Справа № 461/259/22
Провадження № 1-кс/461/219/22
14.01.2022 року слідчий суддя Галицького районного суду м.Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань ,
ОСОБА_3 звернувся зі скаргою до слідчого судді, в якій просить:
? визнати бездіяльність посадових осіб Головного управління Національної поліції у Львівській області, яка полягає у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей за його заявою про кримінальне правопорушення незаконною;
? зобов`язати службових осіб Головного управління Національної поліції у Львівській області внести відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.191 КК України.
Обґрунтовуючи скаргу ОСОБА_3 , посилається на те, що 30.12.2021 року рекомендованим поштовим відправленням на адресу Головного управління Національної поліції у Львівській області ним подано заяву про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.190 КК України.
Станом на 12.01.2022 року його заява належним чином не розглянута, про результати розгляду скаржника не повідомлено.
Таким чином, скаржник вважає, що, в порушення вимог КПК України, заява належним чином не розглянута та йому безпідставно відмовлено у реєстрації заяви в ЄРДР.
Вищенаведені обставини, на думку скаржника, свідчать про те, що посадові особи Головного управління Національної поліції у Львівській області вимоги закону не виконують, чим порушують його права.
ОСОБА_3 в судовому засіданні скаргу підтримав з мотивів наведених у ній та просив її задовольнити.
Представник суб`єкта оскарження в судове засідання не з`явився, про причини неявки слідчого суддю не повідомив.
Згідно ч. 3 ст. 306 КПК України, розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого, дізнавача чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.
Отже, виходячи з принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, що передбачених КПК України, вважаю за можливе та необхідне розглянути таку у відсутності представника суб`єкта оскарження.
Дослідивши матеріали скарги, заслухавши доводи скаржника, приходжу до наступного висновку.
Згідно ч. 3 ст.26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Відповідно до ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Саме в запроваджені механізму реального захисту громадянами своїх прав у суді полягає здійснення функцій правової держави та її утвердження як такої.
Кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ст.8 КПК України).
Згідно ч. 1 ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Статтею 9 КПК України встановлено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Згідно статті 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до статті 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.
Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
До повноважень слідчого судді статтею 303 КПК України віднесено розгляд скарг на окремі рішення, дії та бездіяльність слідчого чи прокурора.
Встановлено, що 30 грудня 2021 року скаржник звернувся до Головного управління Національної поліції у Львівській області із заявою про вчинення злочину (кримінального правопорушення).
В ході розгляду скарги не встановлено даних про внесення відомостей за заявою скаржника про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР.
Також, слідчому судді не надано жодних доказів з приводу результатів розгляду наведеної вище заяви.
Згідно ч.1 ст.214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Відповідно до ч.4 ст.214 КПК України, слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.
З аналізу зазначених норм випливає, що законом передбачено обов`язок слідчого, прокурора, іншої службової особи, уповноваженої на прийняття заяв і повідомлень про кримінальне правопорушення, прийняти і зареєструвати їх, у разі якщо ці заяви чи повідомлення відповідають тим критеріям, які встановлені для них КПК України
Натомість, в ході судового розгляду не здобуто жодного доказу на підтвердження того, що відомості за заявою скаржника внесені до ЄРДР або така заява була розглянута з дотриманням положень визначених ст.214 КПК України.
Отже, наведене свідчить про те, що заява скаржника про вчинення кримінального правопорушення з дотриманням положень ст. 214 КПК України розглянута не була, а відомості до ЄРДР не внесені.
Враховуючи вищенаведене, приймаючи до уваги те, що заява про вчинення кримінального правопорушення (злочину) не розглянута належним чином, з дотриманням вищенаведених положень КПК України, доводи скаржника в ході судового розгляду суб`єктом оскарження спростовані не були, а в ході розгляду скарги не здобуто даних про внесення відомостей до ЄРДР, приходжу до висновку, що уповноваженими особами Головного управління Національної поліції у Львівській області не було вжито належних заходів щодо дотримання вимог, передбачених ст. 214 КПК України.
Таким чином, оскільки заява про вчинення кримінального правопорушення уповноваженими особами Головного управління Національної поліції у Львівській області не розглянута з дотриманням положень ст. 214 КПК України, приходжу до висновку, що слід зобов`язати уповноважених службових осіб Львівської обласної прокуратури розглянути дану заяву з дотримання положень наведеної статті та повідомити заявника про прийняте рішення у спосіб визначений чинним КПК України.
До повноважень слідчого судді статтею 303 КПК України віднесено розгляд скарг на окремі рішення, дії та бездіяльність слідчого чи прокурора. Наведений у статті 303 КПК України перелік таких рішень, дій чи бездіяльності є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.
Відповідно до положень статті 307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу.
Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про:

1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора;

1-1) скасування повідомлення про підозру;

2) зобов`язання припинити дію;

3) зобов`язання вчинити певну дію;

4) відмову у задоволенні скарги.

Наведений перелік рішень слідчого судді також є вичерпним і не наділяє слідчого суддю повноваженнями визнати бездіяльність відповідних посадових осіб незаконною.

Таким чином, скарга в частині визнання незаконною бездіяльності посадових осіб Головного управління Національної поліції у Львівській області не підлягає задоволенню.

Виходячи з вищенаведеного, приходжу до висновку, що скарга підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст.ст.303, 304,306,307 КПК України,

постановив :

Скаргу задовольнити частково.

Зобов`язати уповноважену на розгляд заяв про вчинення кримінального правопорушення особу Головного управління Національної поліції у Львівській області розглянути з дотриманням положень ст.214 КПК України заяву ОСОБА_3 від 30.12.2021 року та повідомити заявника про результати розгляду у строки та спосіб визначені Кримінальним процесуальним кодексом України.

В решті вимог скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1