справа № 462/890/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2022 року Залізничний районний суд м. Львова в складі: головуючої судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у порядку спрощеного провадження кримінальне провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000018 від 10.01.2022 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Львова, громадянки України, маючої середньо-спеціальну освіту, тимчасово непрацюючу раніше не судимої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст.358 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 в жовтні 2020 року, у невстановлений досудовим розслідуванням день та час, перебуваючи за адресою: м. Львів, вул. Данила Апостола, 11, будучи позбавленою права керування усіма видами транспортних засобів терміном на три роки за рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 15.09.2019 року, придбала у невстановленої досудовим розслідуванням особи підроблений документ, а саме посвідчення водія серії/номер НОМЕР_1 від 09.10.2009 на власне ім`я з метою його подальшого використання. У подальшому, 11.01.2022 приблизно о 05 годині 40 хвилин, перебуваючи за адресою: м. Львів, вул. Городоцька, 240 у ОСОБА_3 виник умисел на використання завідомо підробленого посвідчення водія серії/номер НОМЕР_1 від 09.10.2009, видане на ім`я ОСОБА_3 , шляхом пред`явлення його на вимогу працівників поліції для перевірки. Реалізовуючи свій злочинний умисел, з метою ввести в оману працівників правоохоронних органів про те, що вона нібито правомірно керує автомобілем марки «FORD КА» державний номерний знак НОМЕР_2 , достовірно знаючи, що посвідчення водія серії/номер НОМЕР_1 від 9.10.2009 на своє ім`я вона не отримувала, у встановленому законом порядку, розуміючи суспільно небезпечний характер свого діяння, з метою підтвердження права керування транспортним засобом, пред`явила його старшому інспектору УПП у Львівській області ДПП ОСОБА_4 під час перевірки документів, тобто використала завідомо підроблений документ.
Дії ОСОБА_3 кваліфіковані як використання завідомо підробленого документа, тобто вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.4 ст.358 КК України.
Відповідно до ч.2 ст.381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акту.

Обвинувачена ОСОБА_3 надала письмову заяву, складену у присутності захисника-адвоката ОСОБА_5 , в якій зазначає, що свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст.358 КК України, беззаперечно визнає в повному обсязі, вважає, що досудовим розслідуванням обставини вчинення кримінального правопорушення встановлені в повному обсязі.

Також, у вказаній заяві зазначила, що їй роз`яснено та зрозуміло зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також про її обізнаність у тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку вона буде позбавлена права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Враховуючи викладене, положення підпункту 6 пункту 4 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2617-VIII, також те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, заяву ОСОБА_3 , в якій вона зазначає, що не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згодна з розглядом обвинувального акта у спрощеному порядку без її участі, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченої, з урахуванням її та клопотання інших учасників судового провадження, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.

Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, і не може автоматично вважатись порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

При цьому, у відповідності до частини 4 ст. 107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

У відповідності до частини 2 ст. 382 КПК України у вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Органом досудового розслідування встановлено обставини вчинення кримінального правопорушення, які підтверджують обставини, встановлені судом.

ОСОБА_3 в поданій заяві зазначені обставини не оспорює, вважає, що органом досудового розслідування вони встановлені в повному обсязі, свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального проступку беззаперечно визнає в повному обсязі, її позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.

З урахуванням вказаного, вивчивши матеріали кримінального провадження, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає винуватість ОСОБА_3 доведеною в межах пред`явленого обвинувачення та кваліфікує її дії за ч.4 ст. 358 КК України, тобто як використання завідомо підробленого документа.

Частиною 1 ст. 50 КК України визначено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, суд при призначенні покарання зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації це покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу. При призначенні покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують та обтяжують.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_3 відповідно до ст.65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу, її щире каяття у скоєному, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення (проступку), також вивченням особи обвинуваченої встановлено, що вона раніше не судима, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, перебуває на обліку у КНП ЛОР «Льваівський обласний медичний центр превенції та поведінки внаслідок вживання алкоголю.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

За таких обставин, відповідно до вимог ст. 65 КК України щодо законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», згідно з яким суди повинні призначати покарання менш суворе - особам, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, тощо, з метою перевиховання та виправлення підсудного, попередження вчинення ним нових злочинів, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченій ОСОБА_3 покарання в межах санкції статті у виді штрафу.

Саме таке покарання, на думку суду, слугуватиме не тільки справедливою карою за вчинене кримінальне правопорушення, але й буде запобігати вчиненню обвинуваченою нових злочинів, внесені корективи в її соціально-психологічні властивості, нейтралізує негативні настанови та змусить додержуватись положень закону про кримінальну відповідальність, позбавить можливості вчиняти нові злочини і буде необхідним для попередження нових кримінальних правопорушень.

На підставі ст.124 КПК України судові витрати у кримінальному провадженні у розмірі 1372,96 грн. за проведення судової технічної експертизи документу підлягають стягненню з обвинуваченої.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Питання речових доказів суд вирішує на підставі ст.100 КПК України.

Керуючись ст. 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, та призначити покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 ( вісімсот п`ятдесят ) гривень.

Речові докази: посвідчення водія серії/номер НОМЕР_1 видане Львівським ВРЕВ ВДАІ УМВС України у Львівській області на ім`я ОСОБА_3 залишити при матеріалах кримінального провадження.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати за проведення технічної експертизи №СЕ-19/114-22/534-ДД від 20.01.2022 року в сумі 1372,96 грн.
Міра запобіжного заходу не обиралась.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Залізничнийрайонний суд міста Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1