Справа №761/1651/16-к Головуючий в суді 1-ї інстанції - ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/253/2022 Доповідач у суді 2-ї інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
03 лютого 2022 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого - ОСОБА_7 ,
захисника - ОСОБА_8 ,
представника потерпілого - ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання захисника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 про закриття апеляційного провадження за апеляційними скаргами прокурора Київської місцевої прокуратури ОСОБА_10 , захисника ОСОБА_8 , представника потерпілого ОСОБА_11 - адвоката ОСОБА_9 на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 27 листопада 2020 року, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вахнівка, Липовецького району, Вінницької області, громадянина України, з вищою освітою, кандидата юридичних наук, обіймає посаду судді Печерського районного суду м. Києва, розлученого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,
визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 375 КК України (в редакції Закону України №2341-ІІІ від 05 квітня 2001 року), та виправдано його за цим обвинуваченням за недоведеністю складу вказаного злочину в його діянні.
Вирішено питання речових доказів та процесуальних витрат.

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Шевченківського районного суду міста Києва від 27 листопада 2020 року ОСОБА_7 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 375 КК України (в редакції Закону України №2341-ІІІ від 05 квітня 2001 року), та виправдано його за цим обвинуваченням за недоведеністю складу вказаного злочину в його діянні.
Не погоджуючись з рішенням суду прокурор у кримінальному проваджені ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу в якій просить кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.375 КК України закрити на підставі п.1 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку із набранням чинності закону, яким скасовано кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що рішенням Великої палати Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 55 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України ( конституційності) статті 375 Кримінального кодексу України від 11.06.2020 №7-р/2020 визнано такою, що не відповідає Конституції України ( є неконституційною), статтю 375 Кримінального кодексу України та встановлено, що стаття 375 Кримінального кодексу України, визнана неконституційною, втрачає чинність через шість місяців з дня ухвалення Конституційним судом України цього рішення, а тому вважає, що суд апеляційної інстанції позбавлений можливості ухвалити новий вирок у даному кримінальному проваджені.
Адвокат ОСОБА_8 зазначає, що доказів спричинення матеріальної або моральної шкоди ОСОБА_12 та ОСОБА_11 не представлено і таких доказів матеріали кримінального провадження не містять, як і не має даних про те, що вони були учасниками руху «Автомайдан», та вказує, що досліджені в судовому засіданні матеріали кримінального провадження не містять заяви ОСОБА_12 про визнання його потерпілим або надання згоди на це, відповідна пам`ятка про процесуальні права та обов`язки йому не вручалась.
Не погоджуючись з рішенням суду представник потерпілого ОСОБА_11 адвокат ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати вирок суду першої інстанції та призначити новий розгляд справи в суді першої інстанції.
Вважає, що вирок є незаконним та необґрунтованим з підстав передбачених п.п. 1,2,3 ч.1 ст.409 КПК України та підлягає скасуванню у зв`язку з неповнотою розгляду, невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, а також у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону під час здійснення судового провадження.
Захисник ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 звернувся до апеляційного суду з клопотанням про закриття апеляційного провадження за поданими апеляційними скаргами на виправдувальний вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 27 листопада 2020 року щодо ОСОБА_7 .
Клопотання захисника мотивоване тим, що в даному кримінальному провадженні, колегією суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 23 вересня 2021 року, з посиланням на правовий висновок, викладений у постанові Третьої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 01.03.2021 (справа №703/2432/17, провадження №51 - 1025 кмп20), висловлено позицію про необхідність закриття апеляційним судом апеляційного провадження у випадку, коли апеляційне провадження відкрито за скаргою, в якій ставиться питання про погіршення становища особи, на виправдувальний вирок суду першої інстанції, якщо на день розгляду кримінального провадження апеляційним судом норма Особливої частини КК України визнана неконституційною та втратила чинність. Крім того, захисник зазначає про відмову від поданої ним апеляційної скарги в інтересах ОСОБА_7 ..
Заслухавши доповідь судді, думку ОСОБА_7 та його захисника, які підтримали подане клопотання та просили закрити апеляційне провадження за поданими апеляційними скаргами, позицію прокурора та представника потерпілого- адвоката ОСОБА_9 , які заперечували проти закриття апеляційного провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи клопотання, колегія суддів приходить до висновку про необхідність закриття апеляційного провадження за поданими апеляційними скаргами, з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 2 ст.439 КПК України вказівки суду, який розглядає справу в касаційному порядку, є обов`язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді.
Постановою Верховного Суду від 23 вересня 2021 року скасовано ухвалу Київського апеляційного суду від 15 березня 2021 року щодо ОСОБА_7 , з посиланням на те, що закриття кримінального провадження апеляційним судом у зв`язку з набранням чинності законом, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, не відповідає засадам законності та завданням кримінального провадження, натомість, суд апеляційної інстанції, у випадку, коли апеляційне провадження відкрито за апеляційною скаргою, в якій ставиться питання про погіршення становища особи, на виправдувальний вирок суду першої інстанції, якщо на день розгляду кримінального провадження апеляційним судом норма Особливої частини КК України визнана неконституційною і втратила чинність, мав ухвалити рішення про закриття апеляційного провадження.
Так, статтею 152 Конституції України визначено, що закони та інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішення, але не раніше дня його ухвалення.
Відповідно до ст.151-2 Конституції України, рішення та висновки, ухвалені Конституційним Судом України, є обов`язковими, остаточними і не можуть бути оскаржені.
Рішенням Конституційного Суду України від 11 червня 2020 р. №7-р/2020 ст.375 КК України визнана неконституційною, так як вона суперечить ч.1 ст.8, ч.1,2 ст.126, ч.1, п.9 ч.2 ст.129 Конституції України внаслідок юридичної невизначеності, в зв`язку з чим нівелюються Конституційні принципи незалежності суддів.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 13 січня 2021 року (справа №0306/7567/12) зазначила, що особу може бути піддано кримінальному переслідуванню виключно за діяння, яке визнано злочином за нормами КК, тоді як втрата чинності нормою Особливої частини КК означає, що передбачені нею дії або бездіяльність уже не містять ознак діяння, за яке цим Кодексом встановлювалася кримінальна відповідальність. Офіційна констатація невідповідності правової норми Конституції України анулює її юридичну силу, що за змістом є рівнозначним виключенню такої норми на законодавчому рівні. Отже, дія чи бездіяльність перестають вважатися злочином як на підставі закону про скасування кримінальної відповідальності, так і у зв`язку з прийняттям Конституційним Судом України рішення про неконституційність норми КК, що встановлювала цю відповідальність.
В силу п.4 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається у разі, якщо набрав чинності закон, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою.
Разом з тим, відповідно до статті 417 КПК суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 КПК, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.
Таким чином, КПК не містить норму, яка б визначала порядок дій суду апеляційної інстанції у разі втрати юридичної сили норми Особливої частини КК, що передбачала відповідальність за вчинення діяння, яке інкримінувалося особі, на час розгляду апеляційної скарги на виправдувальний вирок суду першої інстанції.
Так, з клопотання захисника ОСОБА_8 слідує, що за погодженням із ОСОБА_7 , він відмовляється від поданої апеляційної скарги на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 27 листопада 2020 року.
З апеляційних скарг прокурора, представника потерпілого ОСОБА_9 вбачається, що в них ставиться питання про скасування вироку Шевченківського районного суду м. Києва від 27 листопада 2020 року, яким ОСОБА_7 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 375 КК України (в редакції Закону України №2341-ІІІ від 05 квітня 2001 року), та виправдано його за цим обвинуваченням за недоведеністю складу вказаного злочину в його діянні.
Виходячи з того, що після відкриття апеляційного провадження за апеляційними скаргами на виправдувальний вирок суду першої інстанції, в яких ставиться питання про погіршення становища особи, Конституційним Судом України визнана неконституційність норми Особливої частини КК, а саме ст. 375 КК України, виходячи із завдань кримінального провадження, визначених статтею 2 КПК, та керуючись загальними засадами кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку про безпредметність подальшого апеляційного розгляду, оскільки скасування вироку не призведе до прийняття якісно іншого рішення по суті судом апеляційної інстанції, адже втрата юридичної сили норми КК виключає кримінальну відповідальність, а відтак і можливість засудження особи за статтею КК, яка визнана неконституційною.
З огляду на вказане колегія суддів дійшла висновку, що апеляційне провадження, яке відкрито за апеляційними скаргами, в якій ставляться питання про погіршення становища особи, на виправдувальний вирок суду першої інстанції у разі втрати юридичної сили норми Особливої частини КК, яка передбачала відповідальність за вчинення діяння, що інкримінувалося особі, підлягає закриттю.
Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-
Клопотання захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити.
Апеляційне провадження за апеляційними скаргами прокурора Київської місцевої прокуратури ОСОБА_10 , захисника ОСОБА_8 , представника потерпілого ОСОБА_11 - адвоката ОСОБА_9 на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 27 листопада 2020 року, яким ОСОБА_7 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 375 КК України (в редакції Закону України №2341-ІІІ від 05 квітня 2001 року), та виправдано його за цим обвинуваченням за недоведеністю складу вказаного злочину в його діянні, - закрити.
Судді: