Кропивницький апеляційний суд
Провадження № 11-кп/4809/686/21 Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 187 КК України Доповідач в суді ІІ інстанції: ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.09.2021 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю:

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянувши у закритому судовому засіданні у м. Кропивницькому кримінальне провадження № 0000167 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 28 липня 2021 року, яким
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Борщова Новоархангельського району Кіровоградської області, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , громадянин України, з професійно-технічною освітою, не одружений, не працевлаштований, раніше судимий:
- вироком Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 18.05.2005 року за ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 190, ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 185, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю 3 роки;
- вироком Козівського районного суду Тернопільської області від 18.06.2009 року за ч.3 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років 6 місяців;
- вироком Ставищенського районного суду Київської області від 22.04.2015 року за ч.1 ст. 162 КК України до покарання у виді 1 року обмеження волі;
- вироком Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 23.07.2015 року за ч.2 ст. 185, ч.4 ст. 70 КК України до покарання у виді 1 року 6 місяців обмеження волі;
- вироком Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 01.06.2016 року, зміненого ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 26.07.2016 року, за ч.1 ст. 390, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі 2 роки 2 місяці;
- вироком Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27.02.2018 року за ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, звільнений умовно-достроково від відбування покарання відповідно до ухвали Ленінського районного суду Кіровоградської області від 16.01.2020 року;

засуджений:
за ч.1 ст. 152 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років;
за ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки;
за ч.3 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років позбавлення волі з конфіскацією належного йому майна.
На підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді 8 (вісім) років позбавлення волі з конфіскацією належного йому майна.
Відповідно до ст. ст. 71, 72 КК України до покарання призначеного за новим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27.02.2018 року та за сукупністю вироків визначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років 6 (шість) місяців.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 рахується з часу фактичного затримання, тобто з 9 червня 2020 року.
Відповідно до ч.5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_8 в строк відбування покарання, його попереднє ув`язнення по даному кримінальному провадженні у період з 9 червня 2020 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати в сумі 30 080 (тридцять тисяч вісімдесят) гривень 64 копійки.
Доля речових доказів вирішена відповідно до ст.100 КПК України.

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком суду обвинуваченого ОСОБА_8 визнано винним та засуджено за:

- вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтування);
- вчинення таємного викрадання чужого майна (крадіжки), вчиненої повторно, поєднану з проникненням у житло;
- вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), поєднаного з проникненням у житло.
Вказані злочини ОСОБА_8 вчинив за таких обставин:
20 березня 2020 року у ОСОБА_8 , який має непогашену судимість за вчинення умисного корисливого злочину, виник злочинний намір на незаконне викрадення чужого майна, вчиненого повторно.

З метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_8 20 березня 2020 року, близько 19.00 год., прийшов на територію домоволодіння ОСОБА_10 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де, впевнившись, що його дії не будуть викриті власником та іншими сторонніми особами, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, повторно, з корисливих мотивів, незаконно проник до житлового будинку, де з кімнати таємно викрав мотовилу «STIHL», модель МS 180, вартістю 3059 грн. 40 коп., належну ОСОБА_10 .

В подальшому розпорядився викраденим на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_10 майнову шкоду на суму 3059 грн. 40 коп.

Крім того, 28 квітня 2020 року, близько 11.00 год., у ОСОБА_8 , який має непогашену судимість за вчинення умисного корисливого злочину, виник злочинний намір на незаконне викрадення чужого майна, вчиненого повторно.

З метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_8 28 квітня 2020 року, близько 11 год. 30 хв., знаходячись на подвір`ї домоволодіння ОСОБА_11 , розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, впевнившись, що його дії не будуть викриті сторонніми особами, достовірно знаючи про відсутність ОСОБА_11 та скориставшись фізіологічним станом (сну) його співмешканки, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, повторно, з корисливих мотивів, незаконно проник до житлового будинку даного домоволодіння, де з кімнати таємно викрав мотопилу «Foresta» моделі FA 40 S, вартістю 1845 грн. 00 коп., належну потерпілому.

Одержавши можливість вільно розпоряджатися викраденим майном, ОСОБА_8 залишив будинок та в подальшому використав мотопилу на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_11 майнову шкоду на суму 1845 грн. 00 коп.

Крім того, 06 червня 2020 року, близько 23.00 год., ОСОБА_8 , маючи умисел на напад з метою заволодіння чужим майном, діючи відкрито, умисно та протиправно, з корисливих мотивів, шляхом виймання шибки із вхідних дверей, відчинив металевий гачок, на який як запірний пристрій вони були замкнені, незаконно проник до кімнати житлового приміщення, розташованого на АДРЕСА_4 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_12 . Перебуваючи в середині зазначеного житлового приміщення, ОСОБА_8 побачив на ліжку потерпілу. Достовірно знаючи раніше йому знайому ОСОБА_12 , як особу похилого віку, у ОСОБА_8 раптово виник умисел на вчинення дій сексуального характеру.

Невідкладно реалізуючи свій злочинний намір, 06 червня 2020 року, близько 23 год. 05 хв., ОСОБА_8 в агресивній формі словесно почав примушувати потерпілу до вступу з ним у статевий зв`язок, на що потерпіла почала кричати та просити не вчиняти щодо неї жодних протиправних дій, однак ОСОБА_8 , ігноруючи категоричні заперечення ОСОБА_12 , тим самим усвідомлюючи відсутність її згоди, застосовуючи фізичне насильство, зі значною силою повалив потерпілу спиною на ліжко, наніс кулаком правої руки не менше одного удару по обличчю, піднявши її спідницю та спустивши свої штани, вчинив дії сексуального характеру, пов`язані з вагінальним проникненням у тіло потерпілої з використанням своїх геніталій, без добровільної згоди останньої, тобто зґвалтував її у зазначений спосіб.

Надалі, примушуючи ОСОБА_12 до статевого зв`язку природним способом, ОСОБА_8 з метою подолання будь-якого опору потерпілої, а також припинення її криків, схопив поряд лежачу на ліжку подушку, якою накрив обличчя потерпілої, із силою притискаючи з метою душення, задовольнив свою статеву пристрасть, вчинивши статевий акт природнім шляхом.

Внаслідок зазначених умисних протиправних дій із застосуванням фізичного насильства ОСОБА_8 заподіяв потерпілій ОСОБА_12 тілесні ушкодження у вигляді садна на лівій щоці та саден слизової входу у піхву, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.

В подальшому, 06 червня 2020 року, близько 23 год. 40 хв., ОСОБА_8 , діючи умисно, відкрито та цілеспрямовано, з корисливих спонукань, переслідуючи мету власної наживи, погрожуючи застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілої, в підвищеному тоні наказав потерпілій ОСОБА_12 віддати кошти.

Отримавши відмову потерпілої, ОСОБА_8 в підвищеному тоні, перебуваючи в агресивному стані, словесно продовжував висловлювати погрози застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я стосовно потерпілої, які остання сприймала як реальну загрозу своєму життю, з урахуванням даних про особу нападника та його попередні насильницькі протиправні дії сексуального характеру стосовно неї.

Знайшовши самостійно грошові кошти в сумі 660 грн. поряд з потерпілою на ліжку під подушкою, а також мобільний телефон «SigmaX-style 28 flip Gold», вартістю 420 грн., з флеш-носієм «ADATA», ємністю 8 GB, вартістю 79 грн. 20 коп., який знаходився на ліжку, ОСОБА_8 відкрито заволодів ними, після чого залишив будинок. Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_8 заподіяв потерпілій ОСОБА_12 майнову шкоди на суму 1159 грн. 20 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_8 простить в частині обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч.1 ст. 152, ч.3 ст. 187 КК України направити справу на дорозслідування та виправдати його у вчиненні даного кримінального правопорушення за недоведеністю у вчиненні даного кримінального правопорушення, а в частині обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України, - перекваліфікувати його дії на ч. 3. ст. 185 КК України.
Свої вимоги мотивує тим, що доказами не доведено вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 152 КК України.
Висновки судово-медичних експертиз не можуть бути доказам, оскільки є протилежними.
Також, якщо потерпіла впізнала його то чому того вона повідомила представників поліції, що це зробила невідома особа. Крім того, слідчий відмовився взяти його одяг для дослідження та мазки.
Більш того, якщо встановлено, що він вимкнув світло то чому не було знайдено його відбитків пальців рук.
Крім того, він був затриманий працівниками поліції 07.06.2021, та до 09.06.2021 до нього застосовувалось психологічне та фізичне насильство.
Він не заперечує, що був у потерпілої, але він цього не робив.
Також в апеляційній скарзі ОСОБА_8 зазначає про те, що був знайомий з потерпілою та перебував у нормальних стосунках.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_9 просить скасувати вирок районного суду в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.
Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 152, ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 187 КК України, та призначити покарання: за ч. 1 ст. 152 КК України - 5 (п`ять) років позбавлення волі; за ч.3 ст. 185 КК України - 4 (чотири) роки позбавлення волі; за ч.3 ст. 187 КК України - 8 (вісім) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.
На підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_8 покарання у виді 8 (вісім) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.
Відповідно до ст. ст. 71, 72 КК України до покарання призначеного за новим вироком частково приєднати не відбуту частину покарання за попереднім вироком Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27.02.2018 року та за сукупністю вироків визначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років 6 (шість) місяців з конфіскацією всього належного йому майна.
В решті вирок Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 28 липня 2021 року відносно ОСОБА_8 залишити без змін.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що відповідно до ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Статтею 52 КК України встановлено, що одним із додаткових покарань, яке може бути застосовано до осіб, визнаних винними у вчинені злочинів, є конфіскація майна.

Відповідно до положень ч. 2 ст.59 КК України конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу.

Такі вимоги кореспондуються з правовими позиціями, викладеними в п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання».

Частина 3 ст.71 КК України передбачає, що призначене хоча б за один із вироків додаткове покарання або не відбута його частина за попереднім вироком підлягає приєднанню до основного покарання, остаточно призначеного за сукупністю вироків.

Відповідно до роз`яснень викладених в пунктах 16 та 25 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 у разі призначення покарання за кількома вироками суд на підставі ст. 71 КК України до додаткового покарання, призначеного за новим вироком, приєднує повністю або частково те додаткове покарання (або його не відбуту частину), яке було призначене за попереднім вироком.

Вважає, що при приєднанні відповідно до положень ст.ст.71, 72 КК України вироку Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27.02.2018 року, застосуванню підлягали положення ч.3 ст.71 КК України, та необхідним було приєднати додаткове покарання у виді конфіскації всього майна ОСОБА_8 .

Також, відповідно до ч.1 ст.59 КК України покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Якщо конфіскується частина майна, суд повинен зазначити, яка саме частина майна конфіскується, або перелічити предмети, що конфіскуються.

Постановляючи вирок, районний суд, не зазначив у резолютивній частині вироку чи необхідно конфіскувати все майно, яке належить на праві власності засудженому чи частини майна, чим фактично не призначено додаткове покарання у відповідності до вищевказаних вимог кримінального законодавства України.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність є підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 413 КПК України передбачено, що незастосування судом закону, який підлягає застосуванню є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування, або зміну судового рішення.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які просили виправдати обвинуваченого за ч.1 ст. 152 КК України, а за ч.3 ст. 187 КК України, - перекваліфікувати його дії на ч.3 ст. 185 КК України, думку прокурора, яка заперечували проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого та просили ухвали новий вирок, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Розглянувши справу в межах поданої апеляції, в якій не оспорюються фактичні обставини кримінального правопорушення та правова кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.3 ст. 185 КК України, встановлено що викладені висновки ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які у повному обсязі, відповідно до вимог параграфу 3 глави 28 КПК України, досліджені судом першої інстанції під час судового розгляду справи, та є взаємоузгодженими між собою і відповідають фактичним обставинам справи.

Належність та допустимість доказів у кримінальному провадженні, а також правильність кваліфікації дій обвинувачених ОСОБА_8 за ч.3 ст. 185 КК України, у колегії суддів сумнівів не викликає. Тому, колегія суддів відповідно до вимог ст. 404 КПК України, переглядає судове рішення в межах апеляційних скарг.

Оцінивши дослідженні у кримінальному провадженні докази в їх сукупності, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 та правильно кваліфікував його дії за ч.3 ст. 185 КК України, як вчинення таємного викрадання чужого майна (крадіжки), вчиненої повторно, поєднаної з проникненням у житло.

Суд першої інстанції також обґрунтовано визнав ОСОБА_8 винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 152, ч.3 ст. 187 КК України, що в повному обсязі підтверджується дослідженими в судовому засіданні суду першої інстанції належними та допустимими доказами, яким суд першої інстанції дав належну оцінку та навів у вироку.

Допитаний в судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_13 вину у пред`явленому обвинуваченні за ч.3 ст. 187 КК України визнав себе винним частково. Стверджував, що до 06.06.2020 року був знайомий з потерпілою ОСОБА_12 , деякий час разом з ОСОБА_14 проживав у житловому будинку потерпілої. 06.06.2021 року, близько 23.00 год., він дійсно зайшов до житлового будинку, що розташований на АДРЕСА_4 , належного потерпілій ОСОБА_12 з метою позичити у неї грошові кошти.
Зазначив, що він не проникав у житловий будинок, з огляду на те, що двері такого не були зачинені на замок та він мав вільний доступ до житлового будинку. Між тим, не заперечив, що потерпіла ОСОБА_12 не запрошувала його до свого будинку у вказаний день та час.
Вказав, що потерпіла ОСОБА_12 самостійно видала йому грошові кошти в сумі 660 грн. Що стосується заволодіння мобільним телефоном марки «SigmaX-style 28 flip Cold», належним потерпілій ОСОБА_12 , то зазначив, що таємно заволодів даним телефоном.
Що стосується обвинувачення за ч.1 ст. 152 КК України, то вину у вчиненні даного кримінального правопорушення не визнав, ствердивши, що такого не вчиняв.

Допитана під час судового розгляду в суді першої інстанції потерпіла ОСОБА_12 пояснила, що проживає одна у належному їй житловому будинку, що на АДРЕСА_4 .
06.06.2020 року, близько 23 год., вона вже лягла спати у кімнаті літньої кухні, проте заснути не могла. У кімнаті було вимкнено світло, вона замкнула вхідні двері на веранді будинку на крючок, проте в кімнату будинку двері не замикала на замок.
В цей час ОСОБА_8 , вийнявши шибку на вхідних дверях, зняв крючок на дверях, відчинив такі та проник у будинок. В цей час вона вже підвелася на ліжку, відчувши вхід сторонньої особи у будинок, який відразу повідомив їй: «недарма я сидів чотири роки у тюрмі, я буду робити з тобою, що хочу».
Зазначила, що вона зрозуміла по його голосу, що він налаштований ще її і вбити. По голосу вона упізнала в даній особі ОСОБА_8 , з яким була раніше знайома до даної події.
Після цього, він вдарив її по щоці, опісля кинув її впоперек ліжка на спину та почав ґвалтувати природнім способом, схопивши при цьому за горло, почав її душити, на що вона просила його припинити протиправні дії, відштовхувала його, проте ОСОБА_8 повідомив її, що буде робити з нею, що забажає.
Вказала, що ОСОБА_8 знущався над нею близько 40 хвилин, при цьому вона просила припинити протиправні дії, вказавши, що їй боляче, на що ОСОБА_8 не реагував, при цьому, прикриваючи її обличчя подушкою, з метою придушити будь-який супротив з її сторони.
Повідомила, що не пам`ятає, чи статевий акт був закінченим, проте ствердила, що при цьому отримала фізичну біль та відчула крововилив із власних статевих органів.
Після цього, ОСОБА_8 почав вимагати у неї гроші, на що вона відповіла про їх відсутність. Проте ОСОБА_8 почав їй погрожувати, що в іншому разі вб`є її. Його голос був агресивним, тому вона сприйняла дану погрозу, як реальну, таку, яка загрожує її життю та здоров`ю в даний момент.
Після цього, ОСОБА_8 почав шукати гроші самостійно та такі ним в подальшому були виявлені під подушкою на ліжку, де вона лежала, в сумі 660 грн., які, як вона відчула, він забрав з-під такої, а також мобільний телефон марки SigmaX-style з флеш носієм, який лежав на кріслі поряд.
Потім ОСОБА_8 вийшов з житлового будинку та поїхав на велосипеді.
Зазначила, що сприйняла погрози вбивством зі сторони ОСОБА_8 , як такі, що загрожують її життю.
Стверджувала, що ОСОБА_8 поводився у будинку так, якби йому була добре відома обстановка у будинку, упізнала ОСОБА_8 по голосу, який їй був добре відомий, оскільки протягом двох тижнів у лютому місяці 2020 року ОСОБА_8 разом із своєю співмешканкою ОСОБА_14 , з її дозволу, мешкали у належному їй будинку, усі разом спали у спільній кімнаті ( ОСОБА_12 на одному ліжку, а ОСОБА_8 та ОСОБА_14 на іншому).
Зазначила, що після їхнього проживання нею було випрано білизну, на якій вони спали. Більше ніхто у її будинку не бував. Тиждень перед самою подією ОСОБА_8 навідувався до неї додому. Щодо призначення покарання ОСОБА_8 , то покладається на розсуд суду.

Крім даних, показань обвинуваченого та потерпілої, вина ОСОБА_8 підтверджується дослідженими в суді першої інстанції доказами, а саме:

Заявою ОСОБА_12 від 07.06.2020 року, в якій вона повідомляє про те, що 06.06.2020 року, близько 23 год., невідома особа шляхом зняття шибки з дверей проникла до її будинку та проти її волі вступила з нею в статеві зносини, зокрема природнім способом, а також заволоділа належними їй мобільним телефоном марки «Сігма» та з-під подушки на ліжку - грошовими коштами в сумі 660 грн.
(т.2 а.с. 45).
Протоколами огляду місця події від 07.06.2020 року та оглянутого в судовому засіданні відеозаписом слідчої дії, відповідно до яких, об`єктом огляду є домоволодіння за адресою: АДРЕСА_4 , належне ОСОБА_12 , під час якого було вилучено три фрагменти зі слідами речовини бурого кольору, схожої на кров, вирізаних з килима, упакованих до спец. пакету EXP0285140; слід пальця руки людини, поміщеного на аркуш паперу, упакованого до спец. пакету EXP0285139; рулон сухих серветок, поміщених до спец. пакету EXP0285138; а також вилучено круглу кришку від електролічильника, упаковану до спец. пакету EXP0224801; коробку від мобільного телефону «Sigma», упаковану до спец. пакету EXP0224800; зріз фрагменту тканини з бокової центральної частини матрацу, упаковану до спец. пакету 7223710
(т.2 а.с. 47-63).
Протоколом огляду речей від 07.06.2020 року, відповідно до якого об`єктом огляду є жіноча спідниця зеленого кольору, яку упаковано до паперової коробки
(т.2 а.с. 64-69).
Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13.07.2020 року, за участі потерпілої ОСОБА_12 , яка відповідно до Довідки до протоколу пред`явлення особи для впізнання від 13.07.2020 року вказала на ОСОБА_8
(т.2 а.с. 70-74).
Протоколом проведення слідчого експерименту від 15.08.2020 року та оглянутим в судовому засіданні відеозаписом слідчої дії, відповідно до яких ОСОБА_12 показала обставини здійснення ОСОБА_8 зґвалтування та розбою
(т.2 а.с. 75-79).
Речовими доказами мобільним телефоном «SigmaX-style 28 FlipGold» з сім картою «Київстар» в середині та флеш носієм «ADATA», об`ємом 8 гб., коробкою від нього з документами на пристрій, грошовими коштами в сумі 310 гривень, жіночою спідницю зеленого кольору, трьома фрагментами зі слідами речовини бурого кольору, схожої на кров, вирізаних з килима, які безпосередньо оглянуто в судовому засіданні.
Висновком експерта за результатами проведення товарознавчої експертизи від 12.08.2020 року № 3043/20-47, ринкова вартість цін станом на 06.06.2020 року бувшого у використанні мобільного телефону SigmaX-style 28 FlipGold, який був придбаний 07.08.2019 року, складала 420 грн.; ринкова вартість цін станом на 06.06.2020 року бувшого у використанні флеш носія «ADATA», 8 гб, який придбаний 07.08.2020 року, складала 79 грн. 20 коп.
(т.2 а.с. 91-93).
Висновком судово-медичного експерта Новоархангельського відділення судово-медичної експертизи Кіровоградського обласного бюро СМЕ ДОЗ Кіровоградської облдержадміністрації № 55 від 30.06.2020 року, відповідно до якого на тілі ОСОБА_12 виявлено тілесні ушкодження у вигляді садна на лівій щоці та садна входу у піхву, які відносяться до легких тілесних ушкоджень; тілесне ушкодження у вигляді садна на лівій щоці утворилося від дії тупого предмета, численні садна на слизовій входу у піхву утворилися від дії тупого предмету (можливо статевого члена), та могли утворитися 6.06.2020 року, на що вказує наявність саден, покритих рожевою кірочкою нижче рівня шкіри, які кровоточать при дотику. При судово-імунологічному дослідженні тампонів та мазків з вмістимим піхви та прямої кишки ОСОБА_12 сперма не знайдена, але при цьому у тампоні з вмістимим піхви знайдено кров
(т.2 а.с. 89-90).
Висновком експерта КЗ «Кіровоградське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОЗ Кіровоградської облдержадміністрації за № 485 від 20.07.2020 року, згідно якого встановлювалася групова належність в зразку крові потерпілої ОСОБА_12 за ізосерологічною системою АВ0
(т.2 а.с. 105-106).
Висновку експерта КЗ «Кіровоградське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОЗ Кіровоградської облдержадміністрації за № 484 від 20.07.2020 року, згідно якого встановлювалася групова належність в зразку крові ОСОБА_8 за ізосерологічною системою АВ0
(т.2 а.с. 107-108).
Висновком судово-медичного експерта Відділення судово-медичної імунології КЗ «Кіровоградське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОЗ Кіровоградської облдержадміністрації № 428 від 14.08.2020 року, відповідно до якої:
1). Кров потерпілої ОСОБА_12 належить до групи 0бв за ізосерологічною системою АВ0. Дослідженням зразка слини встановлено, що вона є видільником антигену Н за системою АВ0.
2). Кров ОСОБА_8 належить до групи Aв з супутнім антигеном Н за ізосерологічною системою АВ0. Дослідженням зразка слини встановлено, що він є видільником антигенів А і Н за системою АВ0.
3). На спідниці потерпілої ОСОБА_12 знайдено сліди сперми, змішаної з кров`ю людини (об`єкти 142, 148, 154).
При визначенні групових ознак в об`єктах 142 і 154 виявлено антигени А і Н. Антиген А не властивий організму потерпілої і походить за рахунок виявленої сперми. Антиген Н властивий організму потерпілої, може походити (частково), як за рахунок її крові, так і за рахунок виявленої сперми.
При цьому антиген А в об`єкті 154 виявлений кількісною реакцією, що свідчить про походження його від особи носія антигену А, яким є ОСОБА_8 , тобто сперма в об`єкті 154 може походити від ОСОБА_8 .
В об`єкті 142 антиген А виявлений якісною реакцією, що свідчить про походження його від особи групи Аb, незалежно від категорії видільництва, тобто походження сперми в об`єкті 142 від ОСОБА_8 також можливе.
(т.2 а.с. 94-97).
Висновком судово-медичного експерта Відділення судово-медичної імунології КЗ «Кіровоградське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОЗ Кіровоградської облдержадміністрації № 429 від 14.08.2020 року, відповідно до якої:
1). Кров потерпілої ОСОБА_12 належить до групи 0бв за ізосерологічною системою АВ0. Дослідженням зразка слини встановлено, що вона є видільником антигену Н за системою АВ0.
2). Кров ОСОБА_8 належить до групи Aв з супутнім антигеном Н за ізосерологічною системою АВ0. Дослідженням зразка слини встановлено, що він є видільником антигенів А і Н за системою АВ0.
3). На фрагменті ковдри з ліжка, вилученого при огляді місця події, знайдено сліди сперми, змішаної з кров`ю людини (об`єкт 145). При визначенні групових ознак в даному об`єкті виявлено антигени А і Н. Антиген А не властивий організму потерпілої і походить за рахунок виявленої сперми. Антиген Н властивий організму потерпілої, може походити (частково) як за рахунок її крові, так і за рахунок виявленої сперми.
При цьому в об`єкті 145 антиген А виявлений якісною реакцією, що свідчить про походження його від особи групи Aв, незалежно від категорії носія, тобто походження сперми в об`єкті 142 можливе від ОСОБА_8

(т. 2 а.с. 98-100).
Висновком експерта № 896 від 09.11.2020 року, проведеної Вінницьким НДЕКЦ МВС України, згідно якого 1) в результаті проведеного молекулярно-генетичного дослідження встановлені генетичні ознаки зразка крові ОСОБА_8 (об`єкт № 1), які наведені в таблиці результатів дослідження; 2). В результаті проведеного молекулярно-генетичного дослідження встановлені генетичні ознаки зразка крові потерпілої ОСОБА_12 (об`єкт № 2), які наведені в таблиці результатів дослідження
(т.2 а.с. 109-119).
Висновком судово-психіатричного експерта № 295, проведеної 28.07.2020 року КНП «Обласна клінічна психіатрична лікарня Кіровоградської обласної ради» стосовно ОСОБА_8 , згідно якої ОСОБА_8 на момент скоєння правопорушення не страждав і в даний час психічним захворюванням не страждає, не знаходився в тимчасовому хворобливому стані, міг усвідомлювати свої дії і керувати ними, підпадає під дію ч.1 ст. 19 КК України, у відношенні правопорушення, яке ставиться йому у вину, ОСОБА_8 слід вважати осудним, застосування заходів медичного характеру не потребує
(т.2 а.с. 102-104).
Протоколом огляду речей від 08.06.2020 року та оглянутого в судовому засіданні відеозапису слідчої дії, згідно яких ОСОБА_8 добровільно видав грошові кошти в сумі 310 грн., повідомивши, що заволодів у потерпілої ОСОБА_12 грошовими коштами в сумі 660 грн. та мобільним телефоном марки «Sigma» з сім-картою та флешносієм
(т.2 а.с. 138-139).
Протоколом проведення слідчого експерименту від 08.06.2020 року та оглянутого в судовому засіданні відеозапису слідчого експерименту, відповідно до яких в ході проведення слідчої дії на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_4 , зі згоди власника домоволодіння ОСОБА_12 , у присутності двох понятих та захисника, ОСОБА_8 добровільно розказав та показав, як шляхом зняття шибки на вхідних дверях будинку, зняв металічний гачок з внутрішньої сторони дверей, відчинив двері та проник до житлового будинку на АДРЕСА_4 , де в цей час знаходилася потерпіла ОСОБА_12 , як вимагав, погрожуючи потерпілій ОСОБА_12 , грошові кошти у неї та як заволодів проти волі потерпілої належними їй грошовими коштами та мобільним телефоном
(т.2 а.с. 140-147).

Проаналізувавши зазначені докази та обставини вчинення злочинів, колегія суддів дійшла висновку, що вказані докази в сукупності беззаперечно вказують на причетність обвинуваченого ОСОБА_8 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 152, ч.3 ст. 187 КК України, а тому суд першої інстанції правильно кваліфікував його дії, як: вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтування); вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), поєднаний з проникненням у житло.

Що стосується доводів обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 152, ч.3 ст. 187 КК України, він не вчиняв, необхідно зазначити наступне.
З об`єктивної сторони розбій вчиняється у формі нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, або з погрозою застосування такого насильства.
Згідно роз`яснень, які містяться у п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 10 від 6 листопада 2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності», погроза застосування насильства при розбої полягає в залякуванні негайним застосуванням фізичного насильства, небезпечного для життя і здоров`я потерпілого (погроза вбити, заподіяти тяжке або середньої тяжкості тілесне ушкодження, легке тілесне ушкодження з розладом здоров`я чи незначною втратою працездатності, або вчинити певні дії, що у конкретній ситуації можуть спричинити такі наслідки).
Виходячи із встановлених судом обставин, а саме того, що обвинувачений ОСОБА_8 , вимагаючи негайно передати йому майно, погрожував потерпілій вбивством сумнівів у правильності кваліфікації його дій у суду не викликає.
При цьому суд, вирішуючи питання про наявність в діях обвинуваченого ОСОБА_8 інкримінованої йому кваліфікуючої ознаки, з урахуванням роз`яснень, які містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України №10 від 6 листопада 2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності», з`ясував, що обвинувачений проник до будинку потерпілої з метою заволодіння її майном, умисел на вчинення злочину виник до проникнення до будинку, у будинок він потрапив, попередньо вийнявши шибку вхідних дверей та відчинивши металевий гачок на дверях у веранді будинку.
Крім того, висновок суду про винуватість обвинуваченого у вчиненні злочину підтверджується показаннями потерпілої щодо обставин нападу, а саме, про погрози обвинуваченим вбити її, погрози вчинити розправу, які вона сприймала реально, та вимагання грошових коштів з послідуючим заволодінням грошовими коштами в сумі 660 грн., а також мобільним телефоном.
У потерпілої з обвинуваченим не було неприязних відносин, що також фактично виключає мотив оговорити останнього. Зважаючи на те, що в даному випадку фізично здоровий чоловік з метою незаконного заволодіння майном, погрожуючи вбивством та розправою, здійснив напад в нічний час на потерпілу, 1945 року народження, жіночої статі, яка є особою похилого віку, яка перебувала вдома одна і в силу свого віку фізично не була здатна чинити опір нападнику та протистояти насильству, об`єктивних підстав недовіряти їй та вважати, що під час висловлення погроз фізичної розправи потерпіла не сприймала такі погрози реальними та небезпечними для свого життя чи здоров`я в суду немає.
Як вбачається з протоколу проведення слідчого експерименту від 08.06.2020 року ОСОБА_8 , у присутності захисника, добровільно розказав та показав, як шляхом зняття шибки на вхідних дверях будинку, зняв металевий гачок з внутрішньої сторони дверей, відчинив двері та проник до житлового будинку на АДРЕСА_4 , де в цей час знаходилася потерпіла ОСОБА_12 , як вимагав, погрожуючи потерпілій ОСОБА_12 , грошові кошти у неї та як заволодів проти волі потерпілої належними їй грошовими коштами та мобільним телефоном.
Згідно висновку судово-медичного експерта Новоархангельського відділення судово-медичної експертизи Кіровоградського обласного бюро СМЕ ДОЗ Кіровоградської облдержадміністрації № 55, МВС України на тілі ОСОБА_12 виявлено тілесні ушкодження у вигляді садна на лівій щоці та численні садна входу у піхву, які могли утворитися 06.06.2020 року.
Згідно висновків судово-медичного експерта Відділення судово-медичної імунології КЗ «Кіровоградське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОЗ Кіровоградської облдержадміністрації № 428, судово-медичного експерта Відділення судово-медичної імунології КЗ «Кіровоградське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОЗ Кіровоградської облдержадміністрації № 429, судово-медичного експерта Вінницького НДЕКЦ на спідниці потерпілої та фрагменті ковдри з ліжка, вилученого при огляді місця події, знайдено сліди біологічного середовища людини, а саме сперми, змішаної з кров`ю людини, походження сперми в цих об`єктах можливе від ОСОБА_8 .

Відповідно до протоколу огляду речей від 08.06.2020 року та оглянутого в судовому засіданні суду першої інстанції відеозапису слідчої дії ОСОБА_8 добровільно видав грошові кошти в сумі 310 грн., повідомивши, що заволодів у потерпілої ОСОБА_12 грошовими коштами в сумі 660 грн. та мобільним телефоном марки «Sigma» з сім-картою та флешносієм.
Таким чином враховуючи заяву потерпілої про вчинення кримінального правопорушення, показання потерпілої ОСОБА_12 є послідовними і не містять суперечностей, факт перебування обвинуваченого ОСОБА_8 в домоволодінні потерпілої не заперечується обвинуваченим, беручи до уваги висновків судово-медичних експертиз, які є послідовними, узгоджуються між собою та доповнюють одна одну, та вказують на належність обвинуваченому слідів біологічного середовища виявлено на одязі та ліжку потерпілої, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи обвинуваченого про те, що він не вчиняв кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст. 152, ч.3 ст. 187 КК України та розцінює їх, як намагання уникнути від кримінальної відповідальності.

Доводи обвинуваченого про суперечність висновків судово-медичного експерта Відділення судово-медичної імунології КЗ «Кіровоградське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОЗ Кіровоградської облдержадміністрації та судово-медичного експерта Вінницького НДЕКЦ МВС України є такими, що не знайшли своє підтвердження та спростовуються висновками самих експертиз, оскілки експертами підтверджується виявлення на спідниці потерпілої ОСОБА_12 слідів біологічного середовища сперми та крові, при цьому експерт у висновку № 894 зазначає про те, що не можливо встановити генетичні ознаки слідів сперми, що в свою чергу не спростовує її наявність, та належність її обвинуваченому, що виявлені на зовсім інших об`єктах, а саме що виявлені на ліжку потерпілої.

Також не можуть бути враховані доводи обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що біологічні сліди, які були виявлені в ході огляду 07.06.2020 року житлового будинку, належного потерпілій ОСОБА_12 , могли утворитись в результаті статевих актів, які він підтримував разом зі свідком ОСОБА_14 в період проживання у житловому будинку, належному потерпілій ОСОБА_12 , оскільки потерпіла ОСОБА_12 в суді першої інстанції ствердила, що не бачила, чи були в період проживання у її житловому будинку між ОСОБА_8 та ОСОБА_14 статеві акти, також вона відразу попрала білизну після проживання останніх в належному їй будинку.

Доводи обвинуваченого про застосування стосовно нього фізичного та психологічного насильства з боку працівників поліції колегією суддів не можуть бути враховані, оскільки під час досудового розслідування та в суді першої інстанції ОСОБА_8 не зазначав про застосування відносно нього такого насильства.
При цьому з наявних доказів в матеріалах справи вбачається, що ОСОБА_8 добровільно в присутності захисника надавав показання.
Враховуючи наведе, ОСОБА_8 під час досудового розслідування та в суді першої інстанції не зазначав про застосування до нього насильства з боку працівників поліції, з наявних доказах в матеріалах справи вбачається, що ОСОБА_8 добровільно в присутності захисника надає пояснення про обставини вчинення ним кримінальних правопорушення, колегія судді залишає без задоволення доводи обвинуваченого про застосування відносно фізичного та психологічного насильства з боку працівників поліції, як такі, що надані з метою уникнення кримінальної відповідальності.
Отже, усні твердження сторони захисту наведені в судовому засіданні апеляційної інстанції стосовно того, що обставини справи, які встановлені судом першої інстанції не відповідають дійсності та матеріали справи сфальсифіковані, колегія суддів визнає необґрунтованими та безпідставними.
Крім того колегія суддів враховує, що ні під час досудового розслідування ні в судовому засіданні суду першої інстанції, не зазначав, що справа відносно нього сфальсифікована, та не зазначав, що до нього застосовувався якийсь психологічний тиск зі сторони співробітників поліції та прокурора. що підтверджується журналом та аудіо відеозаписом судового засідання. Також, колегія зазначає, що в суді апеляційної інстанції обвинувачений не конкретизував, який саме до нього застосовувався тиск та осіб, що його вчиняли. Тому колегія суддів розцінює дані твердження як намагання обвинуваченого ухилитися від кримінальної відповідальності за вчинений ним злочин.

Перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів прийшла до висновку, що істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть безумовне скасування вироку або перешкоджали чи могли перешкодити суду повно та всебічно розглянути справу і постановити законний, обґрунтований і справедливий вирок, не встановлено. Також не встановленого упередженого ставлення суду до обвинуваченого ОСОБА_8 під час розгляду справи. Тому, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого з цього приводу є безпідставною.

Дослідивши матеріали кримінального провадження в межах апеляційних вимог, колегія суддів прийшла до висновку, що процесуальні права обвинуваченого та їх реалізація в ході судового розгляду справи були забезпечені та дотримані, і їх істотних порушень, не встановлено, а тому відсутні підстави для призначення нового судового розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до змісту положень ст. 50 КК України, покарання за вироком суду, з-поміж інших завдань, має на меті не тільки кару, а повинно досягти мети виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так й іншими особами.

Згідно із загальними засадами призначення покарання, визначеними ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, зокрема, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції, у відповідності до ст. 65 КК України, у повній мірі врахував ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень, а саме: кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 152 КК України, відноситься до нетяжкого злочину, кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 185 КК України, відноситься до тяжкого злочину, а кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 187 КК України, відноситься до особливо тяжкого злочину. Розмір заподіяних збитків, особу винуватого, який раніше неодноразово судимий за вчинення злочинів проти власності, на обліку в лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, має тяжке захворювання, працевлаштований, неодружений, за місцем проживання характеризується посередньо.
Обставини, що пом`якшують покарання за ч.3 ст. 185 КК України є щире каяття.
Обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 - рецидив злочинів, вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку, вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Атому, на думку колегії суддів, обґрунтовано зробив висновок про те, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства, призначивши покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій ч.1 ст. 152, ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 187 КК України.
Також, суд першої інстанції правильно застосував вимоги ст. ст. 71 КК України, оскілки ОСОБА_8 вчинив злочин під час умовно-достроково звільнення за попереднім вироком Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27.02.2018 року .

В той же час, судом першої інстанції допущено неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність при призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_8 .
Так ч. 3 ст.71 КК України передбачає, що призначене хоча б за один із вироків додаткове покарання або не відбута його частина за попереднім вироком підлягає приєднанню до основного покарання, остаточно призначеного за сукупністю вироків.

Відповідно до роз`яснень викладених в пунктах 16 та 25 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 у разі призначення покарання за кількома вироками суд на підставі ст. 71 КК України до додаткового покарання, призначеного за новим вироком, приєднує повністю або частково те додаткове покарання (або його не відбуту частину), яке було призначене за попереднім вироком.

Таким чином, при приєднанні відповідно до положень ст.ст.71, 72 КК України вироку Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27.02.2018 року, застосуванню підлягали положення ч.3 ст.71 КК України, та необхідним було приєднати додаткове покарання у виді конфіскації всього майна ОСОБА_8 .

Також, відповідно до ч.1 ст.59 КК України покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Якщо конфіскується частина майна, суд повинен зазначити, яка саме частина майна конфіскується, або перелічити предмети, що конфіскуються.

Постановляючи вирок, районний суд, не зазначив у резолютивній частині вироку чи необхідно конфіскувати все майно, яке належить на праві власності засудженому чи частини майна, чим фактично не призначено додаткове покарання у відповідності до вищевказаних вимог кримінального законодавства України.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 407 КПК України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги має право частково скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалити новий вирок.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції може бути неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 413 КПК України, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 28 липня 2021 рокустосовно

ОСОБА_8 скасуванню в частині призначеного покарання.

Керуючись ст.ст. 404-405, 407, 409, 413,418-420 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 , - залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 -задовольнити.

Вирок Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 28 липня 2021 року стосовно ОСОБА_8 скасувати в частині призначеного покарання.

ОСОБА_8 визнати винним та призначити покарання:
- за з ч.1 ст. 152 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років;
- за ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки;
- за ч.3 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.
На підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді 8 (вісім) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.
Відповідно до ст. ст. 71, 72 КК України до покарання призначеного за новим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Знам`янського районного суду Кіровоградської області від 27.02.2018 року та за сукупністю вироків визначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років 6 (шість) місяців з конфіскацією всього належного йому майна.
В решті вирок Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 28 липня 2021 року -залишити без змін.

Вирок може бути оскаржено в касаційному порядку, безпосередньо до Верховного Суду, як суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня його проголошення, а обвинуваченою ОСОБА_8 - в той самий строк з дня вручення йому копії вироку.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4