справа № 563/313/20
провадження № 1-кп/563/97/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24.11.2021 року м. Корець

Корецький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

захисника-адвоката - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6

провівши в приміщенні суду відкрите засідання кримінального провадження відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Корець, Рівненської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженого, із повною загальною середньою освітою, не депутата, офіційно не працюючого, військовозобов`язаного, раніше судимого

11.07.2019 засуджений Володимир-Волинським міським судом Волинської області за ч.1 ст.185 КК України до штрафу 1020 грн.,

10.10.2019 року Корецьким районним судом за ч.1 ст.296 КК України до штрафу 8500 грн.,

- обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.345 КК України -,

встановив:

17 лютого 2020 року, в період часу з 20:30 год. по 20:40 год., знаходячись на подвір"ї їдальні ОСОБА_7 , за адресою АДРЕСА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті особистих неприязних відносин щодо працівника поліції ОСОБА_4 , які були викликані попереднім виконанням останнім своїх службових обов`язків, достовірно знаючи, що ОСОБА_4 перебуває на службі у Національній поліції України, переслідуючи умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень, діючи умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи характер своїх протиправних дій, з метою заподіяння шкоди здоров`ю поліцейського ОСОБА_4 , умисно наніс йому два удари рукою в область голови та один удар ногою в область лівої руки ОСОБА_4 під час виконання ним службових обов`язків.

В результаті протиправних дій ОСОБА_6 спричинив ОСОБА_4 тілесні ушкодження, у вигляді крововиливів в обох навколоочних ділянках, на кінчику носа, саден на переніссі, на шкірі верхньої губи посередині, на підборідді дещо справа, перелому основи першого пальця лівої кисті зі зміщенням.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №19 від 19.02.2020 року тілесні ушкодження у вигляді перелому основи першого пальця лівої кисті зі зміщенням відносяться до середньої тяжкості тілесного ушкодження по критерію довготривалості розладу здоров`я.

Всі інші тілесні ушкодження, а саме: крововиливи в обох навколоочних ділянках, на кінчику носа, саден на переніссі, на шкірі верхньої губи посередині, на підборідді дещо справа, як кожне окремо так і в сукупності згідно п.2.3.5. вищевказаних «Правил...», відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні за ч.2 ст.345 КК України не визнав. Показав, що дійсно наніс тілесні ушкодження ОСОБА_4 , який як він вважає, спровокував даний конфлікт. Але це не пов"язано з тим, що потерпілий перебуває на службі в органах поліції. Також йому не відомо, що ОСОБА_4 виконував будь-які службові обов"язки по кримінальних провадженнях які пов"язані з ним, жодного випадку спілкування з приводу кримінальних проваджень з потерпілим обвинувачений не пам"ятає.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні показав, що 17.02.2020 року він домовився про зустріч із знайомим ОСОБА_8 в кафе, яке знаходиться в с.Жадківка Рівненського району, щоб поспілкуватися з приводу скоєної крадіжки. Коли вони зайшли всередину кафе, там була одна компанія із чотирьох хлопців. ОСОБА_4 з ОСОБА_8 замовили поїсти і сіли неподалік від тих хлопців, які перебували у кафе. Через деякий час, приблизно 20 хв. до їх столика підійшов ОСОБА_6 та запитав чи не мають вони цигарки, нащо вони відповіли, що не палять. ОСОБА_6 був трохи сердитий, але пішов і нічого не сказав. Пізніше коли потерпілий та ОСОБА_8 виходили на вулицю, потерпілий чув від ОСОБА_6 звернення у свою сторону, а саме "мент галімий", але він не звертав на це уваги. У кафе вони були не довго і вирішили піти додому. На вулиці коли вже попрощався із ОСОБА_8 згадав, що забув в приміщенні кафе шапку і вирішив повернутися. Зайшовши всередину приміщення, потерпілий побачив, що власник кафе ОСОБА_7 сперечається з ОСОБА_6 на підвищених тонах, а тому він зробив ОСОБА_6 зауваження, щоб він припинив суперечку, натомість ОСОБА_6 обізвав його "мент поганий". Після того всі, хто був у кафе вийшли на подвір"я.

Постоявши на подвір"ї, потерпілий відчув удар рукою по обличчі, після чого впав і відчув удари ногою по тілу і по пальцю. Крім того, він чув як ОСОБА_6 вигукував: "Знімайте на відео, як я б"ю мента", також були слова "мент, не лізь отримаєш". Потім потерпілий втратив свідомість. Вважає, що в обвинуваченого був кастет, оскільки ніс роздроблений.

Також, потерпілий зауважив, що ОСОБА_6 добре знав, що він є працівником поліції, оскільки вони неодноразово перетиналися по роботі з приводу різних кримінальних проваджень де ОСОБА_6 був як свідком так і обвинуваченим. Вважає, що таким чином ОСОБА_6 помстився йому, як працівнику поліціїї. Потерпілий, вважає, що покарання ОСОБА_6 слід обрати не пов"язане з обмеженням або позбавленням волі.

Потерпілий ОСОБА_4 попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання та його приведено до присяги, що є необхідним для подальшого встановлення фактів та обставин, оцінка яких має правове значення для правильного вирішення справи й постановлення правосудного акта.

Будь-яких підстав не довіряти показам потерпілого суд не вбачає.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні показав, що в лютому 2020 року він разом із ОСОБА_4 прийшли до кафе, яке розташоване в с.Жадківка Рівненського району Рівненської області щоб поговорити про справи на запрошення ОСОБА_4 .. ОСОБА_4 спиртні напої не вживав, а він собі замовив. Неподалік від них сиділа компанія хлопців, які відпочивали і розмовляли. Коли вони виходили на вулицю, то ОСОБА_6 вигукував до ОСОБА_4 "мент поганий". Поговоривши та повечерявши з ОСОБА_4 вони попрощалися і кожен пішов додому. Факту нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 він не бачив, вже пізніше довідався, що ОСОБА_4 побив ОСОБА_6 , зломавши пальця та пошкодивши носа.

Свідок ОСОБА_7 суду показав, що є власником кафе в АДРЕСА_2 , на вказане кафе є всі документи. В лютому 2020 року в його кафе відпочивала компанія з хлопців, серед яких був обвинувачений ОСОБА_6 .. Також, він бачив і ОСОБА_4 який сидів за іншим столиком зі знайомим ОСОБА_8 .. Коли він перебував на кухні закладу, то чув як ОСОБА_6 виражався нецензурними словами на підвищених тонах. Він підійшов до ОСОБА_6 та попросив щоб останній вів себе спокійніше. Через деякий, час коли всі відвідувачі розійшлися він закрив кафе зсередини. Хто побив ОСОБА_4 він дізнався пізніше.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні показала, що перебувала в кафе АДРЕСА_2 в якості стажиста, оскільки хотіла там працювати барменом. Бачила, як ОСОБА_6 стояв біля столика потерпілого, чула з кухні, як ОСОБА_6 виражався нецензурною лайкою в чиюсь сторону. Власник кафе ОСОБА_7 робив йому зауваження на які він відреагував і незабаром пішов з кафе. Про бійку дізналася після приїзду поліції.

Свідок ОСОБА_10 суду показав, що він та ще троє його друзів вирішили поїхати до кафе, яке знаходиться в АДРЕСА_2 . В даному кафе вони вирішили поїсти та випити спиртні напої. Пізніше до них прийшов ОСОБА_6 , який вже був у стані алкогольного сп"яніння. Крім них у закладі були ще двоє людей, а саме ОСОБА_4 та його знайомий. ОСОБА_6 інколи відлучався на вулицю. Пізніше вони вийшли всі на вулицю і побачили, що на землі лежав ОСОБА_4 , бійки він не бачив. На слідчому експерименті він говорив, що ОСОБА_6 казав ОСОБА_4 , що помститься йому за попередні кримінальні справи, але на час судового розгляду він ці покази не підтримує.

Свідок ОСОБА_11 суду показав, що він та ще троє його друзів відпочивали у центрі міста та вирішили поїхати до кафе, яке знаходиться в АДРЕСА_2 . Пізніше десь через 30-40 хв. до них приєднався ОСОБА_6 , який вже був у стані алкогольного сп"яніння. ОСОБА_6 вів себе непристойно і власник закладу робив йому зауваження. Через столик від них сидів ОСОБА_4 та його знайомий. Пізніше вони розрахувалися і вийшли всі на вулицю та побачили, що на землі лежав ОСОБА_4 , самої бійки він не бачив, через кілька хвилин побачили ОСОБА_6 , але він нічого не пояснив. Додатково свідок показав, що покази в частині того, що ОСОБА_6 побив ОСОБА_4 за попередні кримінальні справи на даний час не підтримує.

Свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 показали, що вони були понятими під час проведення слідчого експеременту за участю свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_10 про що розписалися у протоколі. Також показали, що слідчий, чи хтось інший, не говорив свідкам як правильно відповідати на запитання.

Також, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального провадження підтверджується письмовими доказами по справі:

- витягом ЄРДР № 0000071, згідно якого 18.02.2020 року надійшла заява від ОСОБА_4 про нанесення йому тілесних ушкоджень (а.п.1-2);

- дорученням про проведення слідчих (розшукових) дій, яке передано на виконання потерпілому ОСОБА_4 (а.п. 28);

- протоколом слідчого експерименту від 19.02.2020 року відповідно до якого свідок ОСОБА_11 на відео розповів та показав, як ОСОБА_6 наніс тілесні ушкодження ОСОБА_4 та з яких причин (а.п. 17-);

- протоколом слідчого експерименту від 19.02.2020 року відповідно до якого свідок ОСОБА_10 на відео розповів та показав, як ОСОБА_6 наніс тілесні ушкодження ОСОБА_4 та з яких причин (а.п. 18-19);

Сторона захисту просила визнати протоколи проведення слідчих експериментів із свідками недопустимимими доказами, оскільки:

добровільну згоду на проведення слідчих експериментів надано ОСОБА_7 котрий не є власником їдальні та після отримання дозволу, на думку захисту, потрібно негайно звертатись до слідчого судді за відповідним дозволом.

З приводу вказаних підстав суд зазначає, щодо заяви ОСОБА_7 (а.п. 16) про дозвіл на проведення слідчих експериментів, то суд надаває правову оцінку запереченням захисту і посилається на положення ч.1 ст.233 КПК, ст.30 Конституції України, ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та проаналізувавши зазначений міжнародний правовий стандарт та конституційне положення щодо забезпечення недоторканності житла та іншого володіння особи, суд зазначає, що кримінальний процесуальний закон установлює імперативну вимогу про неможливість проникнення до вказаних об`єктів та встановлює винятки із загального правила - можливість такого проникнення тільки на підставі ухвали слідчого судді чи за добровільною згодою особи, яка ними володіє. В даному випадку ОСОБА_14 мав право надати дозвіл на проведення слідчих експериментів і після отримання такого дозволу правоохоронним органам не потрібно було звертатись до слідчого судді, що було достовірно встановлено всудовому засіданні.

Крім того, у поданому клопотанні про визнання доказів недопустимими не вказано істотних порушень встановленого кримінальним процесуальним законом порядку проведення слідчої дії, не проаналізовано наслідків цих порушень, не зазначено яким чином це впливає на питання доведеності винуватості особи та не наведено аргументів, які б свідчили про наявність передбачених ст. 87 КПК України обставин для визнання протоколів слідчих експериментів недопустимими доказами.

Суд звертає увагу, що під час слідчого експерименту було залучено понятих ОСОБА_12 і ОСОБА_13 , які в судовому засіданні показали, що не чули щоб слідчий перед проведенням слідчих експерементів давав настанови свідкам які покази давати та як себе поводити. Також під час слідчого експерименту проведено не тільки перевірку показань свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , і вони містять елементи фіксування шляхом відтворення обстановки та обставин події із самими свідкам у спосіб показування, як і у який спосіб пересувались учасники тієї події хто ще розміщувався за якими столами та яких місцях сиділи, в якому напрямку і послідовність виходу із приміщення учасників події, а також які розмови відбулися між сторонами конфлікту.

Таким чином, суд визнає вказані протоколи належними і допустимими доказами.

Крім того, винуватість обвинуваченого підтверджується такими письмовими доказами:

- висновком судово-медичної експертизи № 19 від 19.02.2020 року відповідно до якого при огляді на тілі у гр. ОСОБА_4 виявлені та лікарями описані наступні тілесні

ушкодження у вигляді крововиливів в обох навколоочних ділянках, на кінчику носа, саден на

переніссі, на шкірі верхньої губи посередині, на підборідді дещо справа, перелому основи

першого пальця лівої кисті зі зміщенням. Тілесне ушкодження у вигляді перелому основи першого пальця лівої кисті зі зміщенням згідно п.2.2.2. Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень", затверджених Наказом МОЗ України від 17.01.95р. №6, відносяться до СЕРЕДНЬОГО ступеня тяжкості тілесних ушкоджень по критерію довготривалого розладу здоров`я. Всі інші тілесні ушкодження, як кожне окремо так і в сукупності згідно п.2.3.5. вище вказаних "Правил...", відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень. Виявлені у потерпілого тілесні ушкодження виникли від трьох травматичних дії гвердого(их) тупого(их) предметів з обмеженою контактуючою поверхнею і могли утворитися в час та за обставин, вказаних у постанові. В своїй сукупності виникнення вказаних у потерпілого тілесних ушкоджень в результаті падіння з положення стоячи на тверду переважаючу поверхню, малоймовірне (а.п. 25-26).

- протоколом слідчого експерименту від 25.02.2020 року відповідно до якого потерпілий ОСОБА_4 на відео розповів та показав, як ОСОБА_6 наніс йому тілесні ушкодження (а.п. 61-62);

- висновком судово-медичної експертизи № 19/Д-20 від 12.03.2020 року відповідно до якого тілесні ушкодження у громадянина ОСОБА_4 , 1982 р.н., які відмічені у висновку експерта № 19 від 19.02.2020 року, могли утворитися в механізм та за обставин, на які він вказує при проведенні із ним слідчого експерименту 25.02.2020 року (а.п. 64-65);

- протоколом одночасного допиту від 03.03.2020 року потерпілого ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_8 (а.п. 79-81);

- протоколом пред"явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.03.2020 року відповідно до якого свідок ОСОБА_8 впізнав особу підозрюваного ОСОБА_15 під номером 2 (а.п. 82-83);

- протоколом одночасного допиту від 11.03.2020 року потерпілого ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_10 (а.п. 85-87);

- протоколом одночасного допиту від 23.03.2020 року потерпілого ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_16 (а.п. 90-93);

Підстав для перекваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_6 суд не вбачає. Крім того, показання обвинуваченого ОСОБА_6 про те що він не знав що потерпілий є працівником поліції, суд розцінює як бажання уникнути відповідальності за ч. 2 ст. 345 КК України. Також твердження захисника ОСОБА_5 про те, що матеріалами кримінального провадження не доведено вини ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, не беруться судом до уваги, оскільки вони спростовуються показами потерпілого, свідків та дослідженими у судовому засіданні матеріалами кримінального провадження. Також суд вважає, що перекваліфікація вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення з ч. 2 ст. 345 КК України на ч.1 ст.122 КК України залишить поза межами кримінального переслідування протиправне насильство щодо працівника правоохоронного органу.

Крім того, відповідно до п.5.6 Постанови Пленуму ВСУ N 8 від 26.06.92 "Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів", яка є чинною, судам слід мати на увазі, що в таких випадках працівники правоохоронних органів та військовослужбовці можуть визнаватись потерпілими не тільки тоді, коли вони виконували свої службові обов`язки, перебуваючи безпосередньо на службі, та коли застосовували заходи по охороні правопорядку у відповідності зі своїми службовими обов`язками, за наказом чи розпорядженням, а й тоді, коли вони вжили зазначених заходів в межах своїх повноважень з власної ініціативи (наприклад, перепиняли правопорушення у неробочий час). При кваліфікації протиправних дій судам слід відрізняти злочини, вчинені щодо працівників поліції, членів громадських формувань з охорони громадського порядку та військовослужбовців при виконанні ними обов`язків по охороні громадського порядку, від злочинів, вчинених щодо працівників правоохоронних органів у зв`язку з виконанням ними інших службових обов`язків. Відповідальність за злочини, зокрема і за умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу чи його близьким родичам побоїв, легких або середньої тяжкості тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, настає як за дії, вчинені щодо потерпілого під час безпосереднього виконання ним службових обов`язків, так і в інший час (наприклад, як помста за службову діяльність потерпілого в минулому).

Суд вважає вину ОСОБА_6 доведеною, і кваліфікацію його дій правильною за ч. 2 ст.345 КК України, як умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу, легких та середньої тяжкості тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

При призначені покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, характеристику, обставини справи, розмір завданої шкоди.

Злочин, в якому обвинувачується ОСОБА_6 передбачений ч.2 ст.345 КК України відноситься до нетяжких злочинів.

Обвинувачений ОСОБА_6 раніше судимий, за місцем проживання характеризується посередньо.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого є рецидив злочину та вчинення кримінального правопорушеня в стані алкогольного сп"яніння.

Обставин, що пом"якшують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

За таких умов, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства.

Керуючись ст.ст. 369, 370, 374 КПК України, суд

засудив:

ОСОБА_6 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.345 КК України та призначити йому покарання - два роки обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування покарання з випробуванням при умові, якщо він протягом одного року не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст.76 КК України зобов"язати ОСОБА_6 періодично з"являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок може бути оскаржений до Рівненського апеляційного суду через Корецький районний суд протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Суддя: