Справа №370/1703/21 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/184/2022 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
Іменем України

15 лютого 2022 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Макарівського районного суду Київської області від 11 жовтня 2021 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Фастова Макарівського району Київської області, зареєстровану та проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судиму, -

визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286-1 КК України, та призначено покарання із застосуванням вимог ст. 69 КК України у вигляді штрафу в розмірі 3 тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 гривень, із застосуванням додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 5 років.
Крім того, цим же вироком вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів.

В С Т А Н О В И Л А:

За вироком суду, ОСОБА_8 визнана винною у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що заподіяло потерпілій тяжке тілесне ушкодження, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286-1 КК України, за наступних обставин.

Так, 26.03.2021 року близько 22.40 години, ОСОБА_8 в порушення вимог п.2.9 (а) Правил дорожнього руху України, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керувала технічно справним автомобілем марки «Volkswagen Golf», реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухаючись по проїзній частині вулиці Житня в напрямку вулиці Шляхетської в смт Макарів Бучанського району Київської області, проїжджаючи нерегульоване перехрестя вулиці Житньої та вулиці Шляхетської в смт Макарів Бучанського району Київської області, діючи в порушення вимог пункту 12.3. Правил дорожнього руху України, проявляючи злочинну самовпевненість, при виникненні небезпеки, яку водій об`єктивно спроможна була виявити, не вжила заходів для зменшення швидкості аж до зупинки автомобіля, внаслідок чого передньою частиною вищевказаного автомобіля скоїла наїзд на пішохода ОСОБА_10 , яка йшла біля лівого краю проїзної частини вулиці Шляхетської в напрямку вулиці Василя Стуса.
Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_10 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми з переломами лобної, тім`яної та скроневої кісток праворуч з переходом на основу черепа, епідуральна гематома правої скроневої долі, перелом правого вилицевого комплексу, переломів передньої та латерної стінок правої верхньощелепної пазухи, перелому латеральної стінки правої орбіти. Гематоми обох очей та субкон`юктивального крововиливу, та також перелому обох кісток правої гомілки зі зміщенням уламків, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень як небезпечних для життя в момент заподіяння (перелом кісток склепіння та основи черепа).

Порушення водієм ОСОБА_8 вимог п.12.3. Правил дорожнього руху України перебуває у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілої ОСОБА_10 .
Не погоджуючись з вироком суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Макарівського районного суду Київської області від 11 жовтня 2021 року скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої через м`якість та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 призначити покарання за ч.2 ст. 286-1 КК України у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на п`ять років. Виключити з вироку обставину, що пом`якшує покарання щире каяття.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор послався на те, що той факт, що обвинувачена раніше не судима, заміжня, має постійне місце реєстрації та проживання, за яким характеризується позитивно, а також її посткримінальна поведінка, зокрема відшкодування шкоди, завданої потерпілій, не є достатніми мотивами для обґрунтування висновку про можливість виправлення ОСОБА_8 без відбування покарання.

Апелянт вказує, що сторонами кримінального провадження не надано даних на підтвердження того, що обвинувачена поряд з відсутністю цивільного позову намагалася будь-яким чином допомогти потерпілій оговтатися від пережитого, полегшити душевний біль. Також апелянт вважає, що суд першої інстанції досить формально послався в оскаржуваному рішенні на щире каяття обвинуваченої у скоєному злочині та фактично ототожнив його з визнанням вини. Отже, на думку апелянта, висновок суду щодо наявності підстав для застосування до обвинуваченої вимог ст. 69 КК України було зроблено без урахування всіх обставин, які мають правове значення при вирішенні питання щодо порядку відбування призначеного судом покарання.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 подав заперечення на апеляційну скаргу прокурора, у яких просить відмовити у її задоволенні, а вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, яка підтримала подану апеляційну скаргу, думки обвинуваченої та її захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

У відповідності до вимог ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

Враховуючи те, що ОСОБА_8 визнала винною себе у вчиненні інкримінованого злочину, апеляційний суд переглядає вирок лише у межах апеляційної скарги прокурора, виходячи з того, що висновок суду першої інстанції про доведеність винності ОСОБА_8 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення за обставин, зазначених у вироку, відповідає фактичним обставинам справи і є обґрунтованим, дії обвинуваченої вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 286-1 КК України.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги прокурора щодо невідповідності призначеного ОСОБА_8 покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Згідно вимог ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року №7, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

З вироку суду вбачається, що призначаючи покарання ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 286-1 КК України, суд дотримався вказаних вимог закону.

Так, призначаючи ОСОБА_8 покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Зокрема судом враховано те, що до скоєння злочину обвинувачена ОСОБА_8 здійснювала та здійснює в теперішній час підприємницьку діяльність, надаючи послуги з технічного обслуговування та ремонту автотранспортних засобів при фактичній чисельності 4 найманих працівників; за місцем проживання обвинувачена характеризується позитивно; зареєстрована та проживає разом з малолітнім сином ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Крім того суд врахував, що на частковому утриманні ОСОБА_8 перебуває її мати-пенсіонерка ОСОБА_12 . Обвинувачена не перебуває на обліку у лікаря нарколога, психіатра. Обставинами, що пом`якшують покарання є щире каяття, добровільне усунення завданої шкоди. Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено. Також судом враховано позицію потерпілої ОСОБА_10 під час розгляду справи в суді першої інстанції, яка просила обвинуваченій ОСОБА_8 призначити покарання на розсуд суду, але без позбавлення волі.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, що виправлення ОСОБА_8 можливе без ізоляції від суспільства з застосуванням вимог ст.69 КК України шляхом призначення більш м`якого покарання, ніж передбачене законом, оскільки достовірно встановлена наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання а саме: щире каяття, повне добровільне усунення завданої шкоди, з врахуванням особи винної, її майнового стану, а також визнання обвинуваченою ОСОБА_8 своєї вини, та з врахуванням думки потерпілої, її представника.

Із таким висновком суду погоджується колегія суддів, оскільки судом першої інстанції дотримано вимоги ст.ст. 50, 65 КК України та призначено ОСОБА_8 покарання, яке відповідає особі обвинуваченої та ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява №10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Доводів, які б могли бути підставою для скасування оскаржуваного вироку чи не були враховані судом першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_8 прокурором в апеляційній скарзі не наведено.

Підстав для зміни вироку в частині призначеного покарання колегія суддів не вбачає, а тому апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу заступника керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Вирок Макарівського районного суду Київської області від 11 жовтня 2021 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Суддя Суддя Суддя