Номер провадження: 11-кп/813/812/21
Номер справи місцевого суду: 523/4946/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.12.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_11 на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 18.03.2019 року, якою задоволено клопотання захисника ОСОБА_7 про закриття кримінального провадження №0000503 від 02.02.2017 року відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України,
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Одеси, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , в силу ст. 89КК України раніше не судимого,

обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України,
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Балаклія, Харківської області, громадянин України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_5 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Зазначеною ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10
звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 146 КК України, у зв`язку з малозначністю вчиненого злочину та зміною обстановки.
Органами досудового розслідування ОСОБА_8 , ОСОБА_12 та ОСОБА_10 , обвинувачуються в тому, що вони 02.02.2017 року приблизно о 14:30 годині за попередньою змовою, з метою викрадення та незаконного позбавлення волі ОСОБА_13 на автомобілі Мерседес Е-320 д/з НОМЕР_1 в кузові сірого кольору, реєстраційний номер Республіки Болгарії за кермом якого знаходився ОСОБА_10 прибули до гостинного дому « ОСОБА_14 » розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Миколаївська дорога, 168 В.
Реалізуючи свій злочинний намір, за попередньою змовою ОСОБА_10 який знаходився за кермом вищевказаного автомобілю, зупинив його та, побачивши ОСОБА_13 , разом із ОСОБА_8 і ОСОБА_9 вийшов із автомобілю. Після чого ОСОБА_8 та ОСОБА_9 із застосуванням фізичного насильства схопили ОСОБА_13 незважаючи на її опір, помістили останню в салон автомобілю Мерседес Е-320 д/з НОМЕР_1 та почали рухатися на даному автомобілі, за кермом якого знаходився ОСОБА_10 в напрямку «Об`їзної дороги» м. Одеси.
Далі, ОСОБА_9 незаконно утримуючи ОСОБА_13 за допомогою ОСОБА_15 , та ОСОБА_10 в салоні вищевказаного автомобілю, використовуючи свою чисельну перевагу, подавляючи її опір і волю, умисно завдав декілька ударів в область обличчя ОСОБА_13 чим заподіяв їй легкі тілесні ушкодження у вигляді садна верхньої губи та висловив погрозу, що він буде завдавати удари далі якщо ОСОБА_13 продовжить чинити опір.
Вказаними діями ОСОБА_8 разом з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , діючи умисно за попередньою змовою, викрали ОСОБА_13 та незаконне позбавили волі, насильно проти її волі утримуючи її в салоні вказаного автомобілю до 15 години 02.02.2017 року, поки вони не були затримані працівниками патрульної поліції.
Дії ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 кваліфіковано за ч.2 ст.146 КК України, за кваліфікуючими ознаками: незаконне позбавлення волі та викрадення людини, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись з вказаним рішенням прокурор подав апеляційну скаргу, оскільки вважає ухвалу суду першої інстанції незаконною та необґрунтованою.
Доводи обґрунтовує тим, що суд неправомірно застосував ст. 48 КК України, оскільки вказана норма не містить такої підстави як «малозначність вчиненого злочину», для звільнення особи від кримінальної відповідальності. При цьому суд першої інстанції одночасно звільнив обвинувачених від кримінальної відповідальності за вчинення злочину та визнав, що вчинене обвинуваченими діяння не містить складу злочину.
Крім того вказує, що під час судового розгляду залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення. Зазначає, що обвинувачені не визнали себе винними у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, а тому судом першої інстанції відповідно до ст. 349 КПК України визначено, що докази підлягають дослідженню у повному обсязі у наступному порядку: допит потерпілої, допит обвинувачених, дослідження письмових доказів, допит свідків. Проте всупереч встановленому порядку, суд обмежився лише допитом потерпілої, обвинувачених та дослідженням документів, наданих стороною захисту. Районний суд також відхилив клопотання про дослідження відеозапису слідчої дії, допит свідків, чим порушив принцип змагальності сторін.
Зазначає про неоднократне відкладення підготовчого судового засідання та судового розгляду, що призвело до порушення принципу розумних строків. Вважає, що діяння, в якому обвинувачуються ОСОБА_8 ОСОБА_9 та ОСОБА_10 не втратило суспільну небезпечність, ці особи не перестали бути суспільно небезпечними, зокрема оскільки свою вину у вчиненні злочину не визнали та не розкаялись.
Вважає, що висновки суду про наявність підстав, передбачених ст. 48 КК України не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду, що свідчить про невідповідність висновків суду викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам справи.
Просить ухвалу суду скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Потерпіла ОСОБА_13 та захисник ОСОБА_16 будучи належним чином повідомлені про дату, місце та час судового розгляду повторно у судове засідання апеляційного суду не прибули, про поважні причини неявки апеляційний суд не повідомили.

Обвинувачені в судовому засіданні апеляційного суду просили розглянути подану прокурором апеляційну скаргу за відсутності захисника та на участі їх захисника в судовому засіданні не наполягали.

Зважаючи на наведені вище обставини та думку прокурора, який вважав за можливе провести розгляд за відсутності захисника, враховуючи ту обставину, що участь захисника у даному кримінальному провадженні не є обов`язковою, апеляційний суд вважав за можливе та необхідне провести апеляційний розгляд за відсутності потерпілої та захисника, що не суперечить положенням ст. 52 та ст. 405 КПК України.

Позиції учасників судового розгляду.

Заслухавши: суддю-доповідача; пояснення прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу у повному обсязі, обвинувачених та захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Положеннями ст. 288 КПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. У разі встановлення судом необґрунтованості клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд своєю ухвалою відмовляє у його задоволенні та повертає клопотання прокурору для здійснення кримінального провадження в загальному порядку або продовжує судове провадження в загальному порядку, якщо таке клопотання надійшло після направлення обвинувального акта до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, а відповідно до приписів ст. 44 КК України, особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

За приписами ст. 48 КК України особу, яка вперше вчинила злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо буде визнано, що на час кримінального провадження внаслідок зміни обстановки вчинене нею діяння втратило суспільну небезпечність або ця особа перестала бути суспільно небезпечною.

У п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» роз`яснено, що звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 48 КК України можливе у разі, коли особа вперше вчинила злочин невеликої або середньої тяжкості. Судам слід мати на увазі, що в зазначеній статті передбачено дві самостійні підстави звільнення особи від кримінальної відповідальності - втрата суспільної небезпечності внаслідок зміни обстановки на час розслідування чи розгляду справи в суді, або особа, яка його вчинила перестала бути суспільно небезпечною.

При цьому треба розрізняти зміну обстановки в широкому розумінні, тобто соціальних, економічних, політичних, духовних, міжнаціональних, воєнних, міжнародних, природних, організаційних, виробничих та інших процесів у масштабах країни, регіону, області, міста, району, підприємства, установи, організації, та у вузькому, - тобто об`єктивних (зовнішніх) умов життя, в яких перебувала особа на час вчинення злочину та які значною мірою позначались на її суспільній небезпечності.

Для застосування ст. 48 КК України необхідно встановити, що після вчинення певного злочину обстановка змінилася таким чином, що вчинене діяння вже не є суспільно небезпечним. Особу можна визнати такою, що перестала бути суспільно небезпечною, у разі, коли вона сама або обстановка навколо неї зазнала таких змін, що унеможливлюють вчинення нею нового злочину.

Звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку зі зміною обстановки вирішується у кожному конкретному випадку з урахуванням характеру й ступеня суспільної небезпечності злочину, тяжкості заподіяної ним шкоди, часу, який сплив з часу вчинення забороненого КК діяння, важливості і значущості обставин, які свідчать про зміну обстановки.

Як вбачається з наданих суду матеріалів в провадженні Суворовського районного суду м. Одеса перебував обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000503 від 02.02.2017 року відносно обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 146 КК України.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеса від 18.03.2019 року задоволено клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 та звільнено ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 від кримінальної відповідальності у зв`язку з малозначністю та зміною обстановки, на підставі ст. 48 КК України, а кримінальне провадження закрито.

Постановлене рішення суд першої інстанції мотивував тим, що дане кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 146 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочину середньої тяжкості необхідно закрити у зв`язку зі зміною обстановки та примиренням потерпілої з обвинуваченими, а також отримання від потерпілої клопотання в якому вона також просить про закриття кримінального провадження.

Проте, в чому саме полягала зміна обстановки, що призвела до того, що вчинене обвинуваченими діяння перестало бути суспільно небезпечним, суд першої інстанції в своєму рішенні не навів.

Окрім того, пунктом 1 ч. 2 ст. 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 КК не визнається злочином дія або бездіяльність, яка хоча формально і містить ознаки будь-якого діяння, передбаченого цим Кодексом, але через малозначність не становить суспільної небезпеки, тобто не заподіяла і не могла заподіяти істотної шкоди фізичній чи юридичній особі, суспільству або державі.

Однак задовольняючи клопотання захисника суд першої інстанції не врахував, що клопотання ОСОБА_7 містило суперечливі вимоги, щодо підстав для закриття, а тому дійшов невірного висновку щодо закриття провадження у зв`язку із малозначністю.

Суд апеляційної інстанції визнає вищенаведені порушення істотними.

Згідно ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Оскільки наведених вище вимог не було дотримано, а в перелік підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції, передбачених ст. 415 КПК України, не входять істотні порушення кримінального процесуального закону, передбачені ст.ст. 7, 370 КПК України, ст. 372 КПК України, які в даному випадку допущені судом першої інстанції, тому колегія суддів вважає, що, виходячи з загальних засад кримінального провадження, а саме з вимог ст. 20 КПК України, ухвала суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Виходячи зі змісту рішення Європейського суду з прав людини у справі «Васильєв проти України» (заява №11370/02) від 21 червня 2007 року «повноваження судів вищої інстанції переглядати справи повинне використовуватись для виправлення судових помилок та неправильності у здійсненні правосуддя, а не для проведення нового розгляду справи.

При цьому, призначаючи новий розгляд в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та призначення покарання. А тому, при новому розгляді місцевому суду належить з`ясувати всі обставини, які мають значення для кримінального провадження, у порядку визначеному кримінальним процесуальним законом, з суворим дотриманням норм КПК України та ухвалити законне, обґрунтоване, вмотивоване та справедливе рішення.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 376, 404, 405, 407, 409, 412, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_11 - задовольнити.

Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 18.03.2019 року, якою задоволено клопотання захисника ОСОБА_7 про закриття кримінального провадження №0000503 від 02.02.2017 року відносно обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України - скасувати.

Призначити новий розгляд обвинувального акту відносно обвинувачених ОСОБА_8 ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, в тому ж суді, в іншому складі суду, зі стадії підготовчого судового засідання.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4