Справа № 305/1955/20
Номер провадження № 1-в/305/6/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2022. Рахівський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представника органу пробації ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Рахів подання начальника Рахівського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області ОСОБА_6 про вирішення питання про приєднання невідбутої частини покарання,-

ВСТАНОВИВ:
10 січня 2022 року до суду надійшло подання начальника Рахівського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області ОСОБА_6 про вирішення питання про приєднання невідбутої частини покарання.

Подання обґрунтоване тим, що вироком Рахівського районного суду від 19.11.2021 (справа №305/1955/20) ОСОБА_5 засуджено за ч.3 ст.185, ч.1 ст.304, 70 КК України до 4 років позбавлення волі з подальшим звільненням у порядку ст.75 КК України від відбування призначеного вироком основного покарання з випробуванням строком на 3 роки, при цьому у згаданому вироку відсутні відомості про попередній вирок від 11.05.2018, який не виконано і за яким засуджений за ст.186 ч.2, ст.185 ч.1, ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі з випробуванням на 2 роки. Отже є незрозумілим той факт, чому останнім за часом вироком не приєднано покарання за попереднім вироком у порядку ч.4 ст.70 КК України, так як після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений буде винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, в такому випадку у строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими у статті 72 КК України, при цьому, остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також невідбутої частини покарання за попереднім вироком. Разом з цим, судом не враховано наявність невиконаного вироку від 11.05.2018 та не визначено остаточного покарання, оскільки відповідно до вимог кримінального законодавства та вимог нормативно-правових документів, що регламентують діяльність органів пробації не передбачено виконання двох і більше різних за часом вироків з однаковими покараннями, щодо однієї і тієї ж особи. У зв`язку з наведеним, начальник Рахівського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області ОСОБА_7 вважає за доцільне направити матеріали, відносно засудженого ОСОБА_5 до суду щодо вирішення питання про приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком та призначення засудженому остаточного покарання у межах визначених кримінально-процесуальним законодавством України.

У судовому засіданні начальник Рахівського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області ОСОБА_4 подання підтримав та просив таке задовольнити. Зазначив, що на виконання до відділу надійшов вирок стосовно ОСОБА_5 у якому відсутня інформація щодо вироку від 11.05.2018 у зв`язку з чим подав дане клопотання. На даний час іспитовий строк стосовно ОСОБА_5 закінчився, однак, злочин він вчинив у період дії іспитового строку.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав позицію представника органу пробації.

Засуджений ОСОБА_5 у судовому засіданні повідомив про те, що йому не було відомо, про наявність судимості та іспитового строку.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши подання та додані до нього докази, а також матеріали кримінального провадження стосовно ОСОБА_5 , суд прийшов до наступних висновків.

Статтею 2 КПК України регламентовано, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Так, судом встановлено, що на підставі вироку Рахівського районного суду від 19.11.2021 ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 та ч.1 ст.304 КК України і призначено покарання за ч.3 ст.185 КК України у виді 4 років позбавлення волі, за ч.1 ст.304 КК України 3 роки 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст.70 КК України ОСОБА_5 остаточно призначено до відбуття покарання у виді 4 років позбавлення волі. На підставі, ст.75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки.

Окрім цього, на підставі вироку Рахівського районного суду від 11.05.2018 ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.186 КК України і призначено покарання за ч.1 ст.185 КК України 1 рік позбавлення волі, за ч.2 ст.186 КК України 4 роки позбавлення волі. На підставі ст.70 КК України ОСОБА_5 остаточно призначено до відбуття покарання у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ст.104 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 12.05.2021 вирок Рахівського районного суду від 11.05.2018 змінено в частині призначеного ОСОБА_5 покарання. Постановлено вважати ОСОБА_5 засудженим за ч.1 ст.185 КК України 1 рік позбавлення волі, за ч.2 ст.186 КК України 4 роки позбавлення волі. На підставі ст.70 КК України ОСОБА_5 остаточно призначено до відбуття покарання у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ст.ст.75, 104 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки.

Як вбачається з вироку Рахівського районного суду від 19.11.2021 покарання ОСОБА_5 за правилами, передбаченими ст.71 КК України не складалося. При цьому, з тексту вироку встановлено, що судом досліджувалася надана прокурором вимога про судимість стосовно ОСОБА_5 . Зокрема судом зазначено наступне: «Згідно вимоги про судимість від 16.04.2020 ОСОБА_5 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності. Однак, як вбачається з вимоги стосовно ОСОБА_5 , судом розглядаються 5 обвинувальних актів за ч.ч. 1, 2, 3 ст.185, ч.2 ст.186 та ч.2 ст.289 КК України. Разом з тим, відомостей про результати розгляду вказаних обвинувальних актів, вимога не містить.».

Окрім наведеного, судом також зазначено, що «прокурором не надано суду доказів того, що на даний час будь-який з них розглянуто із постановленням обвинувального вироку».

Отже, під час судового розгляду вказаного кримінального провадження копію вироку Рахівського районного суду від 11.05.2018 чи ухвалу Львівського апеляційного суду від 12.05.2021 відносно ОСОБА_5 надано не було, відсутні і такі відомості у вимозі відносно ОСОБА_5 станом на 16.04.2020, про що зазначено у вироку суду від 19.11.2021. Таким чином, під час судового розгляду та ухвалення вироку від 19.11.2021 суд був позбавлений об`єктивної можливості призначити ОСОБА_5 покарання з урахуванням вироку Рахівського районного суду від 11.05.2018.

Окрім наведеного суд вважає за необхідне зазначити також і наступне.

Згідно вироку Рахівського районного суду від 11.05.2018 ОСОБА_5 був звільнений від відбування призначеного покарання на підставі ст.104 КК України з іспитовим строком 2 роки. У подальшому цей вирок був змінений Львівським апеляційним судом та ОСОБА_5 , на підставі ст.ст.75, 104 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки.

Так, згідно з ч.1 ст.165 КВК України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Як видно з вироку Рахівського районного суду від 19.11.2021 ОСОБА_5 вчинив злочин 03 квітня 2020 року, отже під час іспитового строку.

Відповідно до ч.3 ст.78 КК України у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.

Частиною 1 ст.71 КК України передбачено, що якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Отже, з урахуванням вищевикладеного, ОСОБА_5 необхідно призначити покарання за правилами, передбаченими ч.1 ст.71 КК України, приєднавши до вироку Рахівського районного суду від 19.11.2021 невідбуте покарання за вироком Рахівського районного суду від 11.05.2018, що значно погіршить його становище, як засудженої особи.

Окрім цього, призначивши, на підставі ухвали суду, ОСОБА_5 покарання за правилами ст.71 КК України суд фактично змінить суть призначеного йому покарання за вироком Рахівського районного суду від 19.11.2021, що на переконання суду є неприпустимим і може вирішуватись лише вироком, а не ухвалою.

Згідно з п.25 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд, призначаючи покарання за кількома вироками, повинен визначити вид і розмір основного й додаткового покарань за знову вчинений злочин (злочини), а потім повністю або частково приєднати не відбуту частину покарання за попереднім вироком із посиланням на ст.71 КК України. При складанні покарань у порядку, передбаченому зазначеною статтею, загальний його розмір не може бути більшим за максимальну межу, встановлену для цього виду покарання в Загальній частині КК. Якщо за знову вчинений злочин призначено передбачене законом максимальне покарання, не відбута частина покарання за попереднім вироком підлягає поглиненню. Коли після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще в кількох злочинах, одні з яких вчинено до, а інші - після постановлення першого вироку, покарання за останнім за часом вироком призначається із застосуванням як ст.70, так і ст.71 КК України: спочатку - за правилами ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, вчинених до постановлення першого вироку; після цього - за правилами ч.4 ст.70 КК України; потім - за сукупністю злочинів, вчинених після постановлення першого вироку; і остаточно - за сукупністю вироків. За наявності щодо засудженого вироку, який не виконано і про який не було відомо суду, що постановив останній за часом вирок, суд за місцем виконання цього вироку зобов`язаний визначити порядок застосування покарання за всіма вироками відповідно до ст.71 КК України.

Проте, згідно з роз`ясненнями, що викладено у п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних із виконанням вироків» від 21.12.1990 №11, не підлягають розгляду в порядку, передбаченому ст.411 КПК України (ст.539 КПК України 2012 року), питання, які зачіпають суть вироку та погіршують становище засудженого; звужують або розширюють обсяг обвинувачення; стосуються прогалин і недоліків вироків в частині кваліфікації злочинів, призначення покарання, вирішення цивільного позову.

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що клопотання задоволенню не підлягає, оскільки суд не має процесуальних повноважень в порядку, передбаченому п.11 ч.1 ст.539 КПК України вирішувати питання, які зачіпають суть вироку, змінюють його.

Отже, з огляду на принципи обов`язковості судового рішення та недопустимості погіршення статусу і становища засудженого, суд приходить до висновку, що на стадії виконання вироків Рахівського районного суду від 19.11.2021 та Рахівського районного суду від 11.05.2018 складання визначених ними покарань є неможливим, оскільки це призведе до порушення прав засудженого ОСОБА_5 , що є неприпустимим та вважає що подання начальника Рахівського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання начальника Рахівського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області ОСОБА_6 про вирішення питання про приєднання невідбутої частини покарання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду, через Рахівський районний суд, протягом 7 днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали проголошено об 11 годині 20 хвилин 24 січня 2022 року.

Головуюча: ОСОБА_1