Категорія: ст. 303 КПК України. Суддя-доповідач у апеляційній інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
Іменем України

22 грудня 2021 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали справи за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 10 листопада 2021 року,

у с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 10 листопада 2021 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноваженої особи (слідчого) Державного бюро розслідувань, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення.

Ухвала місцевого суду вмотивована тим, що до матеріалів скарги ОСОБА_7 не долучив заяву про вчинення кримінального правопорушення, з якою звернувся до Державного бюро розслідувань, у зв`язку з чим слідчий суддя дійшов висновку про неможливість встановити відповідність вказаної заяви вимогам статті 214 КПК України, а також встановити наявність конкретних обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушень.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді місцевого суду, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить: ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 10 листопада 2021 року, якою незаконно та безпідставно відмовлено у задоволенні скарги, скасувати у зв`язку з грубим порушенням норм кримінального процесуального права, Конституції України, вимог міжнародних договорів, згоду на які надано Верховною Радою України, та які відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, а також невідповідністю висновків суду дійсним обставинам справи. Ухвалити нову ухвалу, якою спрямувати матеріали справи до суду першої інстанції, Шевченківського районного суду міста Києва, на новий розгляд скарги на бездіяльність слідчого ДБР, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальні правопорушення на підставі його заяви від 18 вересня 2021 року.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги вказує на те, що 18 вересня 2021 року в порядку ст.ст. 60, 214 КПК України ним направлено до Державного бюро розслідувань службою кур`єрської доставки цінний лист із шістьма заявами №01/09/21, №02/09/21, №03/09/21, №04/09/21, №05/09/21, №06/09/21 про вчинення кримінальних правопорушень проти правосуддя та про вчинення тяжких злочинів у сфері службової діяльності групою службових осіб Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань, Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, а також прокурорами Офісу Генерального прокурора та Київської міської прокуратури. Однак станом на теперішній час викладені в заявах відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань не внесені, витяги з ЄРДР ним отримано та його не було допитано в якості потерпілого.

Також апелянт посилається на порушення місцевим судом приписів ст. 306 КПК України, мотивуючи тим, що розгляд скарги відбувся без його участі. До того ж він не був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання. Поряд із цим вказує на порушення слідчим суддею вимог п. 2 ст. 306 КПК України щодо строків розгляду його скарги.

Крім того, не погоджується і з висновком суду першої інстанції про недолучення до скарги заяви про вчинення кримінального правопорушення, оскільки повний зміст вказаної заяви міститься у самій скарзі, який, на думку апелянта, повністю відповідає вимогам ст. 214 КПК України. Вважає, що не зобов`язаний надавати суду копії заяви про вчинення кримінального правопорушення, тому що норми КПК України не передбачають надання будь-яких доказів повідомлення про вчинення кримінального правопорушення.

Одночасно апелянтом заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 10 листопада 2021 року. В обґрунтування поважності причин пропущення встановленого законом строку на апеляційне оскарження зазначає, що копію оскаржуваного рішення надіслано 30.11.2021 року, що підтверджується поштовим штемпелем на конверті, та ним отримано рекомендованим листом 07.12.2021 року.

Представник прокуратури та апелянт в судове засідання не з`явилися, про день та час судового засідання, повідомлялися належним чином, причини неявки суду невідомі, а тому враховуючи положення ст. 405 КПК України, колегія суддів вважає за можливе проводити апеляційний розгляд у відсутність прокурора та апелянта.

Крім того, апеляційний суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно виконувати процесуальні обов`язки.

Як зазначено у п. 66 справи Європейського суду з прав людини "Смірнова проти України" розумність тривалості провадження повинна бути оцінена в світлі обставин справи та з огляду на наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів, а також предмет спору (Frydlender v. France, N 30979/96, параграф 43, ECHR 2000-VII). Крім того, відповідно до п. 69 даної справи обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається в першу чергу на відповідні державні органи (Mitchell and Holloway v. the United Kingdom,

no. 44808/98, параграф 56, рішення від 17 грудня 2002 року).

Заслухавши доповідь головуючого судді, перевіривши та дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали судової справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.

В клопотанні апелянт просив поновити строк на апеляційне оскарження даної ухвали, однак колегія суддів вважає, що в даному випадку апеляційну скаргу подано в межах процесуального строку оскарження.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

На переконання колегії суддів, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні доводів апеляційної скарги та матеріалів провадження, ухвала слідчого судді зазначеним вимогам кримінального процесуального закону не відповідає.

Як убачається з матеріалів, наданих судом першої інстанції, до Шевченківського районного суду міста Києва надійшла скарга ОСОБА_6 в порядку статті 303 КПК України, на бездіяльність уповноваженої особи Державного бюро розслідувань, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення.

10.11.2021 року ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноваженої особи (слідчого) Державного бюро розслідувань, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення.

Згідно з п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи громадянина України захищаються судом. Суть такого захисту полягає в тому, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади.

Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора під час досудового розслідування регламентовано Главою 26 КПК України.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Кожен, хто вважає, що його права і свободи порушуються, повинен мати право на ефективний засіб правового захисту у відповідному національному органі, навіть якщо порушення вчинили особи, діючи в ролі офіційних осіб (стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Приписами ч. 1 ст. 214 КПК України встановлено, що слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Згідно з частиною четвертою цієї статті Кодексу слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Вимоги даної норми КПК України є імперативними, не підлягають широкому тлумаченню та будь-які виключення з них не допускаються.

Враховуючи, що заява ОСОБА_6 від 18 вересня 2021 року формально містить відомості про вчинення кримінальних правопорушень, уповноважена особа зобов`язана була невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення внести відповідні відомості до ЄРДР, розпочати досудове розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Посилання слідчого судді на те, що до матеріалів скарги не долучено заяву про вчинення кримінального правопорушення, з якою звернувся ОСОБА_6 до Державного бюро розслідувань, у зв`язку з чим не можливо встановити відповідність вказаної заяви вимогам статті 214 КПК України, а також встановити наявність конкретних обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушень, є необґрунтованими, оскільки заявником було надано копію заяви про вчинення кримінальних правопорушень від 18.09.2021, що зазначено в додатках до його скарги /а.с. 3/.

Крім того, з матеріалів скарги вбачається, що 18 вересня 2021 року ОСОБА_6 цінним листом з описом вкладеного, кур`єрською експрес доставкою, з повідомленням про вручення, була подана заява з повідомленням про вчинення кримінальних правопорушень, з вимогами невідкладно, але не пізніше протягом 24 годин з моменту отримання цієї заяви, внести відповідні відомості про вчинення зазначених в заяві злочинів та надати йому, як заявнику про кримінальні правопорушення, що є потерпілим від цих злочинів, усі окремі витяги з ЄРДР за кожною попередньою правовою кваліфікацією /а.с. 1/.

Відомості, які підлягають внесенню до ЄРДР та їх перелік визначені ч. 5 ст. 214 КПК України, відповідно до положень якої до ЄРДР підлягають внесенню, серед інших відомостей, короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлені з іншого джерела.

Разом із цим, визначений у ч. 1 ст. 214 КПК України обов`язок слідчого, дізнавача або прокурора не вимагає оцінки цими суб`єктами такої заяви (повідомлення) на предмет наявності ознак складу злочину для того, щоб вчинити процесуальну дію, яка полягає у внесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Окрім цього, відповідно до правової позиції, викладеної в п. п. 1.1 Узагальнення «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування», затверджених на засіданні Зборів суддів Вищого спеціалізованого суду України 23 грудня 2016 року, визначений ч. 1 ст. 214 КПК України, обов`язок слідчого або прокурора не вимагає оцінки цими суб`єктами такої заяви (повідомлення) на предмет наявності ознак складу злочину для того, щоб вчинити процесуальну дію, яка полягає у внесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Такі вимоги не передбачають здійснення оцінки обґрунтованості заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, а передбачають лише обов`язок уповноважених органів здійснити фіксацію наданих особою відомостей про кримінальне правопорушення, які вона надає усвідомлено для реалізації відповідними органами завдань кримінального провадження.

Тому неприпустимим є здійснений слідчим суддею передчасний висновок про відмову в задоволенні скарги з наведених підстав.

Згідно з вимогами п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, а згідно з ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення цього Кодексу, які перешкоджали або могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК України.

Призначаючи новий розгляд в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції застосовує на підставі ч. 6 ст. 9 КПК України загальні засади кримінального провадження, а саме вимоги п. 2 ч. 1 ст. 7 КПК України щодо забезпечення принципу законності кримінального провадження, оскільки допущені судом істотні порушення кримінального процесуального закону не входять в перелік підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції, передбачених ст. 415 КПК України.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування ухвали слідчого судді місцевого суду і постановлення нової ухвали про задоволення скарги ОСОБА_6 та призначення нового розгляду цього провадження судом першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 404, 405, 407 ч. 3 п. 2, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 , задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 10 листопада 2021 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноваженої особи (слідчого) Державного бюро розслідувань, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою призначити новий розгляд слідчим суддею Шевченківського районного суду міста Києва скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноваженої особи (слідчого) Державного бюро розслідувань, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_8 ОСОБА_9 ОСОБА_10 р о л ь