Справа № 375/1037/21
Провадження №1-кп/375/83/21
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2021 року смт. Рокитне

Рокитнянський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000097, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 жовтня 2018 року щодо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Цмівка Шепетівського району Хмельницької області, громадянина України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , з середньою спеціальною освітою, колишнього військовослужбовця військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , солдата, не одруженого, не судимого, РНОКПП: НОМЕР_2

по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною 4 статті 407 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення та статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, яка передбачає кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачувалася особа.
ОСОБА_4 , обвинувачується у тому, що він будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, обіймаючи посаду водія - слюсара ремонтної майстерні інженерного озброєння ремонтного взводу автомобільної техніки ремонтної роти ремонтного батальйону цієї ж військової частини військової частини НОМЕР_1 у військовому званні солдат, діючи умисно, у порушення вимог частин 1, 3, 9 статті 1, частин 1-4, 6, 13 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", статтей 4, 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, з метою тимчасово ухилитися від військової служби, в умовах особливого періоду о 8 годині 00 хвилин 17 вересня 2018 року без наказу або дозволу відповідних командирів і начальників не з`явився вчасно без поважних причин на службу до військової частини НОМЕР_1 , що дислокується поблизу АДРЕСА_3 , та до 03 серпня 2021 року проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

Так, досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до статті 1 Закону України "Про оборону України", особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Статтею 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію" визначено, що особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Статтею 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію" визначено, що організація і порядок проведення мобілізаційної підготовки та мобілізації визначаються цим Законом, актами Президента України та Кабінету Міністрів України.

Загальна мобілізація проводиться одночасно на всій території України і стосується національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.

Відповідно до Указів Президента України "Про часткову мобілізацію":

від 17 березня 2014 року № 303/2014, затвердженого Законом України від 17 березня 2014 року № 1126-УІІ;

від 06 травня 2014 року №454/2014, затвердженого Законом України від 06 травня 2014 року № 1240-VII;

від 21 липня 2014 року № 607/2014, затвердженого Законом України від 22 липня 2014 року № 1595-УІІ;

від 14 січня 2015 року № 15/2015, затвердженого Законом України від 15 січня 2015 року № ІІЗ-УІІІ, з 18 березня 2014 року в Україні діє особливий період, що охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

05 серпня 2016 року командиром військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_4 прийнято на військову службу за контрактом терміном на три роки та того ж дня, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № НОМЕР_3 , його призначено на посаду водія автомобільного відділення взводу матеріально - технічного забезпечення технічної роти технічного батальйону цієї ж військової частини, яка дислокується поблизу АДРЕСА_3 .

У подальшому, наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 27 грудня 2016 року № 31 РС солдата ОСОБА_4 призначено на посаду водія - слюсара ремонтної майстерні інженерного озброєння ремонтного взводу автомобільної техніки ремонтної роти ремонтного батальйону цієї ж військової частини.

Відповідно до статті 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Під час проходження військової служби солдат ОСОБА_4 , як військовослужбовець Збройних Сил України, повинен керуватися вимогами частин 1, 3, 9 статті 1, частин 1-4, 6, 13 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", статтей 4, 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, які зобов`язують його свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим та не допускати негідних вчинків, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг завдань, доручених йому за посадою.

Згідно із затвердженим командиром військової частини НОМЕР_1 розпорядком дня, солдат ОСОБА_4 повинен з`являтися на службу до військової частини НОМЕР_1 , що дислокується поблизу АДРЕСА_3 о 8 годині 00 хвилин кожного робочого дня з понеділка по п`ятницю.

Разом з тим, будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, проходячи військову службу на вказаній посаді і достовірно знаючи вимоги керівних документів, що регламентують проходження ним служби, солдат ОСОБА_4 , бажаючи тимчасово ухилитись від обов`язків військової служби, діючи з прямим умислом, без наказу або дозволу відповідних командирів і начальників о 8 годині 00 хвилин 17 вересня 2018 року в умовах особливого періоду не з`явився вчасно без поважних причин на службу до військової частини НОМЕР_1 , що дислокується поблизу АДРЕСА_3 , та до 03 серпня 2021 проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

03 серпня 2021 солдат ОСОБА_4 з`явився до військової частини НОМЕР_1 , дислоковану поблизу АДРЕСА_3 та приступив до виконання обов`язків військової служби.

Таким чином ОСОБА_4 обвинувачується у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин, вчиненому в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчиненому військовослужбовцем (крім строкової служби), тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.

Відомості про укладену угоду, її реквізити, зміст та визначена міра покарання.
В підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 оголосив подану до суду укладену між прокурором Білоцерківської прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону ОСОБА_3 та ОСОБА_4 угоду про визнання винуватості від 24 грудня 2021 року та просив затвердити угоду та винести вирок відповідно до укладеної угоди, а саме призначити узгоджене покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (пять) років. На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням протягом іспитового строку тривалісню 3 (три) роки, з покладенням обов`язків, передбачених статтею 76 КК України:

1) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

2) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

3) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Згідно із Угодою про визнання винуватості, сторони повністю погодилися з формулюванням фактичних обставин кримінального правопорушення та їх правовою кваліфікацією за частиною 4 статті 407 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 , діючи добровільно, ініціював укладення даної угоди і, щиро каючись, беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення відповідно до обставин і правової кваліфікації, які викладені в даній угоді та у врученому обвинувальному акті.

При укладенні угоди сторони прийняли до уваги обставини, які пом`якшую покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , а саме щире каяття, беззаперечне визнання своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, а також врахували особу винного, зокрема те, що він раніше не судимий та брав участь у проведенні антитерористичної операції на території Донецької області та відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого.

Позиції учасників судового провадження щодо угоди.
Під час підготовчого судового засідання прокурор ОСОБА_3 угоду підтримав, вказавши про її відповідність вимогам чинного законодавства, добровільність її укладення, належність даного кримінального правопорушення до числа тих, щодо яких законом передбачена можливість укладення угод про визнання винуватості, а також, що існують достатні фактичні дані для визнання обвинуваченим своєї винуватості у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, яка підтверджується сукупністю зібраних під час досудового розслідування доказів. Також прокурор зазначив, що умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, а також повідомив про відсутність потерпілих та шкоди, завданої інкримінованим обвинуваченому кримінальним правопорушенням.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні повідомив, що в повному обсязі розуміє характер обвинувачення та погоджується з його формулюванням, зазначеним в угоді, беззастережно визнає свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні та щиро розкаюється, просив суд затвердити угоду. При цьому ОСОБА_4 зазначив, що він цілком розуміє, що має право на повний судовий розгляд, у якому прокурор має довести усі обставини кримінального правопорушення, і що він при цьому має право мовчати, допитати під час такого розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь, проте все одно просив затвердити укладену угоду. Він також вказав, що повністю усвідомлює вид покарання, призначення якого обумовлене угодою, а також інші заходи, що будуть застосовані до нього у разі її затвердження. Крім того, повідомив, що укладення угоди про визнання винуватості її сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин ніж ті, що передбачені в угоді.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні також просила затвердити укладену угоду, повідомивши, що її умови відповідають вимогам законодавства, а її укладення є добровільним.

Мотиви, з яких суд виходив при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам цього Кодексу та закону і ухваленні вироку, та положення закону, якими він керувався.
Відповідно до статті 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з частиною 2 статті 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена за ініціативою прокурора чи обвинуваченого.

Частиною п`ятою статті 469 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру, до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Згідно з частиною 4 статті 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Відповідно до статті 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене частиною 4 статті 407 КК України є тяжким злочином.

Як вбачається з обвинувального акту та угоди про визнання винуватості ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений частиною 4 статті 407 КК України, беззастережно визнав себе винним у вчиненні вказаного злочину, щиро розкаявся у вчиненому, його діями шкода завдана лише державним і суспільним інтересам та він погодився із прокурором на призначення йому остаточного покарання за цей злочин у вигляді 5 років позбавлення волі, із звільненням,на підставі статті75 КК України від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 3 роки.

Отже, у кримінальному провадженні № 0000097, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 жовтня 2018 року щодо ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого частиною 4 статті 407 КК України, може бути укладена угода про визнання винуватості.

Суд вважає, що угода про визнання винуватості містить усі необхідні відомості, які передбачені статтею 472 КПК України.

Суд переконався, що її укладення є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, наслідком обіцянок тощо та обвинуваченому роз`яснені наслідки укладення та затвердження угод, передбачені статтею 473 КПК України.

ОСОБА_4 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні злочину передбаченого частиною 4 статті 407 КК України, а також засвідчив, що він цілком розуміє що має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують; характер обвинувачення; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд зазначає, що угода про визнання винуватості, відповідає вимогам КПК України та закону, адже дії ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за частиною 4 статті 407 КК України, як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчиненому в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, особою, зазначеною в частині другій статті 407 КК України, тобто військовослужбовцем (крім строкової служби), погоджене у ній покарання відповідає вимогам Загальної та Особливої частин КК України, з огляду на ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 злочину, обставини, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття, беззаперечне визнання своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, а також особі винного, який раніше не судимий та брав участь у проведенні антитерористичної операції на території Донецької області, у лікаря нарколога та лікаря психіатра на обліку не перебуває, характеризується позитивно, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого.

Судом встановлено, що угода про визнання винуватості, відповідає інтересам суспільства, які полягають в забезпеченні швидшого судового провадження, викритті більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень.

Отже, суд вважає, що наявні умови для її затвердження.

Відповідно до частини 2 статті 75 КК України, суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання вини, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Отже, оскільки сторони угоди про визнання винуватості, узгодили обвинуваченому ОСОБА_4 покарання не більше п`яти років позбавлення волі та звільнення від відбування покарання з випробуванням, суд вважає за можливе застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 положення частини 2 статті 75 КК України та покласти на нього обов`язки, визначені частиною 1, пунктом 2 частини 3 статті 76 КК України.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до статті 66 КК України є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до статті 67 КК України, судом не встановлено.

Суд також вважає, що обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого, дані про його особу, характер кримінального правопорушення та інші обставини цілком враховані угодою про визнання винуватості і знайшли своє відображення в узгодженому остаточному покаранні.

Згідно з приписами пункту 1 частини 3 статті 314 КПК України в підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди.

Щодо визначеної в угоді про визнання винуватості умови про застосування статті 75 КК України, звільнивши ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки суд зазначає, що відповідно до частин 2, 3 статті 75 КК України суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання вини, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням.

У випадках, передбачених частинами першою, другою цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом.

Таким чином, судом не враховуються визначений сторонами угоди тривалість іспитового строку та обов`язки, що покладаються на особу, яка звільняється від відбування покарання з випробуванням, оскільки такий строк та обов`язки визначаються виключно судом.

Такі ж роз`яснення надані у пункті 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у №13 від 11.12.2015 "Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод" де зазначено, що тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, яку звільнено від відбування покарання з випробуванням згідно з частиною 3 статті 75 КК визначаються виключно судом. У зв`язку з цим визначені сторонами угоди тривалість іспитового строку та обов`язки, що покладаються на особу, яка звільняється від відбування покарання з випробуванням, не враховуються судом, про що зазначається в мотивувальній частині судового рішення, та не є підставою для відмови у затвердженні угоди.

Вирішуючи питання щодо звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням суд враховує, що обвинуваченому угодою визначено покарання у виді позбавлення волі строком 5 років, кримінальне правопорушення за яким притягується обвинувачений до відповідальності класифікується як тяжкий злочин, щиро розкаявся у вчиненому, суд приходить до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, та звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.

Відповідно до статті 76 КК України на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням суд покладає обов`язки. На переконання суду на ОСОБА_4 необхідно покласти наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації .

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
Підстав, передбачених частиною 2 статті 177 КПК України для застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу, судом не встановлено.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Речові докази у справі відсутні.

Судові витрати відсутні.

З урахуванням викладеного та керуючись ст. ст. 100, 124, ст. ст. 314, 373, 374, 468, 469, 470, 472, 473, 474, 475 КПК України, ст. 12, ст. 75, 76, ч.4 ст. 407 КК України, суд -

У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про визнання винуватості, яка укладена 24 грудня 2021 року між прокурором військової прокуратури Білоцерківського гарнізону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника - адвоката ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні № 0000097, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 жовтня 2018 року відносно ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Цмівка Шепетівського району Хмельницької області, громадянина України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , з середньою спеціальною освітою, колишнього військовослужбовця військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , солдата, не одруженого, не судимого, РНОКПП: НОМЕР_2 , винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною 4 статті 407 КК України та призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі статті 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 3 (три) роки не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі частини 1, пункту 2 частини 3 статті 76 КК України, покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питання пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 не обирався.

Цивільний позов не заявлено.

Речові докази відсутні.

Судові витрати не заявлені.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Вирок суду на підставі угоди між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Рокитнянський районний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення з підстав, передбачених частиною 4 статті 394 КПК України:

-обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав призначення судом покарання суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди, ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання, невиконання судом вимог, встановлених частинами 4, 6, 7 статті 474 КПК України, у тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди, затвердження судом угоди у провадженні, в якому угода не може бути укладена.

Оскарження вироку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини не допускається.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Головуюча суддя Олена ЧОРНЕНЬКА