УХВАЛА
02 вересня 2021 року
м. Київ
справа №311/230/20
провадження №51-2533 ск 21
Колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:
головуючої ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

вивчила касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Василівського районного суду Запорізької області від 09 жовтня

2020 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 25 березня 2021 року і
встановила:
Засуджений ОСОБА_4 звернувся до Верховного Судуз касаційною скаргою на вищевказані судові рішення.
Ухвалою Верховного Суду від 25 травня 2021 року касаційну скаргу засудженого було залишено без руху, оскільки вона не відповідала вимогам ст. 427 КПК України, та надано скаржнику п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків скарги.
Зокрема серед недоліків було вказано на те, що скаржник має у своїй касаційній скарзі обґрунтувати свої вимоги із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення. В обґрунтуванні обов`язково слід навести мотиви, чому особа вважає рішення незаконним, тобто в чому полягає неправильність застосування норм матеріального та/або процесуального права.
Також суд, згідно з приписом ст. 20 КПК України, роз`яснив засудженому його право на кваліфіковану правову допомогу.
Відповідно до наявної у матеріалах провадження розписки засудженого, копію указаної вище ухвали Верховного Суду він отримав 13 серпня 2021 року.
У межах визначеного судом строку засуджений повторно звернувся до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою. Однак, як видно зі змісту цієї скарги, вказані в ухвалі суду недоліки не усунув.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. При вирішенні питання про наявність зазначених у ч. 1 ст. 438 КПК України підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412 - 414 КПК України.
Посилаючись на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені у ст. 438 КПК України, що є підставою для його зміни чи скасування, а також належним чином обґрунтувати свої доводи. У поданій скарзі ОСОБА_4 не вказує на конкретні порушення закону, передбачені у ст. 438 КПК України, що є підставою для зміни чи скасування оскарженого судового рішення, та належним чином не обґрунтовує свої доводи.
Крім цього, згідно з п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК України, у касаційній скарзі зазначаються вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції. Ці вимоги мають узгоджуватись з повноваженнями суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги, передбаченими ст. 436 КПК України.
Однак, засудженим ні в первинній, ні в уточненій касаційній скарзі не зазначені конкретні вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалась з положеннями ст. 436 КПК України.
Таким чином, засуджений недоліки касаційної скарги не усунув, а тому відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України її потрібно повернути.
Ураховуючи викладене та керуючись ст. 429 КПК України, колегія суддів

постановила:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Василівського районного суду Запорізької області від 09 жовтня 2020 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 25 березня 2021 року разом з усіма доданими до неї матеріалами повернути особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3