Провадження №1-кп/523/839/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2022 року

Суворовський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2

прокурорів Суворовської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_3 , ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого (підсудного) ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду об`єднане кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000885 від 02.07.2021 року, №0001179 від 26.08.2021 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеси, громадянина України, із неповною середньою освітою, неодруженого та офіційно непрацевлаштованого, зареєстрованого та до затримання проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, у томі числі востаннє:
-17.08.2020 року Комінтернівським районним судом Одеської області за ч.2 ст.185, ст.ст.70, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, звільнився 06.04.2021 року за відбуттям строку покарання,
у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15-ч.2 ст.185, ч.2 ст.185 КК України, а також цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 до підсудного «Про відшкодування матеріальних та моральних збитків»,

В С Т А Н О В И В:
01.07.2021 року приблизно о 18:20 годині підсудний ОСОБА_6 , будучи раніше неодноразово судимим та маючи не зняту й не погашену у встановленому порядку судимість за означеним вище вироком суду, знаходячись в приміщенні магазину «Сан Лав» по вул.Семена Палія 70 в м.Одесі та побачивши у раніше незнайомого йому потерпілого ОСОБА_8 мобільний телефон марки «Iphone 7», який поклав цей мобільний телефон на полицю та пішов до підсобного приміщення, з метою реалізації свого злочинного наміру, направленого на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно і повторно, з корисливих мотивів, переконавшись у відсутності уваги за його діями з боку сторонніх осіб, підійшов до полиці, де знаходився мобільний телефон «Iphone 7» і шляхом вільного доступу, таємно викрав з полиці вказаний мобільний телефон, в корпусі рожевого кольору, ІМЕІ НОМЕР_1 , вартістю 4000 гривень, заволодівши яким вказаний підсудний з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд та спричинивши таким чином означеному потерпілому матеріальну шкоду у наведеному розмірі.

Крім того, 02.08.2021 року приблизно о 14:00 годині підсудний ОСОБА_6 , перебуваючи у супермаркеті ПП «Ідеал» по пр.Добровольського 129А в м.Одесі, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, переконавшись у відсутності уваги за його діями з боку сторонніх осіб, підійшов до торгівельної полиці з тютюновою продукцією, з якої таємно, шляхом вільного доступу викрав три блоки цигарок «Davidoff reach», вартістю 429 гривень за один блок, заволодівши якими вказаний підсудний пройшов повз касову зону, не розрахувавшись за означений товар та намагався залишити місце вчинення кримінального правопорушення, виконавши таким чином всі дії для доведення кримінального правопорушення до кінця, але довести свій злочинний умисел на заволодіння чужим майном до кінця не зміг, оскільки був зупинений біля виходу з приміщення магазину працівником охорони, яким попереджено спричинення ПП «Ідеал» матеріальної шкоди у загальному розмірі 1287 гривень.
Разом із тим, 24.08.2021 року приблизно о 13:40 годині підсудний ОСОБА_6 , знаходячись на території літньої площадки кафе-ресторану «Лимон» за адресою: м.Одеса, пляж Лузанівка 24 та побачивши у раніше незнайомого йому потерпілого ОСОБА_7 мобільний телефон марки «General Mobile GM 8», який поклав цей мобільний телефон на стіл та відволікся приготуванням їжі, з метою реалізації свого злочинного наміру, направленого на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно і умисно, з корисливих мотивів, переконавшись у відсутності уваги за його діями з боку сторонніх осіб, перехилився через барну стійку літнього площадки зазначеного кафе та шляхом вільного доступу таємно викрав мобільний телефон марки «General Mobile GM 8», імеі НОМЕР_2 , в корпусі сірого кольору, вартістю 4700 гривень, із сім-картками мобільних операторів «Київстар» та «лайфселл» №№ НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , відповідно, які матеріальної цінності не представляють.

Після чого, підсудний ОСОБА_6 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд та спричинивши таким чином потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду розмірі 4700 гривень.

В судове засідання представник потерпілого ПП «Ідеал» ОСОБА_9 та потерпілі ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце судового розгляду, - не з`явилися, перші два з яких надали до суду відповідні заяви щодо розгляду справи без їх участі, у зв`язку з чим, суд з урахуванням позиції сторін процесу та з метою дотримання розумності строків судового розгляду, вирішив провести розгляд об`єднаного кримінального провадження за відсутністю означених осіб.

Підсудний ОСОБА_6 , повністю визнавши свою провину по пред`явленому у об`єднаному кримінальному провадженні й викладеному в обвинувальних актах обвинуваченню, будучи допитаним в судовому засіданні, пояснив суду про час, місце, спосіб та мотиви вчиненого ним при вказаних вище обставинах, не оспорюючи при цьому докази, які містяться у матеріалах досудового розслідування та фактичні обставини скоєних кримінальних правопорушень.

Згідно з ч.3 ст.349 КПК України, суд за результатами попереднього обговорення з учасниками судового провадження змісту цієї норми закону та наслідків її застосування, визнав недоцільним за клопотанням прокурора дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, з`ясувавши, що зазначені учасники провадження правильно розуміють зміст цих положень закону, а також роз`яснивши їм про відсутність права оскарження фактичних обставин об`єднаного кримінального провадження в апеляційному порядку, суд упевнився в добровільності та істинності їх позиції.

За наведених підстав, суд вважає, що винність підсудного ОСОБА_6 у вчиненні ним кримінальних правопорушень, фактичні обставини яких ним та ніким із учасників процесу не оспорюються, об`єктивно та повністю підтверджується наявними у матеріалах досудового розслідування доказами, дослідження яких не проводилось в повному обсязі, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України.

Приймаючи до уваги наведені обставини, судом встановлено, що підсудний ОСОБА_6 своїми умисними діями:

- за епізодом від 01.07.2021 року скоїв таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно;

- за епізодом від 02.08.2021 року скоїв закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно;

- за епізодом від 24.08.2021 року скоїв таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, а відтак його дії вірно кваліфіковані стороною обвинувачення за ч.2 ст.15-ч.2 ст.185 та ч.2 ст.185 КК України, відповідно.

Так, з огляду на ч.2 ст.185 КК України, кримінальна відповідальність за цією нормою закону настає за скоєння таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно або за попередньою змовою групою осіб, що карається арештом на строк від трьох до шести місяців або обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк, а з огляду на п.1 примітки ст.185 цього ж Кодексу, у статтях 185, 186 та 189-191 повторним визнається кримінальне правопорушення, вчинене особою, яка раніше вчинила будь-яке із кримінальних правопорушень, передбачених цими статтями або ст.187, 262 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.15 КК України, замах на вчинення кримінального правопорушення є закінченим, якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від її волі, а з огляду на ч.1 ст.33 цього Кодексу, сукупністю кримінальних правопорушень визнається вчинення особою двох або більше кримінальних правопорушень, передбачених різними статтями або різними частинами однієї статті Особливої частини цього Кодексу, за жодне з яких її не було засуджено.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.65, ч.2 ст.50 вказаного Кодексу, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень, та при призначенні покарання суду слід врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також слід виходити з того, що покарання має бути призначене відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу й у межах санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, яке передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Втім, при призначенні покарання за закінчене кримінальне правопорушення, суд керується положеннями статей 65-67 КК України та ураховує ступінь тяжкості вчиненого особою діяння, ступінь здійснення злочинного наміру та причини, внаслідок яких кримінальне правопорушення не було доведено до кінця, а також приймає до уваги, що за вчинення замаху на кримінальне правопорушення строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу (ч.ч.1, 3 ст.68 КК).
При сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань (ч.1 ст.70 КК України).

Внаслідок означених вимог закону, при призначенні покарання підсудному ОСОБА_6 суд приймає до уваги характер і обставини вчиненого ним, кількісний склад та суспільну небезпечність усіх епізодів інкримінованих протиправних діянь, які в силу ст.12 КК України відносяться до категорії закінченого замаху на скоєння нетяжкого і нетяжких злочинів корисливої спрямованості, відповідно, а також судом ураховується часткове відшкодування потерпілому ОСОБА_8 матеріальної шкоди та відсутність матеріальної шкоди ПП «Ідеал» у зв`язку з поверненням майна, стан здоров`я підсудного та його особу: страждає певним захворюванням внутрішніх органів, на диспансерному обліку в КНП «Міський психіатричний диспансер» ОМР не перебуває; забезпечений місцем реєстрації та проживання в м.Одесі; неодружений і непрацевлаштований, суспільно-корисною працею не займався; є раніше неодноразово судимою особою, а інкриміновані йому діяння мало місце протягом нетривалого проміжку часу після звільнення з місць позбавлення волі за попереднім вироком Комінтернівського районного суду Одеської області від 17.08.2020 року та в теперішній час притягується до кримінальної відповідальності за ч.2 ст.185, ч.2 ст.15-ч.2 ст.185 КК України у кримінальних провадженнях, які перебувають на розгляді Приморського та Малиновського районних судів м.Одесі; під час досудового розслідування кримінального провадження (№0001179) протягом певного проміжку часу перебував у розшуку, сукупність чого свідчить про стійку схильність підсудного до протиправної поведінки та небажанні встати на шлях виправлення.

Разом із тим та згідно з обвинувальним актом за епізодом від 24.08.2021 року, органом досудового розслідування та прокурором в суді, у якості обставин, що пом`якшують покарання підсудного ОСОБА_6 , визначено щире каяття.

Проте, з такою позицією органу досудового розслідування та прокурора в суді, суд погодитись не може, оскільки в судовому засіданні встановлено, що протягом досудового розслідування за означеним епізодом і судового розгляду об`єднаного кримінального провадження, підсудний ОСОБА_6 , незважаючи на визнання своєї провини та перебування на волі до моменту обрання запобіжного заходу, заподіяну потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду у повному обсязі - не відшкодував, а згідно з правовими висновками Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду (постанови від 22.03.2018 року у справі №759/7784/15-к, від 09.10.2018 року у справі №51-275км17), щире каяття особи передбачає, окрім визнання фактів вчинення злочинів, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у скоєному, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, у бажані виправити наслідки вчиненого.

Втім, відомості, які б підтверджували факт щирого каяття підсудного ОСОБА_6 за наведених вище обставин за означеним епізодом, мали знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження, але відповідних доказів на підтвердження відшкодування вказаним підсудним або намаганні відшкодувати завдану потерпілій стороні матеріальну шкоди у певному обсязі, до суду не надано і матеріали судового провадження таких даних не містять.

Отже, за приписами ст.ст.66, 67 КК України, до обставин, що пом`якшують покарання підсудного ОСОБА_6 , слід віднести визнання ним своєї провини за усіма епізодами та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, часткове відшкодування матеріальної шкоди за епізодом від 01.07.2021 року, а обставин, що обтяжують покарання вказаного підсудного, протягом розгляду кримінального провадження судом не встановлено.

На підставі сукупності викладеного, при визначенні виду та міри покарання у даному об`єднаному кримінальному провадженні, приймаючи до уваги досліджені під час судового розгляду обставини інкримінованих підсудному ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, їх кількісний склад та ступінь тяжкості, наявність пом`якшуючих і відсутність обтяжуючих покарання обставин, наведені вище характеризуючи дані про особу останнього, суд у контексті ст.ст.50, 65 КК України доходить висновку про доцільність призначення зазначеному підсудному покарання у виді обмеження волі в межах строків, встановлених відповідними санкціями цього Кодексу, а остаточне покарання слід визначити за правилами ст.70 цього ж Кодексу, тобто за сукупністю кримінальних правопорушень, що за переконанням суду уявляється обґрунтованим і достатнім для виправлення вказаного підсудного і недопущення вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст.61 КК України, покарання у виді обмеження волі полягає у триманні особи в кримінально-виконавчих установах відкритого типу без ізоляції від суспільства в умовах здійснення за нею нагляду та з обов`язковим залученням засудженого до праці.

Крім того, виходячи з вимог ст.ст.128-129 КПК України, суд вважає, що цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 , заявлений до підсудного ОСОБА_6 і визнаний останнім у повному обсязі, - належить задовольнити у заявлених розмірах, оскільки за приписами ст.ст.22, 1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

При вирішенні питання щодо доцільності подальшого тримання підсудного ОСОБА_6 під вартою, суд виходить, зокрема, з наведених вище обставин та доводів клопотання прокурора ОСОБА_4 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і вважає за необхідне раніше застосований до підсудного ОСОБА_6 запобіжний захід, - залишити без змін, до набрання вироком законної сили, із зарахуванням останньому в порядку ст.72 КК України до строку покарання терміну попереднього ув`язнення.

Питання щодо долі речових доказів у кримінальному провадженні, суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.100, ч.3 ст.349, ст.ст.369-371, 373-374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
ОСОБА_6 визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15-ч.2 ч.2 ст.185, ч.2 ст.185 КК України, призначивши покарання:

- за ч.2 ст.15-ч.2 ст.185 КК України - у виді обмеження волі строком на 2 роки;

- за ч.2 ст.185 КК України - у виді обмеження волі строком на 3 роки.

На підставі ст.70 КК України, при призначенні покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання ОСОБА_6 визначити у виді обмеження волі строком на 3 роки, з його відбуванням у кримінально-виконавчій установі.

Запобіжний захід ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою ДУ «Одеський слідчий ізолятор», - залишити без змін, до набрання вироком законної сили.

Відповідно до ст.ст.72, 61 КК України, Глави 13 Кримінально-виконавчого кодексу України, строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з часу набрання вироком законної сили та поміщення засудженого до кримінально-виконавчої установи Міністерства юстиції України, зарахувавши у цей строк в силу ч.5 ст.72 КК України термін його попереднього ув`язнення у кримінальному провадженні №0001179 в період з 13.10.2021 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні обмеження волі.

Згідно зі ст.ст.128-129 КПК України, ст.ст.22, 1166 ЦК України, цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 «Про відшкодування матеріальних та моральних збитків», - задовольнити у повному обсязі та стягнути з цивільного відповідача ОСОБА_6 (ІПН відсутній) на користь цивільного позивача ОСОБА_7 (ІПН відсутній), на відшкодування матеріальної шкоди 4700 грн (чотири тисячі сімсот гривень).

Згідно зі ст.100 КПК України, речові докази у об`єднаному кримінальному провадженні:

-три блоки цигарок марки «Davidoff Reach cині», які передані на зберігання під розписку представнику ПП «Ідеал» ОСОБА_9 , - вважати повернутим за належністю вказаній особі;

-DVD-R диск з відеозаписом камери спостереження, встановленої на фасаді кафе-ресторану « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який зберігається в матеріалах досудового розслідування, - залишити зберігати в означених матеріалах.

Копії вироку вручити під розписку прокуророві та ОСОБА_6 , а також направити до ВП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області та до ДУ «Одеський слідчий ізолятор», - для виконання в частині, що стосується їх відповідних повноважень.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження та подання апеляції через Суворовський районний суд міста Одеси до Одеського апеляційного суду, протягом 30 днів з дня проголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, - у той же строк з моменту вручення копії вироку.

С у д д я: ОСОБА_1