ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №: 629/5793/21 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №: 11-кп/818/957/22 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: ст. 307 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 січня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченої ОСОБА_7 та її захисника ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою обвинуваченої та її захисника на вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 12 11 2021 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вказаним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Лозова Харківської області, громадянку України, без освіти, офіційно непрацюючу, раніше не судиму, мешкаючу без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , -

визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст. 306 КК України з призначенням покарання:
за ч.1 ст. 307 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі;
за ч.2 ст. 307 КК України у виді 6 (шести) років позбавлення волі з конфіскацією майна.
На підставі ч.1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено покарання ОСОБА_7 у виді 6 (шести) років позбавлення волі з конфіскацією майна.

До вступу вироку в законну силу, обвинуваченій ОСОБА_7 залишено раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор».
Строк відбування покарання обвинуваченій ОСОБА_7 ухвалено обчислювати з моменту взяття її під варту, тобто з 26 серпня 2021 року.

Долю речових доказів та процесуальних витрат вирішено відповідно до ст.ст. 100, 126 КПК України.
Вказаним вироком встановлено, що ОСОБА_7 у невстановлений судовим розглядом час, за невстановлених судовим розглядом обставин, придбала наркотичний засіб метадон, з метою подальшого його незаконного збуту іншим особам.
22 березня 2021 року о 12-45 годині, ОСОБА_7 перебувала в приміщенні 1-го під`їзду, буд. АДРЕСА_2 , де незаконно зберігала при собі вказаний наркотичний засіб, маючи прямий умисел на його незаконний збут.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , діючи з метою збуту наркотичного засобу метадону, на вищевказаному місці, о 12-47 годині зустрілася із ОСОБА_9 , який здійснював оперативну закупку наркотичного засобу метадону. Продовжуючи реалізацію злочинного умислу, ОСОБА_7 отримала від ОСОБА_9 400 гривень за наркотичний засіб та передала ОСОБА_9 фрагмент полімерного пакету з білою порошкоподібною речовиною всередині, яка є наркотичним засобом метадоном, масою 0,1061 грам.
Таким чином, ОСОБА_7 за 400 гривень продала ОСОБА_9 , тобто незаконно збула, наркотичний засіб метадон, маса якого, у перерахунку на суху речовину становить 0,1062 грам.
Крім цього, ОСОБА_7 , в невстановлений судовим розглядом час, за невстановлених судовим розглядом обставин, придбала наркотичний засіб метадон з метою подальшого його незаконного збуту іншим особам.
19 квітня 2021 року, близько 11-00 годині, ОСОБА_7 прийшла на відкриту ділянку місцевості, розташовану в ГБК №12 в м. Лозова Харківської області, незаконно зберігаючи при собі вказаний наркотичний засіб, маючи прямий умисел на його незаконний збут.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 залишила під цеглою поряд гаражу № 23А в ГБК 12 в м. Лозова Харківської області «закладку», а саме пакунок синього кольору, з кристалічною речовиною, яка згідно висновку експерта №СЕ-19/121-21/9006 НЗПРАП містить у своєму складі наркотичний засіб метадон, масою в перерахунку на масу речовини 0,3251 грам, з метою його подальшого збуту іншим особам.
Далі, 19 квітня 2021 року, близько 11-00 годині, ОСОБА_7 прийшла на відкриту ділянку місцевості, розташовану в ГБК №12 в м. Лозова Харківської області, незаконно зберігаючи при собі вказаний наркотичний засіб, маючи прямий умисел на його незаконний збут.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , діючи повторно, залишила під стрічкою вітряної труби гаражу № НОМЕР_1 в ГБК 12 в м. Лозова Харківської області «закладку», а саме пакунок синього кольору, з кристалічною речовиною, яка згідно висновку експерта №СЕ-19/121-21/9006 НЗПРАП містить у своєму складі наркотичний засіб метадон, масою в перерахунку на масу речовини 0,3069 грам, з метою його подальшого збуту іншим особам.
Крім того, 19 квітня 2021 року, близько 11-00 годині, ОСОБА_7 прийшла на відкриту ділянку місцевості, розташовану в ГБК №12 в м. Лозова Харківської області, незаконно зберігаючи при собі вказаний наркотичний засіб, маючи прямий умисел на його незаконний збут.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , діючи повторно, залишила в стовбурі дерева на відстані 1 м від землі, неподалік гаражу № НОМЕР_2 в ГБК 12 в м. Лозова Харківської області «закладку», а саме згорток фольги, в якому знаходиться пакунок синього кольору з кристалічною речовиною, яка згідно висновку експерта №СЕ-19/121-21/9006 НЗПРАП містить у своєму складі наркотичний засіб метадон, масою в перерахунку на масу речовини 0,0899 грам, з метою його подальшого збуту іншим особам.
Далі, 19 квітня 2021 року, близько 11-00 годині, ОСОБА_7 прийшла на відкриту ділянку місцевості, розташовану в ГБК №12 в м. Лозова Харківської області, незаконно зберігаючи при собі вказаний наркотичний засіб, маючи прямий умисел на його незаконний збут.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , діючи повторно, залишила між стовбурами дерев, які розташовані з лівого блоку гаражу № НОМЕР_2 в ГБК 12 в м. Лозова Харківської області «закладку», а саме пакунок синього кольору з кристалічною речовиною, яка згідно висновку експерта №СЕ-19/121-21/9006 НЗПРАП містить у своєму складі наркотичний засіб метадон, масою в перерахунку на масу речовини 0,0934 грам, з метою його подальшого збуту іншим особам.
Крім того, 19 квітня 2021 року, близько 11-00 годині, ОСОБА_7 прийшла на відкриту ділянку місцевості, розташовану в ГБК №12 в м. Лозова Харківської області, незаконно зберігаючи при собі вказаний наркотичний засіб, маючи прямий умисел на його незаконний збут.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , діючи повторно, залишила на електрощитовій позаду гаражу № НОМЕР_1 в ГБК 12 в м. Лозова Харківської області «закладку», а саме згорток фольги, в якому знаходиться пакунок зеленого кольору з кристалічною речовиною, яка згідно висновку експерта №СЕ-19/121-21/9006 НЗПРАП містить у своєму складі наркотичний засіб метадон, масою в перерахунку на масу речовини 0,1114 грам, з метою його подальшого збуту іншим особам.
Дії ОСОБА_7 кваліфіковано судом першої інстанції за ч.1 ст. 307 КК України, як незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів та за ч.2 ст. 307 КК України, як незаконне придбання та зберігання з метою збуту наркотичних засобів, вчинені повторно.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали.
Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, захисник обвинуваченої ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на надмірну суворість призначеного ОСОБА_7 покарання, просила про зміну вироку в частині призначеного покарання та про призначення обвинуваченій покарання відповідно до вимог ст. 69 КК України нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч.2 ст. 307 КК України у виді 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна та на підставі ст. 75 КК України просила про звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з визначенням іспитового строку.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник зазначила, що суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_7 покарання, не врахував таку обставину, яка пом`якшує покарання останньої, як активне сприяння розкриттю злочину, що у сукупності із такою пом`якшуючою обставиною як щире каяття може скласти передумови для застосування при призначенні обвинуваченій покарання положення ст. 69 КК України.

Крім того, просить у достатній мірі врахувати обставини, які характеризують особистість обвинуваченої, а саме те, що вона раніше не судима, до адміністративної відповідальності не притягалася, без освіти, офіційно не працевлаштована, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Вказаний вирок оскаржила і сама обвинувачена, яка, в свою чергу, просила про пом`якшення покарання зі звільненням від його відбування на підставі ст. 75 КК України. Доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 є аналогічними доводам апеляційної скарги її захисника.

Позиції учасників апеляційного провадження.

В судовому засіданні апеляційного суду обвинувачена ОСОБА_7 та її захисник ОСОБА_8 підтримали доводи апеляційних скарг та просили про їх задоволення.

Прокурор не вбачала підстав для задоволення апеляційних скарг обвинуваченої та її захисника, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченої та її захисника, думку прокурора, перевіривши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченої та її захисника задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Оскільки висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень та фактичні обставини їх вчинення в апеляційних скаргах не оспорюються, то відповідно до вимог ст.404 КПК України, вирок в цій частині судом апеляційної інстанції не переглядається.

Що стосується апеляційних доводів щодо суворості призначеного ОСОБА_7 покарання, то відповідно до вимог ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 21 серпня 2019 року у справі № 682/956/17 вказала про те, що визначені у ст.65 КК загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Суд індивідуалізує покарання, необхідне і достатнє для виправлення засуджених, а також для запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину та особі правопорушника випливає зі статті 61 Конституції України, відповідно до якої юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а також з принципу правової держави, з суті конституційних прав та свобод людини і громадянина.

Відповідно до статті 414 КПК України невідповідним тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання , яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанцій, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини КК, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Як вбачається із змісту вироку, призначаючи обвинуваченій ОСОБА_7 покарання, суд врахував ступінь тяжкості та ступінь суспільної небезпеки вчинених нею кримінальних правопорушень, особу ОСОБА_7 , яка раніше не судима, не має освіти, офіційно не працевлаштована, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, не має місця реєстрації.

При цьому, обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченої, відповідно до ст. 66 КК України суд визнав щире каяття.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченої відповідно до вимог ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Навівши зазначені обставини суд визначив обвинуваченій саме такий строк покарання в межах санкцій статей.

Таке покарання, на думку колегії суддів є необхідним для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень. При цьому, слід звернути увагу на те, що призначені обвинуваченій ОСОБА_7 покарання є мінімальними, що передбачені санкціями інкримінованих їй статей.

Тому, підстав вважати призначене покарання вочевидь несправедливим, колегія суддів не знаходить.

Надаючи оцінку твердженню захисника обвинуваченої щодо безпідставного неврахування судом першої інстанції такої пом`якшуючої обставини, як активне сприяння ОСОБА_7 розкриттю злочину, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Так, активне сприяння розкриттю злочину припускає надання особою органам досудового розслідування будь якої допомоги у встановленні невідомих їм обставин справи.

З обвинувального акту вбачається, що орган досудового розслідування за кримінальними правопорушеннями, передбаченими ч.1 та ч.2 ст. 307 КК України, вчиненими ОСОБА_7 22 03 2021 року та 19 04 2021 року не визнав обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченої - активне сприяння розкриттю злочину, що свідчить про те, що ОСОБА_7 не надавала органам досудового розслідування будь - якої допомоги у встановленні невідомих їм обставин справи.

Водночас слід зазначити, що в апеляційній скарзі захисник не зазначила, які саме дії обвинуваченої слід розцінити як активне сприяння розкриттю злочину.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що у діях ОСОБА_7 відсутні ознаки активного сприяння розкриттю злочинів, передбачених ч.ч. 1,2 ст. 307 КК України, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги захисника щодо необхідності визнання таких обставини, пом`якшуючими при призначенні обвинуваченій покарання є необґрунтованими та позбавленими правових підстав.

В своїй апеляційній скарзі як обвинувачена так і захисник, як на підстави пом`якшення покарання посилаються також на відсутність у ОСОБА_7 судимостей та не перебування на обліках у лікарів нарколога та психіатра, проте, колегія суддів наголошує, що дані факти самі по собі, за відсутності інших суттєвих обставин, не є тими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчинених обвинуваченою умисних тяжких злочинів та не можуть слугувати безумовними підставами для пом`якшення обвинуваченій покарання із застосуванням статті 69 КК України, враховуючи, що призначені покарання є мінімальними, що передбачені санкціями інкримінованих обвинуваченій статей.

Аналогічний принцип застосування положень ст.69 КК України викладений і в постанові Верховного Суду від 14.06.2018 року по справі № 686/16363/16-к.

Не можна, на думку колегії суддів, вважати безумовною підставою для пом`якшення обвинуваченій покарання наявність у неї малолітньої дитини, оскільки, даний факт не підтверджений жодним доказом і як зазначила сама обвинувачена, свідоцтво про народження її дитини знаходиться у матері обвинуваченої, що, в свою чергу може свідчити про те, що ОСОБА_7 не бере участь у вихованні та утриманні дитини.

Усі інші доводи апеляційних скарг не можуть бути прийняті до уваги, оскільки як свідчить оскаржуваний вирок, зазначені обставини були враховані судом першої інстанції, на підставі чого зроблено обґрунтований висновок про те, що лише такий вид покарання, як позбавлення волі в межах санкції інкримінованих обвинуваченій статей, у даному випадку буде дієвим для досягнення такої мети як виправлення обвинуваченої.

Таким чином, ґрунтуючись на принципах призначення покарання, визначених положеннями КПК України, приймаючи до уваги дані про особу обвинуваченої ОСОБА_7 та ступінь тяжкості вчинених нею кримінальних правопорушень, колегія суддів приходить до висновку, що призначене судом першої інстанції обвинуваченій ОСОБА_7 покарання в повній мірі є справедливим, достатнім та необхідним для її виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто таке покарання повністю відповідає меті його призначення та направлене на досягнення позитивних змін в особистості обвинуваченої.

З огляду на викладене, істотних порушень кримінального процесуального законодавства, які ставили б під сумнів законність судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дотримався практики Європейського суду з прав людини відповідно до якої, складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним (справа «Скополла проти Італії» від 17.09.2009 року). Для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не ставити особистий і надмірний тягар для особи (справа «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008 року).

Колегія суддів не вбачає порушення судом першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченій принципу індивідуалізації, пропорційності і справедливості покарання.

З урахуванням викладеного, підстав для зміни вироку та призначення обвинуваченій більш м`якого покарання, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 12 11 2021 року по справі щодо обвинуваченої ОСОБА_7 , - залишити без змін.

Апеляційну скаргу обвинуваченої та її захисника, - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на дане судове рішення, в порядку ч.1 ст.424 КПК України, може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді

___________ ____________ ___________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4