У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2021 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретар судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_5 на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 20 серпня 2021 року у кримінальному провадженні № 120 211 000 300 019 04 від 17 липня 2021 року стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Хрустальний Луганської обл., громадянина України, працюючого в КП по утриманню зелених насаджень на посаді озеленювача 2 розряду, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , судимого:
- 03.02.2017 Солом`янським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України на 4 роки позбавлення волі зі звільненням від відбування з випробування на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком на 2 роки;
- 08.08.2017 Солом`янським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України на 4 роки 2 місяці позбавлення волі, який звільнений 21.04.2020 умовно-достроково на 7 місяців 29 днів,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Деснянського районного суду м. Києва від 20.08.2021 ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді арешту на строк 4 місяці.

Ухвалено строк відбування покарання рахувати з моменту затримання з 16.07.2021.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили, залишено без зміни у виді тримання під вартою у Київському СІЗО.

На підставі ч. 5 ст. 72 КПК України попереднє ув`язнення ОСОБА_6 зараховане у строк відбування покарання з 16.07.2021 по 20.08.2021 включно, день за день.

У провадженні вирішена доля речових доказів.

Вироком суду ОСОБА_6 визнано винним у тому, що він 16.07.2020, у період часу приблизно з 21:21 год. до приблизно з 21:28 год., знаходячись в приміщенні магазину ТОВ АТБ-маркет по пр. Маяковського, б. 60/10 в м. Києві, переслідуючи корисливий мотив, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, взяв зі стелажів у торговельній залі товар, який належить ТОВ АТБ Маркет, а саме: пляшку коньяку Вірменський ємкістю 0,5 л., вартістю 236,72 грн.; пляшку горілки Козацька рада, класична, ємкістю 0,7 л., вартістю 100,16 грн.; напій Рево, в кількості 4 банок, вартістю за одну банку 26,00 грн., а всього на загальну суму 104,00 грн.; морозиво Три ведмеді, в кількості 4 упаковки, вартістю за одну упаковку 21,52 грн., а всього на загальну суму 86,08 грн., - який заховав до рюкзаку, який мав при собі.

Після чого, 16.07.2021, приблизно о 21:28 год., утримуючи вказаний товар при собі в рюкзаку ОСОБА_6 , пройшов через касову зону, не оплативши вказаний товар, та направився до виходу. Тим самим ОСОБА_6 , намагався умисно, повторно таємно викрасти чуже майно, що належить ТОВ АТБ-маркет, загальною вартістю 526,96 грн., однак, довести свій злочинний намір до кінця та розпорядитись вказаним майном він не зміг з причин, які не залежали від його волі, оскільки був затриманий працівниками охорони.

Не погоджуючись з вироком суду, перший заступник керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи обставини вчинення кримінального правопорушення, визнані судом доведеними, та кваліфікацію дій обвинуваченого, просить вирок Деснянського районного суду м. Києва від 20.08.2021 стосовно ОСОБА_6 скасувати в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі обвинуваченого, внаслідок м`якості та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України призначити покарання у виді арешту на строк 4 місяці, на підставі ч. 1 ст. 71, 72 КК України до призначеного покарання повністю приєднати невідбуте покарання за вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 08.08.2017, визначивши до відбуття остаточне покарання за сукупністю вироків у виді 4 місяців арешту та 7 місяців 29 днів позбавлення волі, які виконувати самостійно, в решті вирок залишити без змін.
Також перший заступник керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_5 просить дослідити матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.
Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, перший заступник керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_5 вказує, що як вбачається з вироку, ОСОБА_6 був засуджений 08.08.2017 Солом`янським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі, а 21.04.2020 звільнений умовно-достроково на невідбутий строк покарання у виді позбавлення волі на 7 місяців 29 днів, тобто інкриміноване правопорушення ОСОБА_6 вчинив 16.07.2020, протягом невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
Також, перший заступник керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_5 звертає увагу, що всупереч вимогам ст. 71, ч. 4 ст. 81 КК України, суд першої інстанції не визначив ОСОБА_9 остаточне покарання за сукупністю вироків, хоча достовірно встановив у вироку, що покарання за попереднім вироком обвинуваченим не відбуто.

Представник потерпілого ТОВ АТБ маркет ОСОБА_10 про дату, час та місце розгляду провадження повідомлявся у спосіб, передбачений кримінальним процесуальним законом.

Неявка представника потерпілого в судове засідання не перешкоджає розгляду провадження.

Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення прокурора, який частково підтримав апеляційну скаргу першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_5 та просив призначити новий розгляд у суді першої інстанції з підстав того, що судом першої інстанції не встановлено дату вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, пояснення обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи вирок суду законним і обґрунтованим, дослідивши матеріали провадження, що стосуються доводів захисника про описку в судовому рішенні щодо дати вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, провівши судові дебати та вислухавши останнє слово обвинуваченого ОСОБА_6 , перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд апеляційної інстанції розглядає провадження з дотриманням вимог ст. 62 Конституції України та ст. 404 КПК України, в межах апеляційної скарги в обсязі, підтриманому прокурором у суді апеляційної інстанції.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому кримінального правопорушення, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, за обставин, викладених у вироку, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, докази в якому, окрім показань обвинуваченого та даних про його особу, фактично в силу вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, судом першої інстанції не досліджувались, оскільки ці обставини ніким не оспорювалися, та не оспорюються в апеляційній скарзі, а тому ці обставини, як і правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, колегією суддів не перевіряються, на виконання приписів ч. 1 ст. 404 КПК України.

Досліджуючи доводи апеляційної скарги першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_5 щодо неправильного застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність та м`якості призначеного обвинуваченому ОСОБА_9 покарання, яке, на думку прокурора, не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, - колегія суддів дійшла таких висновків.

Як указують положення ст. 65 КК України, суд при призначенні покарання повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Норма ч. 2 ст. 50 КК України регламентує, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, зокрема засудженими.

Так, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_9 покарання судом першої інстанції були враховані ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особа обвинуваченого, що раніше притягався до відповідальності за умисний корисливий злочин, але належних висновків для себе не зробив та вчинив знову умисний корисливий злочин, однак не пов?язаний з насильством, за відсутності матеріальної шкоди та обставини, що обтяжує його покарання, та за наявності обставини, що пом?якшує його покарання - щирого каяття, та інших обставин, що характеризують його особу, а саме те, що він працював, характеризувався позитивно за місцем роботи і проживання, не перебуває на обліках у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра - дійшов ґрунтовного висновку про призначення йому покарання, серед альтернативних, що визначені ч. 2 ст. 185 КК України, саме у виді арешту, з правильністю чого погоджується і колегія суддів.

Проте, колегія суддів не вважає таким, що ґрунтується на матеріалах провадження визначення розміру покарання ОСОБА_9 у виді арешту строком на 4 місяці, з урахуванням ступеню здійснення злочинних намірів ОСОБА_6 , фактичної відсутності шкоди внаслідок учинення ним правопорушення та те, що ОСОБА_6 з 16.07.2021 перебуває під вартою, водночас він працевлаштований, де, як і за місцем проживання, характеризується позитивно, щиро розкаявся у вчиненому, а тому колегія суддів у порядку ст. 404 КПК України вважає пом?якшити призначене йому покарання за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України з 4-х до 3-х місяців, що є справедливим та необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Доводи прокурора про те, що до обвинуваченого ОСОБА_6 слід застосувати положення ст. 71 КК України не ґрунтуються на обставинах провадження, з огляду на те, що ОСОБА_6 інкриміноване йому правопорушення учинив не 16.07.2020, як помилково зазначено у фактичних обставинах кримінального правопорушення, визнаних судом доведеними, внаслідок очевидної описки, що може бути виправлена у порядку ст. 379 КПК України, а 16.07.2021, що випливає, як з обвинувального акта, так і з подальшого викладення обставин кримінального правопорушення у вироку.

А тому, станом на 16.07.2021 строк умовно-дострокового звільнення ОСОБА_6 21.04.2020 на 7 місяців 29 днів сплинув.

Доля речових доказів у провадженні вирішена у порядку ст. 100 КПК України.

За викладеним, апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Вирок Деснянського районного суду м. Києва від 20 серпня 2021 року у кримінальному провадженні № 120 211 000 300 019 04 від 17 липня 2021 року стосовно ОСОБА_6 в порядку ст. 404 КПК України змінити: пом`якшити призначене обвинуваченому ОСОБА_9 , покарання за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст.185 КК України з 4 місяців до 3 місяців арешту та вважати ОСОБА_6 таким, що повністю відбув покарання за даним вироком.

ОСОБА_6 звільнити з-під варти в залі суду.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

С У Д Д І :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3