У Х В А Л А
Іменем України
28 грудня 2021 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницького області в складі
слідчого судді: ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання: ОСОБА_2 ,
за участю:
заявника скарги: ОСОБА_3 ,
слідчого: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці в залі суду скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Хмельницькому, капітана Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 від 15.07.2021 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000111 від 17.03.2015, в частині кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з вищевказаною скаргою, яку мотивував тим, що 15.07.2021 постановою слідчого четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Хмельницькому, ОСОБА_4 кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000111 від 17.03.2015, в частині кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України, закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України.
На думку заявника постанова про закриття кримінального провадження є передчасною, необґрунтованою та незаконною, оскільки кримінальне розслідування проводилося не об`єктивно та не в повному обсязі.
Заявник вважає, що слідчий не здійснив усіх необхідних слідчих дій, а лише формально поставився до дослідження доказів.
Зокрема, слідчий не виконав вказівки зазначені в ухвалі Вінницького міського суду Вінницької області у справі №127/25085/17 від 24.11.2017, якою було скасовано постанову про закриття кримінального провадження.

Крім того, у постанові про закриття кримінального провадження слідчий ОСОБА_4 посилається на ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 30 травня 2019, (справа №149/745/14-к,), якою вирок Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 12.08.2016 щодо ОСОБА_3 про засудження за ч. 2 ст. 368, ч. 2 ст. 382 КК України, про виправдання за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст.15, ч. 1 ст. 364 КК залишено без змін.

Проте, слідчий не взяв до уваги, що ухвала апеляційного суду Вінницької області від 30.05.2019 у справі № 148/745/14-к, якою вказаний вирок стосовно ОСОБА_3 залишено без змін, скасована постановою ВС від 11.03.2020 провадження №51-4269км19, а справа № 149/745/14-к направлена на повторний розгляд до суду апеляційної інстанції.

Крім того, 23.11.2021 Вінницьким апеляційним судом вирок Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 12.08.2016 у справі № 149/745/14-к щодо ОСОБА_3 , в частині визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 368 КК України (в редакції Закону від 18.04.2013 № 221-VII) та ч. 2 ст. 382 КК України (в редакції Закону від 07.07.2010 №2453-VI) - скасовано, а провадження по справі закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України - в зв`язку з відсутністю в діянні обвинуваченого складу кримінального правопорушення.

Фактично уся постанова слідчого зводиться до констатації факту відсутності в діях співробітників УВБ СБУ ОСОБА_5 та ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України, натомість відкинуті всі інші факти, обставини та докази, які були наведені в заяві ОСОБА_3 .

На думку заявника, постанова слідчого від 15.07.2021 про закриття кримінального провадження №0000111 не є вмотивованою, з тексту постанови є незрозумілим чому слідчий прийшов до висновку про відсутність складу злочину, які докази ним досліджувались, які безпосередньо ним були здобуті.

Вказані обставини беззаперечно свідчать про недотримання органом досудового розслідування вимог закону, щодо всебічного, повного і неупереджено дослідження усіх обставини кримінального провадження, а також належної обґрунтованості прийнятої постанови, яке б не викликало жодних сумнівів в правильності прийнятого рішення.

З наведених обставин заявник вважає, що оскаржувана постанова не може залишатися в силі, та підлягає скасуванню.

Заявник ОСОБА_3 в судовому засіданні вимоги скарги підтримав в повному обсязі та просив її задовольнити.

Слідчий ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував, щодо вимог скарги та просив відмовити у її задоволенні, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови. Разом з тим, слідчий зазначив, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 він особисто не допитував. Кримінальне провадження до нього надійшло в 2019 році, проте жодних слідчих (розшукових) дій у даному кримінальному провадженні він не проводив. Рішення про закриття кримінального провадження ним було прийняте на підставі тих доказів, які були наявні у матеріалах кримінального провадження.

Відповідно до частини четвертої статті 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи вищенаведене, судовий розгляд здійснювався за фіксації процесу технічними засобами.

Вислухавши думку заявника скарги, слідчого, дослідивши матеріали даної справи та ознайомившись з матеріалами кримінального провадження №0000111, слідчий суддя вважає, що дана скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого, прокурора є однією із загальних засад кримінального провадження. Відповідно до статті 24 КПК України це право гарантується кожному.

Статтею 303 КПК України передбачено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового провадження. Серед даного переліку є рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

Положеннями статті 284 КПК України закріплено вичерпний перелік підстав, за наявності яких кримінальне провадження підлягає закриттю, серед яких - встановлення відсутності в діянні складу кримінального правопорушення (п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України).

Судом встановлено, що четвертим слідчим відділом (з дислокацією у місті Вінниці) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому проводилось досудове розслідування кримінального провадження №0000111, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.03.2015, за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 365, ч. 2 ст. 370, ч. 1 ст. 369, ч. 3 ст. 365, ч. 4 ст. 369, ч. 2 ст. 370, ч. 2 ст. 384 ч. 2 ст. 366, ч, 2 ст. 162 КК України.

З Витягу з ЄРДР зокрема вбачається, що 15.01.2016 з заявою звернувся ОСОБА_3 , який повідомив про дачу працівниками УВБ СБУ ОСОБА_5 та ОСОБА_6 завідомо неправдивих показів.

Правова кваліфікація кримінального провадження визначена за ч. 2 ст. 384 КК України.

З заяви ОСОБА_3 зокрема вбачається, що останній повідомив, що співробітники представництва Управління внутрішньої безпеки Служби безпеки України в УСБУ у Вінницькій області ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вчинили відносно нього дії, які мають ознаки злочину, передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України, та проявились в тому, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження №0000123, надали завідомо неправдиві покази проти нього, а саме, те що вони не були знайомі із потерпілим ОСОБА_7 , якому попередньо надали диктофон для запису його розмови з ОСОБА_3 .

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та встановлено в судовому засіданні, вироком Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 12 серпня 2016 рокув у справі №149/745/14-к прийнято наступне рішення:

« - ОСОБА_3 визнано невинуватим у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 190 КК України (в редакції Закону від 15.04.2008 року № 270-VІ), ч. 2 ст.15, ч. 1 ст. 364 КК України (в редакції Закону від 21.02.2014 року № 746-VІІ), та виправдано його, у зв`язку з недоведеністю, що ним вчинено ці кримінальні правопорушення.

- ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. 2 ст. 368 КК України (в редакції Закону від 18.04.2013 року № 221- VІІ), ч. 2 ст. 382 КК України (в редакції Закону від 07.07.2010 року № 2453- VІ) та призначено йому покарання: за ч. 2 ст. 368 КК України - 4 роки позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади чи займатися діяльністю, що пов`язані із здійсненням функцій представника влади чи місцевого самоврядування, а також з виконанням організаційно - розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій на 3 роки; за ч. 2 ст. 368 КК України - 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади чи займатися діяльністю, що пов`язані із здійсненням функцій представника влади чи місцевого самоврядування, а також з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій на 3 роки.

- Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України призначено ОСОБА_3 остаточне покарання, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді п`яти років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади чи займатися діяльністю, що пов`язані із здійсненням функцій представника влади чи місцевого самоврядування, а також з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій на 3 роки.

- На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку терміном три роки не вчинить нового злочину.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 30 травня 2019 року вирок Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 12.08.2016 року, щодо ОСОБА_3 про засудження за ч.2 ст. 368, ч.2 ст. 382 КК України, про виправдання за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 364 КК України, залишено без змін.

Проте, постановою Касаційного кримінального суду в складі Верховного суду від 11 березня 2020 року вище вказану ухвалу Вінницького апеляційного суду від 30 травня 2019 року, щодо ОСОБА_3 скасовано і призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Як вбачається з повідомлення щодо здійснення досудового розслідування у КП №0000111 від 12.11.2019 №1131311-3, підслідність кримінального провадження №0000111, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.03.2015, за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 365, ч. 2 ст. 370, ч. 1 ст. 369, ч. 3 ст. 365, ч. 4 ст. 369, ч. 2 ст. 370, ч. 2 ст. 384 ч. 2 ст. 366, ч, 2 ст. 162 КК України, було визначено за слідчими Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому.

Постановою заступника начальника Третього слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, ОСОБА_8 від 13 січня 2020 року визначено слідчу групу, яка здійснюватиме досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000111 від 17.03.2015 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.365, ч. 1 ст. 369, ч. 2 ст. 370, ч. 2 ст. 384, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 162 КК України, та визначено старшим слідчої групи у вказаному кримінальному провадженні слідчого Третього слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, ОСОБА_4 , який керуватиме діями інших слідчих слідчої групи.

В судовому засіданні старший слідчий четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Хмельницькому, капітан Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 зазначив, що ним у кримінальному провадженні №0000111 не здійснювалися слідчі (розшукової) дії.

Проте, не вчинивши жодних слідчих та/або процесуальних дій для всебічного, повного і неупереджено дослідження всіх обставин кримінального провадження, слідчим четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Хмельницькому, капітаном Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 15 липня 2021 року винесено постанову про закриття кримінального провадження, у зв`язку з встановленням відсутності в діях співробітників УВБ СБУ ОСОБА_5 та ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України.

Вказана постанова мотивована тим, що під час досудового розслідування встановлено, що твердження ОСОБА_3 , викладені ним у заяві від 12.04.2016 про вчинення співробітниками СБУ ОСОБА_5 та ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України, не знайшли свого підтвердження у ході досудового розслідування кримінальноого провадженні № 0000111, повністю спростовуються зібраними у ході досудового розслідування доказами, перевірені під час судового слідства та є обраною тактикою захисту, у зв`язку з висуненим йому обвинуваченням у кримінальному провадженні № 0000123.

Також, у даній постанові слідчим зазначено, що за результатами судового розгляду в рамках кримінального провадження №000123 ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні інкримінованих йому діянь, та міститься посилання на ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 30 травня 2019 року, (справа №149/745/14-к, провадження №11-кп/801/7/2019), якою вирок Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 12.08.2016 щодо ОСОБА_3 залишено без змін.

Однак, як вбачається із матеріалів кримінального провадження та зазначено слідчим ОСОБА_4 в судовому засіданні, в період з січня 2020 року ним не було проведено жодної слідчої дії та не прийнято жодного процесуального рішення, натомість 15.07.2021, не вчинивши жодних слідчих дій, в тому числі навіть не допитавши ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було винесено постанову про закриття кримінального провадження.

При цьому, при винесенні постанови слідчим не враховано, що ухвала апеляційного суду Вінницької області від 30 травня 2019 року, (справа №149/745/14-к), якою залишено без змін вирок Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 12.08.2016, щодо ОСОБА_3 , постановою Касаційного кримінального суду в складі Верховного суду від 11 березня 2020 року скасована та призначено новий розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Таким чином, ухвала апеляційного суду Вінницької області від 30 травня 2019 року, (справа №149/745/14-к), яка, в тому числі, покладена в основу постанови слідчого про закриття кримінального провадження, скасована задовго до прийняття слідчим рішення про закриття крмінального провадження.

В цьому контексті слідчий суддя зазначає, що ухвалою Вінницького апеляційного суду від 23.11.2021 вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 13.10.2014, щодо ОСОБА_3 , в частині визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 368 КК України (в редакції Закону від 18.04.2013 № 221-VІІ) та ч. 2 ст. 382 КК України (в редакції Закону від 07.07.2010 №2453-VІ) скасовано, а провадження по справі закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України в зв`язку з відсутністю в діянні обвинуваченого складу кримінального правопорушення. В решті вирок залишено без змін.

Зокрема, апеляційним судом зазначено, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, що вплинуло на вирішення питання про винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 368 КК України (в редакції Закону від 18.04.2013 № 221-VІІ) одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення в інтересах того, хто дає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища та ч. 2 ст. 382 КК України (в редакції Закону від 07.07.2010 №2453-VІ) умисне перешкоджання виконанню постанови суду, вчинене службовою особою, що у відповідності з вимогами ч.2 ст. 411, ст.413 КПК України є підставою скасування вироку суду в цій частині.

Розуміючи, що на час винесення оскаржуваної постанови - 15.07.2021 ухвала Вінницького апеляційного суду від 23.11.2021 у справі №149/745/14-к не існувала та не могла бути врахована слідчим при закритті кримінального провадження, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що висновки суду апеляційної інстанції постановлені в межах даної справи мають суттюве значення для здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000111 та прийнятті остаточного рішення.

Крім того, як зазначив в судовому засіданні заявник та вбачається з матеріалів кримінального провадження 24 листопада 2017 року Вінницьким міським судом Вінницької області у справі №127/25085/17 було задоволено скаргу ОСОБА_3 та скасовано постанову старшого слідчого військової прокуратури Вінницького гарнізону Центрального регіону України ОСОБА_9 від 18.10.2017, про закриття кримінального провадження № 0000111 від 17.04.2015, в частині провокації підкупу, вчиненої співробітниками СБУ ОСОБА_6 і ОСОБА_5 .

В даній постанові зазначено наступне:

«Слідчим ОСОБА_9 на момент винесення постанови про закриття кримінального провадження не проведено необхідних слідчих дій, тому для всебічного, повного і неупередженого розслідування кримінального провадження необхідно призначити по кримінальному провадженні фоноскопічну експертизу аудіо запису «file_2_(2013_02_28-22_11_15)_CK1MUX165873.wav» на предмет встановлення наявності на ній голосів співробітників УВБ СБУ».

Проте, як вбачається з матеріалів кримінального провадження вище вказані вказівки, які були зазначені в ухвалі суду не були виконанні ні слідчим ОСОБА_9 , ні слідчим ОСОБА_4 , оскільки не було призначено по кримінальному провадженні №0000111 фоноскопічну експертизу аудіо запису «file_2_(2013_02_28-22_11_15)_CK1MUX165873.wav» на предмет встановлення наявності на ній голосів співробітників УВБ СБУ.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.

Згідно з частиною другою статті 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження (частина друга статті 91 КПК України).

Постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам справи, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Відповідно до частини п`ятої статті 110 КПК України постанова слідчого, дізнавача, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Підставою закриття кримінального провадження №0000111 стало те, що слідством не здобуто допустимих та прямих доказів, які б підтверджували вчинення співробітниками СБУ ОСОБА_5 та ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України, повністю спростовуються зібраними у ході досудового розслідування доказами, перевіреними під час судового слідства та є обраною тактикою захисту, у зв`язку з висуненим ОСОБА_3 обвинуваченням у кримінальному провадженні № 0000123.

Однак, які саме факти слідчий встановив в ході досудового розслідування з матеріалів кримінального провадження не вбачається, оскільки жодних слідчих (розшукових) дій та жодного процесуального рішенні в межах кримінального провадження №0000111, слідчим не було вчинено.

Зокрема, слідчим не допитано самого потерпілого ОСОБА_3 , не допитано ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , не враховано те, що 11 березня 2020 року вирок Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 12.08.2016 щодо ОСОБА_3 , було скасовано постановою Касаційного кримінального суду в складі Верховного суду та призначено новий розгляд справи у суді апеляційної інстанції.

Крім того, слідчим не виконано ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 24 листопада 2017 року у справі №127/25085/17, в якій зазначено про необхідність призначити по кримінальному провадженні фоноскопічну експертизу аудіо запису «file_2_(2013_02_28-22_11_15)_CK1MUX165873.wav» на предмет встановлення наявності на ній голосів співробітників УВБ СБУ.

На думку суду, оскаржувана постанова слідчого є передчасною, оскільки при її винесенні слідчим не дотримано вимог КПК України, не перевірено всіх фактів та обставин кримінального правопорушення, не надано їм правової оцінки, в оскаржуваній постанові відсутнє обґрунтування, щодо відсутності в діях співробітників УВБ СБУ ОСОБА_5 та ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України.

Зазначене вказує на необґрунтованість, на даний час, закриття кримінального провадження з підстав передбачених п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Зі змісту статті 307 КПК України вбачається, що за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування слідчий суддя може винести ухвалу про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи вищенаведене в сукупності, суд приходить до висновку, що постанова старшого слідчого четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Хмельницькому, ОСОБА_4 від 15 липня 2021 року про закриття кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000111 від 17.03.2015, в частині кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України в діях співробітників УВБ СБУ ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , постановлена передчасно та є необґрунтованою, а тому підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 90, 91, 93, 110, 284, 303, 306, 307, 372 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Скаргу задовольнити.
Скасувати постанову старшого слідчого четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Хмельницькому, капітана Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 від 15 липня 2021 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000111 від 17.03.2015, в частині кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України в діях співробітників УВБ СБУ ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Ухвала слідчого судді є остаточною та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя