Єдиний унікальний номер 317/1438/21
Провадження № 1-кп/317/213/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурорів ОСОБА_3

ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні об`єднане кримінальне провадження № 0000047від 24.02.2021 та № 0002613 від 06.11.2020 відносно ОСОБА_5 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Запорізького районного суду Запорізької області знаходиться об`єднане кримінальне провадження № 0000047 від 24.02.2021 та № 0002613 від 06.11.2020 відносно ОСОБА_5 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України.
Під час досудового розслідування обвинуваченому ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який Запорізьким районним судом Запорізької області був продовжений.

У судовому засіданні 22.11.2021 прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою на 60 днів, мотивуючи клопотання тим, що ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення. Прокурор ОСОБА_3 просив урахувати наявність вагомих доказів вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, тяжкість можливого покарання, продовження злочинної діяльності після звільнення з місць позбавлення волі. На переконання прокурора жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам.

Прокурор ОСОБА_4 підтримав клопотання про продовження запобіжного заходу.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник, адвокат ОСОБА_6 ,заперечували проти задоволення клопотання прокурора, висловили думку про доцільність обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. В обґрунтування своєї позиції обвинувачений та його захисник послались на необхідність догляду за хворою матір`ю.

Обговоривши клопотання прокурора, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно дост. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченимст. 177 цього Кодексу.

Ухвалою слідчого судді Запорізького районного суду Запорізької області від 25.03.2021 ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Надалі Запорізький районний суд Запорізької області неодноразово продовжував ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання вартою.

Наразі строк дії запобіжного заходу закінчується, а кримінальне провадження не розглянуто. На теперішній час не досліджувались письмові докази, не допитувались потерпілі та свідки.

Суд, вислухавши учасників судового провадження, враховуючи, що підстави для обрання запобіжного заходу, визначені слідчим суддею дотепер не відпали, враховуючи особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, офіційно не працевлаштований та не має постійного джерела доходу, не одружений, для запобігання ризикам, передбаченим ч.1 ст. 177 КПК України, а саме запобігання спробам переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, вважає недостатнім застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу та необхідним продовжити обвинуваченому дію раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ступінь тяжкості можливого покарання може спонукати обвинуваченого до вчинення дій, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Отже, зазначені ризики на переконання суду збереглись дотепер.

У справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 ЄСПЛ зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Як вбачається з обвинувального акту, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненнітяжких злочинів.Він не має міцних соціальних зв`язків, що додатково засвідчує відсутність стримуючого фактору задля переховування обвинуваченого від суду.

Відсутність працевлаштування та законного джерела доходу,неодноразове притягнення до кримінальної відповідальності вказує на наявність ризику вчинення іншого кримінального правопорушення.

Будь-яких даних про зменшення чи нівелювання ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які б були підставою для скасування або зміни на більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою у судовому засіданні не встановлено.

На переконання суду обраний щодо ОСОБА_5 запобіжний захід наразі сприяє нівелюванню існуючих ризиків, що неможливо забезпечити більш м`якими запобіжними заходами.

Водночас, суд вважає недоведеним ризик можливого перешкоджання кримінальному провадженню обвинуваченим іншим чином, оскільки належного обґрунтування у клопотанні прокурора щодо даного ризику немає.

Разом з тим, констатація недоведеності даного ризику на теперішній часне впливає на остаточне рішення суду щодо необхідності продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177, 178, 183 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора ОСОБА_3 задовольнити у повному обсязі.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 на 60 днів включно до 20 січня 2022 року.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, його захиснику, прокурорам та направити начальнику Запорізького слідчого ізолятора за місцем утримання обвинуваченого.

Ухвала суду може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1