Справа № 462/1179/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/677/21 Доповідач: ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2022 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Львівського апеляційного суду в складі:

головуючої ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальне провадження №0000101 про обвинувачення
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч.3 ст.186 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_8

за апеляційною скаргою заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Залізничного районного суду м. Львова від 25 травня 2021 року щодо ОСОБА_6 , -

встановила:

вироком Залізничного районного суду м. Львова від 25 травня 2021 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч. 3 ст. 186 КК України і призначити йому покарання:

-за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі;

-за ч .3 ст. 186 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України шляхом часткового складання покарання за даним вироком та вироком Залізничного районного суду м. Львова від 10.02.2021 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України до позбавлення волі строком на 2 (два) роки та вироком Галицького районного суду м. Львова від 02.07.2020р., яким ОСОБА_6 засуджено за ч. 1 ст. 185 КК України до штрафу в розмірі 850 грн., який ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 28.10.2020р. замінено на 50 годин громадських робіт, остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 1 (один) місяць, перевівши на підставі пп. «г» п.1 ч. 1 ст. 72 КК України 50 годин громадських робіт у 6 (шість) днів позбавлення волі.

Обраний ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишено без змін.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з 10.02.2021 року.

Вирішено питання з речовими доказами.

Згідно вироку, ОСОБА_6 будучи раніше судимим, востаннє 02 липня 2020 року Галицьким районним судом м. Львова за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України до штрафу в розмірі 850 гривень, на шлях виправлення не став та вчинив новий умисний корисливий злочин. Так, 29.01.2021, близько 13 год. 30хв., ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, повторно, з метою власного збагачення за рахунок злочинної діяльності, усвідомлюючи суспільно- небезпечний характер свого діяння та його суспільно - небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, представившись працівником ПрАТ «Львівобленерго» під приводом зняття показів із лічильника зайшов в приміщення кв. АДРЕСА_2 , в ході чого скориставшись відсутністю стороннього нагляду, таємно викрав мобільний телефон марки «Нокіа» ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 вартістю 599 гривень із абонентською карткою мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_3 , яка не представляє матеріальної цінності для потерпілого ОСОБА_10 , який сховав у кишеню куртки та вийшов із помешкання. Вказаний мобільний телефон ОСОБА_6 30.01.2021 продав за 50 гривень, які витратив на власні потреби. Абонентську картку мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_3 ОСОБА_6 викинув у невстановленому досудовим розслідуванні місці та проміжку часу.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_6 заподіяв потерпілому ОСОБА_10 матеріальних збитків на загальну суму 599 гривень.

Такі дії ОСОБА_6 кваліфіковано за ч. 2 ст. 185 КК України.

Крім того, ОСОБА_6 , 30.01.2021, близько 14год. 00хв., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, повторно, з метою власного збагачення за рахунок злочинної діяльності, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та його суспільно - небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, із дозволу власника ОСОБА_10 зайшов в приміщення кв. АДРЕСА_2 , в ході чого скориставшись відсутністю стороннього нагляду, таємно викрав гаманець чорного кольору вартістю 300 гривень, в якому знаходилася банківська картка, яка не представляє матеріальної цінності для потерпілого, які сховав у кишеню куртки та вийшов із помешкання. В подальшому вказаний гаманець та банківську картку ОСОБА_6 викинув у невстановленому досудовим розслідуванні місці та проміжку часу.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_6 заподіяв потерпілому ОСОБА_10 матеріальних збитків на загальну суму 300 гривень.

Такі дії ОСОБА_6 кваліфіковано за ч. 2 ст. 185 КК України.

Також, ОСОБА_6 , 06.02.2021, близько 14 год. 00 хв., маючи умисел на відрите викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, повторно, з метою власного збагачення за рахунок злочинної діяльності, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, всупереч волі ОСОБА_10 , через відчинені вхідні двері зайшов в приміщення кв. АДРЕСА_2 , в ході чого користуючись перевагою у фізичній силі відштовхнув потерпілого ОСОБА_10 , 1964 р.н., інваліда 3 групи, який намагався вигнати останнього із свого помешкання, після чого не звертаючи уваги на вимоги зупинитися та крик про допомогу потерпілого, відкрито викрав із кімнати помешкання конвектор «RODA RSP-2500», з яким із місця події втік.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_6 заподіяв потерпілому ОСОБА_10 матеріальних збитків на загальну суму 799 гривень.

Такі дії ОСОБА_6 кваліфіковано за ч. 3 ст. 186 КК України.

На вирок суду заступник керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу в якій просить вирок Залізничного районного суду м. Львова від 25.05.2021 стосовно ОСОБА_6 скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання: за ч. 2 ст. 185 КК України - 3 (три) роки позбавлення волі; за ч. 3 ст. 186 КК України - 4 (чотири) роки позбавлення волі. Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених за цим вироком та вироком Залізничного районного суду м. Львова від 10.02.2021 покарань, призначити ОСОБА_6 покарання у виді 4 (чотирьох) років 6 (місяців) позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, із врахуванням положень п. г п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України, до даного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Галицького районного суду м. Львова від 28.10.2020 та призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців 5 (п`яти) днів позбавлення волі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що не оспорюючи доведеності вини обвинуваченого та правильності кваліфікації його дій, вважає, що зазначене судове рішення суду першої інстанції є незаконним і таким, що підлягає скасуванню з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Звертає увагу, що як вбачається з вироку суду першої інстанції, 02.07.2020 ОСОБА_6 засуджено Галицьким районним судом м. Львова від за ч. 1 ст. 185 КК України до штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн., який ухвалою Галицького районного суду м. Львова замінено на покарання у виді 50 год. громадських робіт. Також, 10.02.2021 ОСОБА_6 засуджено Залізничним районним судом м. Львова за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України до 2 років позбавлення волі та покарання, передбачене вироком Галицького районного суду від 02.07.2020, ухвалено виконувати самостійно. При цьому, кримінальні правопорушення за вироком суду від 25.05.2021, передбачені ч. 2 ст. 185, ч. З ст. 186 КК України, ОСОБА_6 вчинено 29.01.2021, 30.01.2021 та 06.02.2021, тобто до ухвалення зазначеного вироку Залізничного районного суду від 10.02.2021 та після ухвалення вироку Галицького районного суду м. Львова від 02.07.2020, покарання за яким він не відбув. Зазначених обставин суд першої інстанції не врахував, внаслідок чого допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме не застосував закон, який підлягає застосуванню.

З огляду на викладене, суд при призначенні ОСОБА_6 покарання повинен був спочатку призначити покарання окремо за ч. 2 ст. 185 та ч. З ст. 186 КК України, потім, відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України призначити покарання за сукупністю даних кримінальних правопорушень, після цього, з урахуванням вироку Залізничного районного суду м. Львова від 10.02.2021, призначити покарання за сукупністю кримінальних правопорушень на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, після чого, відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, приєднати невідбуту частину покарання за вироком Галицького районного суду м. Львова від 02.07.2020 та призначити остаточне покарання за сукупністю вироків.

Відтак, при визначенні ОСОБА_6 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, який судимий за вчинення кримінальних правопорушень проти власності, та знову вчинив злочини проти власності, зокрема і тяжкий, доцільно застосувати принцип часткового складання покарань.

Заслухавши доповідача, виступ прокурора, який підтримав апеляційну скаргу заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_9 , думку обвинуваченого та його захисника, які подану апеляційну скаргу заперечили, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задоволити, виходячи з наступного.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні ним інкримінованих йому кримінальних правопорушень за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 186 КК України, відповідає фактичним обставинам справи і підтверджуються представленими в справі доказами в їх сукупності та в апеляційній скарзі не оспорюються.

Як встановлено колегією суддів, ОСОБА_6 будучи раніше судимим, востаннє 02 липня 2020 року Галицьким районним судом м. Львова за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України до штрафу в розмірі 850 гривень, на шлях виправлення не став та вчинив новий умисний корисливий злочин. Так, 29.01.2021, близько 13 год. 30хв., ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, повторно, з метою власного збагачення за рахунок злочинної діяльності, усвідомлюючи суспільно- небезпечний характер свого діяння та його суспільно - небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, представившись працівником ПрАТ «Львівобленерго» під приводом зняття показів із лічильника зайшов в приміщення кв. АДРЕСА_2 , в ході чого скориставшись відсутністю стороннього нагляду, таємно викрав мобільний телефон марки «Нокіа» ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 вартістю 599 гривень із абонентською карткою мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_3 , яка не представляє матеріальної цінності для потерпілого ОСОБА_10 , який сховав у кишеню куртки та вийшов із помешкання. Вказаний мобільний телефон ОСОБА_6 30.01.2021 продав за 50 гривень, які витратив на власні потреби. Абонентську картку мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_3 ОСОБА_6 викинув у невстановленому досудовим розслідуванні місці та проміжку часу.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_6 заподіяв потерпілому ОСОБА_10 матеріальних збитків на загальну суму 599 гривень.

ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення за ч. 2 ст. 185 КК України.

Крім того, ОСОБА_6 , 30.01.2021, близько 14год. 00хв., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, повторно, з метою власного збагачення за рахунок злочинної діяльності, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та його суспільно - небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, із дозволу власника ОСОБА_10 зайшов в приміщення кв. АДРЕСА_2 , в ході чого скориставшись відсутністю стороннього нагляду, таємно викрав гаманець чорного кольору вартістю 300 гривень, в якому знаходилася банківська картка, яка не представляє матеріальної цінності для потерпілого, які сховав у кишеню куртки та вийшов із помешкання. В подальшому вказаний гаманець та банківську картку ОСОБА_6 викинув у невстановленому досудовим розслідуванні місці та проміжку часу.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_6 заподіяв потерпілому ОСОБА_10 матеріальних збитків на загальну суму 300 гривень.

ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення за ч. 2 ст. 185 КК України.

Також, ОСОБА_6 , 06.02.2021, близько 14 год. 00 хв., маючи умисел на відрите викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, повторно, з метою власного збагачення за рахунок злочинної діяльності, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, всупереч волі ОСОБА_10 , через відчинені вхідні двері зайшов в приміщення кв. АДРЕСА_2 , в ході чого користуючись перевагою у фізичній силі відштовхнув потерпілого ОСОБА_10 , 1964 р.н., інваліда 3 групи, який намагався вигнати останнього із свого помешкання, після чого не звертаючи уваги на вимоги зупинитися та крик про допомогу потерпілого, відкрито викрав із кімнати помешкання конвектор «RODA RSP-2500», з яким із місця події втік.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_6 заподіяв потерпілому ОСОБА_10 матеріальних збитків на загальну суму 799 гривень.

ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення за ч. 3 ст. 186 КК України.

За змістом статей 408, 420 КПК України погіршення становища обвинуваченого можливе лише при ухваленні судом апеляційної інстанції свого вироку, а при постановленні ухвали не допускається.

Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 420 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі: необхідності застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення чи збільшення обсягу обвинувачення; необхідності застосування більш суворого покарання; скасування необґрунтованого виправдувального вироку суду першої інстанції; неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

Водночас за приписами ч.1 ст. 421 КПК України, обвинувальний вирок, ухвалений судом першої інстанції, може бути скасовано у зв`язку з необхідністю застосувати закон про більш тяжке кримінальне правопорушення чи суворіше покарання, або в інших випадках, коли це погіршує становище обвинуваченого, лише у разі, якщо з цих підстав апеляційну скаргу подали прокурор, потерпілий чи його представник.

З апеляційної скарги вбачається, що апелянт, зокрема, не погоджується з рішенням місцевого суду стосовно неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Згідно з ч. 4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій-третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 КК України.

Як вбачається з вироку суду першої інстанції, 02.07.2020 р. ОСОБА_6 засуджено Галицьким районним судом м. Львова від за ч. 1 ст. 185 КК України до штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн., який ухвалою Галицького районного суду м. Львова замінено на покарання у виді 50 год. громадських робіт. Також, 10.02.2021 р. ОСОБА_6 засуджено Залізничним районним судом м. Львова за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України до 2 років позбавлення волі та покарання, передбачене вироком Галицького районного суду від 02.07.2020, ухвалено виконувати самостійно. При цьому, кримінальні правопорушення за вироком суду від 25.05.2021, передбачені ч. 2 ст. 185, ч. З ст. 186 КК України, ОСОБА_6 вчинено 29.01.2021 р., 30.01.2021 р. та 06.02.2021 р., тобто до ухвалення зазначеного вироку Залізничного районного суду від 10.02.2021 р. та після ухвалення вироку Галицького районного суду м. Львова від 02.07.2020 р., покарання за яким він не відбув.

Проте, зазначених обставин суд першої інстанції не врахував, внаслідок чого допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме не застосував закон, який підлягає застосуванню.

З огляду на викладене, при призначенні ОСОБА_6 покарання слід призначити покарання окремо за ч. 2 ст. 185 та ч. 3 ст. 186 КК України, відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України призначити покарання за сукупністю даних кримінальних правопорушень, після цього, з урахуванням вироку Залізничного районного суду м. Львова від 10.02.2021 р., призначити покарання за сукупністю кримінальних правопорушень на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, після чого, відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, приєднати невідбуту частину покарання за вироком Галицького районного суду м. Львова від 02.07.2020 р. та призначити остаточне покарання за сукупністю вироків.

При цьому, відповідно до роз`яснення, що містяться у п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», при вирішенні питання про те, який із передбачених ст. 70 КК України принципів необхідно застосувати при призначенні покарання за сукупністю злочинів, слід враховувати, крім даних про особу й обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, також кількість злочинів, що входять до сукупності, форму вини й мотиви вчинення кожного з них, тяжкість їх наслідків, вид сукупності. Відтак, при визначенні ОСОБА_6 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, який судимий за вчинення кримінальних правопорушень проти власності, та знову вчинив злочини проти власності, зокрема і тяжкий, доцільно застосувати принцип часткового складання покарань.

При призначенні покарання обвинуваченому, колегія суддів, виходить із загальних принципів призначення покарання, що передбачені ст.65 КК України, при цьому враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, особу винного, який не працює, не займається суспільно-корисною працею, раніше судимий, на шлях виправлення не став та повторно вчинив умисні корисливі злочини, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку в психоневрологічному диспансері не перебуває, перебуває на обліку у наркологічному диспансері з діагнозом розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю, лікарських засобів та психоактивних речовин, наявність у нього малолітньої доньки, такі пом`якшуючі обставини як щире каяття у вчиненому злочині, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування шкоди потерпілому шляхом повернення викраденого майна. Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.
Відтак, вирок Залізничного районного суду м. Львова від 25.05.2021 р. стосовно ОСОБА_6 слід скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання: за ч. 2 ст. 185 КК України - 3 (три) роки позбавлення волі; за ч. 3 ст. 186 КК України - 4 (чотири) роки позбавлення волі. Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених за цим вироком та вироком Залізничного районного суду м. Львова від 10.02.2021 покарань, призначити ОСОБА_6 покарання у виді 4 (чотирьох) років 6 (місяців) позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, із врахуванням положень п. г п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України, до даного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Галицького районного суду м. Львова від 28.10.2020 та призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців 5 (п`яти) днів позбавлення волі.

За таких обставин доводи апеляційної скарги прокурора є обґрунтованими та підлягають задоволенню із скасуванням вироку суду першої інстанції в частині призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_6 та постановлення в цій частині нового вироку. У решті вирок суду першої інстанції слід залишити без зміни.

На підставі наведеного керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 413, 419, 420 КПК України, колегія суддів ,-

ухвалила :

апеляційну скаргу заступника керівника Львівської місцевої прокуратури ОСОБА_9 задоволити.

Вирок Залізничного районного суду м. Львова від 25.05.2021 р. стосовно ОСОБА_6 в частині призначеного покарання скасувати.

Визнати винним ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання: за ч. 2 ст. 185 КК України - 3 (три) роки позбавлення волі; за ч. 3 ст. 186 КК України - 4 (чотири) роки позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених за цим вироком та вироком Залізничного районного суду м. Львова від 10.02.2021 р. покарань, призначити ОСОБА_6 покарання у виді 4 (чотирьох) років 6 (місяців) позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, із врахуванням положень п. г п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України, до даного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Галицького районного суду м. Львова від 28.10.2020 р. та призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців 5 (п`яти) днів позбавлення волі.

В решті вирок залишити без змін.
Вирок набирає чинності з дня проголошення та може бути оскаржений до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим який тримається під вартою в той же строк з часу вручення копії вироку.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4