Провадження № 11-сс/811/1359/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 4 жовтня 2021 року про накладення арешту на майно,

з участю представника адвоката ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

вищевказаною ухвалою накладено арешт на речі, вилучені під час проведеного 24 вересня 2021 року слідчим слідчого відділу Львівського районного управління поліції №1 ГУНП у Львівській області ОСОБА_8 обшуку в автомобілі марки «BMW» модель «540», д.н.з. НОМЕР_1 , а саме: мобільний телефон марки «Iphone» модель «12 PRO» із чохлом чорного кольору; банківську карту «ПриватБанк» № НОМЕР_2 ; банківську карту «ПриватБанк» № НОМЕР_3 ; флеш-накопичувач чорного кольору із маркуванням «DealerBMWBonkowsky»; тримач для сім-картки «Київстар» з № НОМЕР_4 ; експрес-накладну №8414; експрес-накладну №9095; експрес-накладну №8904.
Не погоджуючись із рішенням слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 19 жовтня 2021 року, адвокат ОСОБА_6 в інтересах третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, ОСОБА_7 , звернувся з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить оскаржувану ухвалу скасувати та повернути законним власникам все майно (всі одиниці такого майна), вилучені в ході проведення обшуків на підставі ухвал слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 23 вересня 2021 року у межах кримінального провадження №0000728 від 28 квітня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, а саме: автомобілі BMW 540, д.н.з. НОМЕР_1 , та об`єктах нерухомого майна: нежитловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 ; невстановленому боксі сервісу «Tetris Box», що за адресою: м. Львів, вул. Тобілевича, 8; квартирі і нежитлових приміщеннях за адресою: АДРЕСА_2 . Крім того, просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали.
В обґрунтування поважності пропуску строку на апеляційне оскарження адвокат покликається на те, що апелянт про існування такої ухвали дізнався лише 26 листопада 2021 року, під час ознайомлення з матеріалами справи.
Апелянт вказує на ряд порушень, допущених під час обшуків, зокрема на те, що до обшуку об`єктів було залучено ОСОБА_7 , у якого відсутні права власності та користування на приміщення за адресою: м. Львів, вул. Федьковича, буд. 34; невстановлений бокс сервісу «Tetris Box», що за адресою: м. Львів, вул. Тобілевича, 8. Крім того, групою слідчих не було встановлено номер бокса сервісу «Tetris Box», а при проведенні обшуку вилучено предмети, які не визначені ухвалою суду.
Попри те, що слідчими було вилучено предмети, не передбачено ухвалами слідчого судді, арешт на такі предмети накладено не було.
Зазначає, що власник майна не повідомлявся про розгляд клопотання про арешт майна, копія оскаржуваної ухвали не була скерована останньому, а слідчий грубо порушив строки на звернення з клопотанням до слідчого судді.
Покликається на те, що в даній справі ОСОБА_7 не був допитаний як свідок, йому не було вручено повідомлення про підозру чи обвинувальний акт, відтак підстави для вилучення його майна відсутні.
Крім того, у матеріалах клопотання відсутня постанова про визнання речей, на які накладено арешт, речовими доказами; не зазначено та не обґрунтовано, яким чином ці речі мають відношення до кримінального провадження, відтак відсутні підстави для накладення арешту саме з метою забезпечення збереження речових доказів.
В судове засідання ОСОБА_7 та представник прокуратури, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду такого, не з`явилися, що відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України не перешкоджає проведенню розгляду апеляційної скарги у їх відсутності.
Заслухавши доповідь судді, пояснення представника третьої особи, щодо майна якої вирішується клопотання про арешт, - адвоката ОСОБА_6 , який підтримав вимоги апеляційної скарги, перевіривши матеріали судової справи та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з огляду на наступне.
З огляду на те, що розгляд клопотання слідчого проводився у відсутності ОСОБА_7 , у матеріалах справи відсутні дані про отримання копії оскаржуваної ухвали стороною захисту, колегія суддів апеляційного суду вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин та підлягає поновленню.
Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 170, ч. 3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно з наданими суду апеляційної інстанції матеріалами судового провадження, у провадженні СВ Львівського районного управління поліції №1 ГУ НП у Львівській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000728 від 28 квітня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України
З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань у даному кримінальному провадженні вбачається, що 28 квітня 2021 року до ЄРДР внесено відомості про те, що невідомі особи, перебуваючи у центральній частині м. Львова, шахрайським шляхом, а саме шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки заволоділи грошовими коштами ОСОБА_9 у сумі 14 000 гривень, чим спричинили останній шкоду на вказану суму.
Відповідно до протоколу обшуку від 24 вересня 2021 року (а.с. 13-17) в автомобілі марки модель «540», д.н.з. НОМЕР_1 , виявлено та вилучено: мобільний телефон марки «Iphone» модель «12 PRO» із чохлом чорного кольору; банківську карту «ПриватБанк» № НОМЕР_2 ; банківську карту «ПриватБанк» № НОМЕР_3 ; флеш-накопичувач чорного кольору із маркуванням «DealerBMWBonkowsky»; тримач для сім-картки «Київстар» з № НОМЕР_4 ; експрес-накладну №8414; експрес-накладну №9095; експрес-накладну №8904.
Постановою слідчого СВ Львівського РУП №1 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_8 від 27 вересня 2021 року (а.с. 20-21) зазначені вище предмети визнано речовим доказом.
27 вересня 2021 року слідчий СВ РУП №1 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_8 , за погодженням із прокурором Галицької окружної прокуратури м. Львова Львівської області ОСОБА_10 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна в кримінальному провадженні №0000728 від 28 квітня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.
Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 4 жовтня 2021 року клопотання слідчого СВ РУП №1 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_8 про арешт майна задоволено та накладено арешт на: мобільний телефон марки «Iphone» модель «12 PRO» із чохлом чорного кольору; банківську карту «ПриватБанк» № НОМЕР_2 ; банківську карту «ПриватБанк» № НОМЕР_3 ; флеш-накопичувач чорного кольору із маркуванням «DealerBMWBonkowsky»; тримач для сім-картки «Київстар» з № НОМЕР_4 ; експрес-накладну №8414; експрес-накладну №9095; експрес-накладну №8904.
Перевіривши матеріали клопотання, колегія суддів апеляційного суду вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання слідчого і накладення арешту на тимчасово вилучені під час обшуку в автомобілі марки «BMW» модель «540», д.н.з. НОМЕР_1 , речі, оскільки кримінальне правопорушення внесено до ЄРДР за ознаками ч. 3 ст. 190 КК України, речі, на які в клопотанні слідчий просить накласти арешт, відповідно до постанови слідчого визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні, тимчасово вилучені під час обшуку речі є речовими доказами в розумінні положень КПК України, тому з метою забезпечення збереження речових доказів, майно повинно арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні, тому у слідчого судді було достатньо підстав для накладання арешту на це майно.
Згідно з вимогами п. 3 ч. 1 ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу.
Відповідно до абз. 2 ч. 5 ст. 171 КПК України, у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
Згідно з ч. 6 ст. 173 КПК України ухвалу про арешт тимчасово вилученого майна слідчий суддя, суд постановляє не пізніше сімдесяти двох годин із дня надходження до суду клопотання, інакше таке майно повертається особі, у якої його було вилучено.
Таким чином, законодавець встановив обмежені процесуальні строки для розгляду й вирішення питання накладення арешту на тимчасово вилучене майно та пов`язує його з моментом надходження клопотання до суду.
Як вбачається з матеріалів клопотання, обшук в автомобілі марки «BMW» модель «540», д.н.з. НОМЕР_1 , проведений у період з 08:46 год. 24 вересня 2021 року по 09:53 год. 24 вересня 2021 року, що припадає на п`ятницю, за якою слідували вихідні дні, клопотання про накладення арешту на вилучене майно було скероване до Личаківського районного суду м. Львова 27 вересня 2021 року (тобто у понеділок) поштою, а тому відповідно до вимог ст. 116 КПК України строк не вважається пропущеним. Вказане клопотання надійшло до суду 1 жовтня 2021 року та розглянуто слідчим суддею в межах сімдесяти двох годин із дня його надходження до суду.
У ході апеляційного розгляду апеляційним судом не встановлено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування оскаржуваного рішення.
Покликання адвоката на незаконність проведення обшуків у приміщенні за адресою: м. Львів, вул. Федьковича, буд. 34; невстановленому боксі сервісу «Tetris Box», що за адресою: м. Львів, вул. Тобілевича, 8; квартирі і нежитлових приміщеннях за адресою: АДРЕСА_2 , до уваги не беруться, оскільки предметом апеляційного розгляду є лише ухвала слідчого судді про накладення арешту на речі, вилучені в ході обшуку автомобіля марки «BMW» модель «540», д.н.з. НОМЕР_1 .
Аргументи захисника про те, що накладений арешт є неправомірним втручанням у право власності ОСОБА_7 не знайшло свого підтвердження в суді апеляційної інстанції, оскільки при накладенні такого враховано «справедливий баланс» між інтересом суспільства та вимогами щодо захисту фундаментальних прав особи. Крім того, накладення арешту на вказані речі не припиняє права власності особи, а лише тимчасово обмежує його.
Так, з огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.
Посилання апелянта на те, що вирішення питання про накладення арешту на майно здійснювалось без повідомлення власника майна, не може служити підставою для скасування арешту майна.
Інші доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , не спростовують висновків слідчого судді.
Колегія суддів апеляційного суду звертає увагу на те, що оскільки арешт майна є тимчасовим заходом, тобто він не є безстроковим, відтак відповідно до абзацу 2 статті 174КПК України такий може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
З огляду на наведене, після проведення певних процесуальних та слідчих дій, буде встановлена належність або неналежність вилученого майна до обставин, які підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні, що не позбавляє зацікавлених осіб, зокрема адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , ставити питання про скасування арешту в порядку статті 174 КПК України.
Ураховуючи вищезазначене, на переконання колегії суддів апеляційного суду, оскаржувана ухвала слідчого судді є законною й обґрунтованою, тому підстав для задоволення апеляційних вимог та скасування ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 4 жовтня 2021 року немає.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

поновити адвокату ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 4 жовтня 2021 року.
Ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 4 жовтня 2021 року - залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, ОСОБА_7 - без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4