Справа № 355/694/20
Провадження № 1-кп/359/223/2021
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 грудня 2021 м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонним суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглядаючи у судовому засіданні в приміщенні Бориспільського міськрайонного суду Київської області з повною технічною фіксацією клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в межах обвинувального акта, який внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000301 від 03.06.2020, що надійшов до суду відносно обвинувачених: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України,

в с т а н о в и в :
У провадженні Бориспільського міськрайонного суду Київської області на розгляді перебуває кримінальне провадження №0000301 від 03.06.2020 за обвинуваченням ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України. Прокурором ОСОБА_3 під час судового засідання було подано клопотання про продовження обвинуваченим запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки розгляд кримінального провадження триває. Клопотання обґрунтовано тим, що строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 та ОСОБА_5 необхідно продовжити, оскільки ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, продовжують існувати. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину, покарання за яке передбачено у вигляді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років. Останні не працюють, не навчаються, не мають постійного джерела прибутку, що у свою чергу вказує про відсутність міцних соціальних зв`язків у обвинувачених. Вищевказане свідчить про те, що у обвинувачених відсутні будь-які життєві обставини, котрі могли б завдати їм без зайвих труднощів, змінити своє місце проживання чи тривалий час не з`являтися за місцем свого проживання або взагалі на території, що перебуває під юрисдикцією правоохоронних органів та суду, а відтак наявні всі підстави вважати, що без продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 під острахом отримання реального покарання у виді позбавлення волі можуть переховуватися від органу досудового розслідування, суду. Перебуваючи на волі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з метою уникнення кримінальної відповідальності можуть незаконно впливати на потерпілу та інших осіб у даному кримінальному провадженні, здійснювати на них фізичний та психологічний тиск з метою зміни показань в кримінальному провадженні. Досудовим розслідуванням встановлено, що обвинуваченні не працюють, жодної соціальної допомоги не отримують, що свідчить про відсутність у ОСОБА_4 та ОСОБА_5 засобів для проживання, та наявність великого ризику отримання їх злочинним шляхом. Крім цього ОСОБА_4 та ОСОБА_5 раніше судимі, однак останні повторно вчиняють новий особливо тяжкий злочин. Вказане свідчить, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 схильні до вчинення злочинів, відсутність у ОСОБА_4 та ОСОБА_5 бажання виправитись та стати на шлях законослухняної поведінки. Виходячи з вище викладеного, відповідно до вимог ч. 1 ст.184 КПК України, прокурор вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним у статті 177 КПК України. Інший більш м`який запобіжний захід не забезпечить виконання завдань кримінального провадження, які визначені у ст. 2 КПК України.
Обвинуваченні ОСОБА_4 та ОСОБА_5 при вирішенні питання продовження строку запобіжного заходу заперечували. Просили суд змінити їм запобіжний захід на такий, що не пов`язаний із тримання під вартою. Зауважили, що не мають наміру переховуватися від суду та будь-яким іншим чином перешкоджати розгляду кримінального провадження.
У судовому засіданні захисники ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ОСОБА_8 заперечували проти продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Вважають за можливе змінити ОСОБА_4 та ОСОБА_5 запобіжний захід на більш м`який, не пов`язаного із триманням під вартою.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Так, судом встановлено, що запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 визначений ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11.10.2021 закінчується 09.12.2021. Однак у розгляді кримінального провадження оголошена перерва. Ця обставина свідчить про необхідність невідкладного розгляду питання про доцільність продовження строку тримання обвинувачених під вартою.
Згідно з ч.1, п.4 ч.2 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та (або) суду; незаконно впливати на потерпілу, свідків, а також вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно з п.2, п.4 ч.1 ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців.

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину, покарання за яке передбачено у вигляді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років. Останні не працюють, не навчаються, не мають постійного джерела прибутку. Вищевказане свідчить про те, що у обвинувачених відсутні будь-які життєві обставини, котрі могли б завдати їм без зайвих труднощів, змінити своє місце проживання чи тривалий час не з`являтися за місцем свого проживання або взагалі на території, що перебуває під юрисдикцією правоохоронних органів та суду, а відтак наявні всі підстави вважати, що без обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 під острахом отримання реального покарання у виді позбавлення волі можуть переховуватися від органу досудового розслідування, суду.

Ці обставини не виключають ризику, що під впливом тяжкості покарання обвинуваченні можуть переховуватися від суду та у такий спосіб перешкоджати кримінальному провадженню.
Перебуваючи на волі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з метою уникнення кримінальної відповідальності можуть незаконно впливати на потерпілу та інших осіб у даному кримінальному провадженні, здійснювати на них фізичний та психологічний тиск з метою зміни показань в кримінальному провадженні.
Досудовим розслідуванням встановлено, що обвинуваченні не працюють, жодної соціальної допомоги не отримують, що свідчить про відсутність у ОСОБА_4 та ОСОБА_5 засобів для проживання, та наявність великого ризику вчинення нових злочинів, оскільки, судом враховано, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 раніше судимі, однак останні повторно вчиняють умисний особливо тяжкий злочин. Вказане свідчить, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 схильні до вчинення злочинів, відсутність у ОСОБА_4 та ОСОБА_5 бажання виправитись та стати на шлях законослухняної поведінки, свідчить про підстави наявності ризику передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Відсутність у ОСОБА_4 та ОСОБА_5 міцних соціальних зв`язків є беззаперечними обставинами, що унеможливлюють зміни запобіжного заходу обвинуваченим на інший не пов`язаний із триманням під вартою.
Разом із цим, стороною захисту на підтвердження клопотання про зміну запобіжного заходу не надано підтверджуючих документів, щодо спростування заявлених стороною обвинувачення ризиків.
Суд приходить до переконання, що ступінь раніше встановлених ризиків не зменшилися, менш суворий запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою, об`єктивно не спроможний запобігти наведеним ризикам.
Як роз`яснив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.17 листа №511-550/0/4-13 від 04.04.2013, розумність тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно. Вона має оцінюватись в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи та причин, про які йдеться у рішеннях національних судів. Тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п.79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011).

З огляду на вищевикладене, суд не вбачає підстав для зміни обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід у зв`язку з закінченням терміну, а тому клопотання прокурора задовольняє та запобіжний захід у вигляді тримання під вартою для обвинувачених продовжує на 60 днів, для можливості повноцінного судового розгляду та прийняття відповідних рішень.

Досягнення такої цілі становить суспільний інтерес, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи обвинувачених.

Керуючись ст.ст.331,376 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :
Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 24:00 год. 31.01.2022 та утримувати їх у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом семи днів до Київського апеляційного суду.

Повний текст ухвали буде виготовлено та проголошено о 8:45 год. 06.12.2021.

Головуючий суддя ОСОБА_1