Справа 759/746/22 Головуючий в І інстанції ОСОБА_1
Провадження 11-кп/824/1933/2022 Доповідач в суді ІІ інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

21 лютого 2022 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі суддів:
ОСОБА_2 , (головуючий), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві матеріали судового провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 24 січня 2022 року, -
в с т а н о в и л а :
Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 24 січня 2022 року ОСОБА_8 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 23 березня 2022 року включно.
Дане рішення суд першої інстанції мотивував тим, що конкретні обставини кримінального правопорушення поставленого у вину обвинуваченому, тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_8 в разі доведення його вини та дані про його особу, у своїй сукупності свідчать про наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України. При цьому, місцевим судом зазначено про те, що дані про особу обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність місця реєстрації та проживання, з урахуванням фактичних обставин провадження, не переважають існуючим ризикам. Обставин, що могли б свідчити про можливість запобігання зазначеним ризикам шляхом застосуванням до обвинуваченого іншого, більш м`якого запобіжного заходу, судом не встановлено. Також судом враховано, що оскільки ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке спричинило загибель двох осіб, то відповідно до положень п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України відсутні підстави для визначення розміру застави.

В апеляційній скарзі захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 указано на незаконність та необґрунтованість ухвали суду першої інстанції. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що місцевим судом під час розгляду клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу допущено порушення норм матеріального права та ухвалено рішення на підставі обставин, які не підтверджені доказами. Указав, що судом першої інстанції не розглянуто можливості застосування альтернативного запобіжного заходу до обвинуваченого ОСОБА_8 , а також не наведено мотивів не визначення розміру застави. Вважав, що місцевим судом також не в повній мірі враховано те, що обвинувачений ОСОБА_8 має міцні соціальні зв`язки та постійне місце проживання, до затримання був офіційно працевлаштований. Не враховано, на думку сторони захисту, і процесуальної поведінки обвинуваченого, який повністю визнав свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, щиро розкаявся у вчиненому. При цьому, стороною захисту зауважено про те, що санкція ч. 3 ст. 286 КК України, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, що думку апелянта, указує про можливість в подальшому застосування до обвинуваченого положень ст. 75 КК України, та свідчить про відсутність ризиків наведених прокурором. Просив скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 . Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:
захисника ОСОБА_7 , який підтвердив доводи своєї апеляційної скарги та просив її задовольнити;
прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, просив залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін;
вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника не підлягає до задоволення з огляду на наступні обставини.
За змістом ч.2 ст. 177, ст. 197 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу, у тому числі і у виді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України. Частиною першою ст. 194 КПК України визначений обов`язок суду встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Як вбачається із матеріалів судового провадження, питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 було вирішене у ході судового провадження у першій інстанції. Тобто це питання вирішувалось на стадії, яка унеможливлює перевірку обґрунтованості підозри, оскільки остання перестала існувати і на заміну якої висунуте обвинувачення. Обґрунтованість же обвинувачення перевіряється судом який здійснює судовий розгляд на підставі обвинувального акта шляхом дослідження наданих сторонами кримінального провадження доказів і може бути вирішене шляхом ухвалення остаточного рішення у даному кримінальному провадженні. Таким чином, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою у ході судового провадження у суді першої інстанції та при перевірці відповідного рішення судом апеляційної інстанції, вирішальним є вирішення питання про наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

У ході судового розгляду, суд першої інстанції визнав доведеним наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України. Оцінивши зазначені ризики, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність обрання обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, належним чином мотивувавши своє рішення. Висновок суду про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, ґрунтується на практиці Європейського суду з прав людини сформульованої у контексті оцінки ризиків неналежної процесуальної поведінки особи, зокрема у рішеннях «Панченко проти Росії» (Panchenko v. Russia), заява № 45100/98, п. 106, від 08.02.2005 року та «Летельє проти Франції», п. 43, від 26.06.1991 року.
Так, колегією суддів визнається доведеним ризик переховування обвинуваченого ОСОБА_8 від суду. При цьому, указаний ризик, на думку колегії суддів, є значним. Колегія суддів зважає на те, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, який спричинив загибель двох осіб. Наявність даного ризику стверджується суворістю покарання, яке загрожує обвинуваченому у випадку доведеності його вини у вчиненні інкримінованого йому злочину, що суд зобов`язаний враховувати відповідно до вимог п.2 ч.1 ст. 178 КПК України. При оцінці даного ризику, колегією суддів враховуються конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, поставленого у вину обвинуваченому, а також існування реальної можливості переховування враховуючи ситуацію, яка існує в державі, у тому числі і ту, яка викликана зовнішнім втручанням іншої держави. Наведене указує на існування ризику переховування обвинуваченого від суду, що указує на наявність підстав для застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обставини вчинення інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_8 кримінального правопорушення дають підстави стверджувати про існування ризику незаконного впливу на потерплих та свідків.

Наведене у своїй сукупності указує на обґрунтованість висновків суду першої інстанції про існування ризиків, передбачених п.1,3 ст.177 КПК України,що указує на наявність підстав для застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Також колегія суддів вважає доведеним ризик вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення враховуючи те, що обвинувачений раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, що обґрунтовано свідчить про наявність ризику вчинення ним нових кримінальних правопорушень. Матеріали провадження не містять доказів, які б вказували на неможливість перебування обвинуваченого під вартою за станом здоров`я.

Щодо можливості застосування до обвинуваченого інших альтернативних запобіжних заходів, то колегія суддів у даному питанні зважає на наступне.

На думку колегії суддів, запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту не в змозі забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та попередити ризик переховування його від суду, у зв`язку із його недостатнім стримуючим впливом за наявності зазначених вище обставин.

Таким чином, на думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов правильних висновків про те, що вказані обставини кримінального провадження свідчать про неможливість обрання щодо обвинуваченого ОСОБА_8 іншого запобіжного заходу, передбаченого ст. 176 КПК України, оскільки він не забезпечить належної поведінки останнього під час розгляду кримінального провадження.

Посилання захисника обвинуваченого ОСОБА_8 на дані про його особу, який має міцні соціальні зв`язки, оскільки проживає разом з матір`ю інвалідом та має постійне місце проживання, у зв`язку із чим є можливим застосування щодо нього запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою, на думку колегії суддів, є не у повній мірі обґрунтованим, оскільки наявність вказаних обставини не може саме по собі свідчити про наявність таких соціальних зв`язків, які зможуть усунути існуючі ризики.
Також, колегія суддів вважає безпідставними доводи захисника щодо можливості визначення обвинуваченому альтернативного запобіжного заходу у виді застави, оскільки відповідно до вимог п.2 ч.4 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Зі змісту обвинувального акта вбачається, що ОСОБА_8 обвинувачується у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило загибель кількох осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, а отже підстав для застосування запобіжного заходу у виді застави колегія суддів не вбачає.

Враховуючи викладене, ухвала Святошинського районного суду м. Києва від 24 січня 2022 року відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування колегія суддів не вбачає, у зв`язку із чим залишає цю ухвалу без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 24 січня 2022 року про обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 у виді тримання під вартою до 23 березня 2022 року включно, залишити без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4