є наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Також, слідчий суддя з огляду на особу підозрюваного, який працює водієм на АМКР, має вищу освіту, офіційно не одружений, має постійне місце проживання та реєстрацію, у минулому неодноразово притягався до адміністративної відповідальності, дійшов висновку про неможливість застосування більш м"якого запобіжного заходу.
Разом з цим, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчим суддею, визначено у провадженні заставу у розмірі 567 500 грн. 00 коп.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою, захисник ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу, постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого.
В якості доводів поданої апеляційної скарги захисник посилається на те, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами провадження докази обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Також, в порушення закону, на думку захисника, слідчий суддя в ухвалі про обрання ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою посилається тільки на тяжкість інкримінованого йому злочину.
За твердженням сторони захисту, слідчий суддя зробив передчасний висновок про те, що підозра, про яку повідомлено ОСОБА_6 , є обґрунтованою.
Окрім того, адвокат зазначає, що в ході судового розгляду встановлено відсутність потерпілих й свідків у кримінальному провадженні, та до клопотання не додано жодного доказу, що свідчить про наявність ризиків у провадженні.
На думку захисника, ризики, наведені в ухвалі, не підтверджується жодним належним допустимим доказом наданими стороною обвинувачення, оскільки ОСОБА_6 аналогічних кримінальних правопорушень проти безпеки руху та експлуатації транспорту не вчиняв.
Захисник додатково зазначає, що судом не були враховані позитивні характеристики ОСОБА_6 та взагалі не взято до уваги особу обвинуваченого, а саме те, що він раніше не судимий, має постійне місце робити та проживання, місці соціальні зв`язки.

Заслухавши суддю-доповідача, підозрюваного та захисника, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення скарги, дослідивши доводи апеляційної скарги, співставивши їх з вимогами кримінального процесуального закону, колегія суддів приходить до такого висновку.
Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Згідно вимог ст.177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК Українипід час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що зазначені вимоги закону ним були дотримані у повному обсязі.
Як видно з наданих матеріалів, в провадженні СУ ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження, що внесено до ЄРДР 23 листопада 2021 року за №0000853, за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.
25 листопада 2021 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру за ч. 3 ст. 286 КК України, тобто у вчиненні дій, які виразились у порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили загибель кількох осіб.
Слідчий СУ ГУНП в Дніпропетровській області, за погодженням з прокурором, звернувся до слідчого судді з клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , підозрюваного за ч. 3 ст. 286 КК України.
Слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, у відповідності до вимог ст. ст. 193, 194 КПК України, вислухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого, і дійшов вмотивованого висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого злочину, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких, та підозра підтверджується наданими слідчим доказами.
З метою запобігання встановленим у провадженні ризикам, беручи до уваги тяжкість злочину, у вчиненні якого ОСОБА_6 підозрюється, невідворотність його наслідків, міру покарання що йому загрожує у разі визнання винуватим, а також те, достатня вагомість ймовірності впливу з боку підозрюваного на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста, слідчим суддею було обґрунтовано задоволено клопотання слідчого та застосовано до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з наведенням в повній мірі відповідних мотивів такого рішення.
При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину.
Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд приймає до уваги зокрема й те, що у розумінні практики ЄСПЛ тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Обґрунтованими є й висновки слідчого судді про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема того, що підозрюваний ОСОБА_6 може вчинити спроби переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків, потерпілих, експертів у кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.
При цьому слідчим суддею враховано особу підозрюваного, який має вищу освіту, офіційно працевлаштований, має постійне місце проживання та реєстрації, раніше не судимий, однак притягувався до адміністративної відповідальності. В той же час ОСОБА_6 підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, вчиненого з необережності, та в результаті якого загинуло 3 людей.
Доводи сторони захисту про те, що суд першої інстанції не взяв до уваги відомості, що підозрюваний має міцні соціальні зв`язки, постійне місце роботи та проживання, самі по собі не є підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки вказані відомості враховані судом у сукупності з іншими обставинами, та не є достатньо переконливими в розумінні пропорційності тяжкості вчиненого злочину та невідворотності наслідків, даних про особу підозрюваного і його поведінку для спростування визначених ризиків.
Окрім того, суд, враховуючи положення ч. 3 ст. 183 КПК України, дійшов обґрунтованого висновку про можливість застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, який визначено з урахуванням обставин провадження, та є співмірним з існуючими у провадженні ризиками, й на переконання апеляційного суду, достатньою мірою гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не є завідомо непомірним дня нього.
Разом з цим, встановлено, що на момент апеляційного перегляду рішення слідчого судді, підозрюваним було внесено заставу, та відповідно до ч. 4 ст. 202 КПК України, ОСОБА_6 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає рішення слідчого судді законним, обґрунтованим і справедливим та не знаходить підстав для відмови в задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу, з мотивів наведених в скарзі захисника.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25 листопада 2021 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 а, залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4