Провадження № 11-сс/4820/653/21
Категорія: ухвала слідчого судді Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,
слідчого ОСОБА_6 ,
прокурора ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
підозрюваного ОСОБА_9

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому в режимі відеоконференцзв`язку кримінальне провадження №0000058, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.02.2021, за апеляційною скаргою ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08 жовтня 2021 року про арешт майна,
в с т а н о в и л а :
Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08 жовтня 2021 року, клопотання слідчого ВРЗЗС СУ ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_6 задоволено та накладено арешт з тимчасовим позбавленням права на відчуження та розпорядження на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , що належить підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, 2 ст.307 КК України, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.
07.10.2021 року ВРЗЗС СУ ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_6 , за погодженням із прокурором відділу Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_7 , звернувся до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з клопотанням про накладення арешту на майно, а саме на частини квартири АДРЕСА_1 .
Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що стороною кримінального провадження доведено наявність підстав для накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_9 , оскільки додано докази, що 1/2 частини квартири належить ОСОБА_9 , так як останній набув статусу підозрюваного, оскільки 23.09.2021 року йому оголошено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, 2 ст.307 КК України та санкція ч.2 ст.307 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна, а тому арешт цього майна необхідний з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.
В апеляційній скарзі, як видно з її змісту, ОСОБА_9 просить ухвалу слідчого судді скасувати та ухвали нове рішення, яким у задоволенні клопотання про арешт майна відмовити. Вважає, що ухвала слідчого судді прийнята з порушенням норм кримінального процесуального законодавства України та фактичним обставинам справи. Вказує, що рішенням суду накладено арешт на майно, яке йому не належить, оскільки власність 1/2 квартири перейшла у власність його матері ОСОБА_10 , 1963 року народження.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення ОСОБА_9 , та захисника, які підтримували подану апеляційну скаргу, думку прокурора та слідчого, які не заперечували проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно з приписами ч.ч.2,5 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, у тому числі, конфіскації майна як виду покарання і накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого або засудженого, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна.
Застосовуючи заходи забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен був діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод і законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного і обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен був врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Апеляційний суд доходить висновку, що слідчим суддею не в повній мірі дотримано вказаних вимог закону.
Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, ВРЗЗС СУ ГУНП в Хмельницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000058, відомості про які 04.02.2021 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1,2 ст. 307 КК України.
23 вересня 2021 року ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ч.2 ст.307 КК України.
Згідно із приписами ст.ст.7, 16 КПК України, загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Положеннями ч.1 ст.59 КК України передбачено, що покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого.
Накладаючи арешт на нерухоме майно, зазначене у клопотанні, слідчим суддею не було враховано те, що власником майна, щодо якого ставиться питання арешту на частину квартири АДРЕСА_1 - є не підозрюваний ОСОБА_9 , а інша особа ОСОБА_10 .
Так, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №272566586 від 31.08.2021 року ОСОБА_9 на праві приватної спільної часткової власності належала частка квартири АДРЕСА_1 .
Однак, запис про право власності в Реєстрі прав на нерухоме майно погашено 10.10.2019 року 14:09:20 в зв`язку відчуженням (а.с.23-24).
З 10.10.2019 року о 13:42:14 на підставі договору дарування, серія та номер 8985, 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 належить ОСОБА_10 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 (а.с.26-28).
Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає за необхідне ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання про накладення арешту на майно.
Керуючись ст.ст. 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу ОСОБА_9 задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08 жовтня 2021 року скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання слідчого ВРЗЗС СУ ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_6 про накладення арешту з тимчасовим позбавленням права на відчуження та розпорядження на частину квартири АДРЕСА_1 , з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, - відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді