Справа № 199/6953/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.09.2021 року місто Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

колегії суддів:

головуючого - судді ОСОБА_1

- суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі - ОСОБА_4

за участю прокурора - ОСОБА_5

потерпілого - ОСОБА_6

обвинуваченого - ОСОБА_7

захисника - ОСОБА_8

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000721 відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 та п.13 ч.2 ст.115 КК України,
В С Т А Н О В И В:

Дане кримінальне провадження підсудне Амур-Нижньодніпровському районному суду міста Дніпропетровська. Угод про примирення або визнання винуватості в даному провадженні в порядку ст.ст.468 - 475 КПК України немає. Підстави, передбачені України, для закриття кримінального провадження на теперішній час відсутні. Обвинувальний акт відповідає вимогам ст.291 КПК України та відсутні підстави для його повернення. Клопотань щодо обрання заходів забезпечення кримінального провадження не надходило. Обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування були вручені обвинуваченому та захиснику.

Відповідно до протоколу від 07.09.2021 року прокурором ОСОБА_5 обвинуваченому ОСОБА_7 роз`яснено право на розгляд кримінального провадження судом присяжних.
Також судом у підготовчому судовому засіданні, відповідно до припису ст. 384 КПК України, обвинуваченому ОСОБА_7 роз`яснено у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді довічного позбавлення волі, можливість та особливості розгляду кримінального провадження стосовно нього судом присяжних.

Обвинувачений ОСОБА_7 у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді довічного позбавлення волі, під час підготовчого судового засідання не скористався своїм правом заявити клопотання про розгляд кримінального провадження стосовно нього судом присяжних, а тому кримінальне провадження відносно обвинуваченого має бути здійснено відповідно до ч.3 ст.31 КПК України колегіально судом у складі трьох суддів.

Підстав для здійснення кримінального провадження у закритому судовому засіданні не встановлено, клопотань від учасників про розгляд провадження у закритому судовому засіданні не надходило, а тому воно повинно бути розглянуте у відкритому судовому засіданні із забезпеченням повного фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 заявила клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 на 60 днів, оскільки продовжують існувати ризики, передбачені ст.177 КПК України.

Своє клопотання прокурор обґрунтовує тим, що, враховуючи ймовірну тяжкість покарання обвинуваченому, у разі визнання останнього винуватим у кримінальному правопорушенні, враховуючи особливу тяжкість злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі, перебуваючи під загрозою застосування тяжкого покарання, є підстави вважати, що ОСОБА_7 може переховуватися від суду та вчинити інший злочин, здійснювати тиск на потерпілого, свідків, які ще не допитувалися.

Ці обставини, у свою чергу, можуть зашкодити вирішенню завдань кримінального судочинства.

Клопотання прокурора підтримав потерпілий.

Обвинувачений, захисник заперечували проти клопотання, заявленого прокурором, звернулися до суд із власним клопотанням про зміну обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, проти чого заперечували прокурор та потерпілий.

Вирішуючи заявлені клопотання суд враховує наступне.

Відповідно до вимог ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, зазначеним у п.п.1-5 ч.1 ст.177 КПК України.
При вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Оцінивши доводи, наведені у клопотанні та наявність ризиків на існування яких посилається сторона обвинувачення, суд вважає, що сторона обвинувачення у підготовчому судовому засіданні довела наявність підстав вважати, що існує ризик того, що ОСОБА_7 зможе переховуватися від суду.
В розумінні Кримінального кодексу України інкримінований ОСОБА_7 злочин є особливо тяжким. Щодо суспільної небезпеки, суд приходить до висновку, що такий злочин має дуже високий ступінь суспільної небезпеки.
Тобто, за даним кримінальним провадженням суд враховує, що у відповідності до ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 стала наявність обґрунтованої підозри у можливої причетності ним до скоєння особливо тяжкого умисного злочину проти життя особи, а підставою для продовження дії запобіжного заходу є наявність обвинувального акта, відповідно до якого він продовжує обвинувачуватися у вчиненні закінченого замаху на умисне вбивство людини як тою особою, яка раніше вчинила умисне вбивство, за що законом передбачено основне покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі.

На думку суду, вже лише ця обставина спонукає людину до вчинення дій, спрямованих на ухилення від кримінальної відповідальності, що кореспондується з позицією ЄСПЛ щодо необхідності оцінки ризику втечі у світлі фактів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення у справах «Бекчиєв проти Молдови», «Панченко проти Росії»).

При цьому, не будучи самостійною підставою для утримання особи під вартою, тяжкість обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту, що ґрунтується на позиції в рішенні ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії», у відповідності з якою суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

На теперішній час, при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , суд враховує обсяг пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення, приймає до уваги репутацію обвинуваченого, який раніше засуджувався за особливо тяжкий злочин умисне вбивство, не має міцних соціальних зв`язків, не працював та не має на утриманні дітей, непрацездатних осіб, є достатні підстави вважати, що, враховуючи ймовірну тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_7 , у разі визнання останнього винуватим у кримінальному правопорушенні, ОСОБА_7 , перебуваючи під загрозою застосування тяжкого покарання, може переховуватися від суду, скоювати інші злочини.

Крім того, оскільки потерпілий та свідки не допитувалися, тому суд вважає про існування ризику здійснювання обвинуваченим тиску на потерпілого, свідків у разі знаходження ОСОБА_7 на волі.

Ця обставини, у свою чергу, може зашкодити вирішенню завдань кримінального судочинства.
Досліджуючи питання щодо можливості зміни обвинуваченому запобіжного заходу на більш м`який суд, враховуючи вік та задовільний стан здоров`я обвинуваченого, відомості про його соціальні зв`язки, репутацію обвинуваченого, його майновий стан, вважає, що вказані відомості про особу обвинуваченого в сукупності із обсягом пред`явленого йому обвинувачення та встановленим ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, дають достатні підстави вважати, що альтернативні запобіжні заходи не здатні запобігти вказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого., тому клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.176-178,183,199, 314-316,331,350,369,371,372 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Призначити судовий розгляд по кримінальному провадженні №0000721 відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 та п.13 ч.2 ст.115 КК України, у відкритому судовому засіданні на 12-00 годину 15.09.2021 року в залі судового засідання Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська за адресою: вул.Новоселівська,9, місто Дніпро.

Відповідно до ч.2 ст.31 КПК України судове провадження здійснювати колегіально судом у складі трьох суддів.

У судове засідання викликати: прокурора, потерпілого, обвинуваченого та захисника.

Клопотання прокурораОСОБА_5 задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 та п.13 ч.2 ст.115 КК України, строк тримання під вартою до 08 листопада 2021 року включно.
Відмовити стороні захисту у задоволенні клопотання про зміну запобіжного заходу ОСОБА_7 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Відповідно до п. 1-1 ч.2 ст. 395 КПК України ухвала суду про продовження строку тримання під вартою може бути оскаржена в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисником, законним представником, прокурором безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає, а заперечення можуть бути включені до апеляційної скарги на вирок суду.

Судді:
___________ ОСОБА_1 ОСОБА_2 __________Є. ОСОБА_9