Комінтернівський районний суд м.Харкова
Номер провадження 1-кп/641/53/2021 Справа № 646/1098/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2021 року

Комінтернівський районний суд м. Харкова в складі колегії суддів:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
за участі сторін кримінального провадження:
прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,
потерпілого ОСОБА_13
перекладача ОСОБА_14 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_15 ,
обвинуваченого ОСОБА_16 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження, відомості про кримінальне правопорушення в якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003148 від 23.12.2016 року за обвинуваченням ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого , на утриманні неповнолітніх дітей не має, інвалідностей не має, не працюючого, зареєстрований за адресою: м. Харків, раніше судимого:
1) 13.04.2000 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч.1 ст. 206 КК України (в ред.1960 року) до1 року позбавлення волі, із застосуванням ст. 46-1 КК України (в ред. 1960 року) з відстрочкою виконання вироку на 1 рік;
2) 17.11.2000 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч.3 ст. 81 КК України (в ред.1960 року), із застосуванням ст. 43 КК України (в ред. 1960 року) до 4 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
3)18.07.2007 року Деснянським районним судом м. Києва за ч.2 ст.393, ст.198, ч.3 ст.185, ч.2 ст.186 КК України до 8 років позбавлення волі із конфіскацією майна; 26.03.2014 року звільнений по відбуттю строку покарання
- у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.357, кримінального правопорушення ( злочину), передбаченого ч.3 ст.187 КК України
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вступивши у злочинну змову з раніше знайомою йому особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження та іншою особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження та, заздалегідь розподіливши між собою ролі та обов`язки, діючи умисно, з корисливим мотивом, з метою незаконного спільного збагачення, а саме заволодіння коштами третіх осіб, склали спільний план вчинення розбійного нападу відносно ОСОБА_13 .

Так, 22.12.2016 року близько 21:00 годин, ОСОБА_16 , діючи у групі за попередньою змовою з раніше знайомою особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження та іншою особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, маючи єдиний спільний умисел, спрямований на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, з проникненням до житла, умисно, з корисливих мотивів, спрямованих на незаконне спільне збагачення, прибув разом із іншою особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, на автомобілі «ШевролеАвео» д.н. НОМЕР_1 , до буд. АДРЕСА_1 та пройшли до вхідних дверей квартири АДРЕСА_2 , де мешкає раніше невідомий йому ОСОБА_13 , до приміщення якої їх згідно раніше досягнутої домовленості, повинна була впустити особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, яка в той час перебувала за вказаним місцем мешкання ОСОБА_13 , проте вхідні двері їм відкрив сам потерпілий.

Після цього, ОСОБА_16 разом з іншою особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, проникли до квартири через відкриті потерпілим двері, увійшли до коридору вказаної вище квартири, та інша особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження нанесла три удари кулаками правої та лівої рук в область лівої щоки, верхньої губи потерпілого, що не є небезпечними для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, після чого останній упав на спину, а особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження дістала пневматичний пістолет з номером НОМЕР_2 калібру 4,5 мм (ВВСІL).

У подальшому, інша особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, діючи умисно, з прямим умислом, направленим на заволодіння чужим майном, з корисним мотивом та метою, погрожуючи застосуванням до потерпілого пневматичного пістолету з номером НОМЕР_2 калібру 4,5 мм (ВВСІL) з метою подолання волі потерпілого до опору, запитала потерпілого ОСОБА_13 , про його відносини з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження та її подругою, створюючи у потерпілого уявну думку, що він контактує з неповнолітніми, після чого, інша особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження разом із ОСОБА_16 вивели потерпілого ОСОБА_13 до спальної кімнати вищевказаної квартири, де наказали передати їм грошові кошти та інші наявні у потерпілого матеріальні цінності.

На виконання незаконних вимог особи, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, та ОСОБА_16 , що супроводжувалися погрозою застосування насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, ОСОБА_13 усвідомлюючи реальну загрозу для свого здоров`я чи життя, передав наявні у нього грошові кошти у розмірі 500 гривень.

В подальшому реалізуючи спільний злочинний умисел, направлений на заволодіння майном ОСОБА_13 , ОСОБА_16 помістив потерпілого до кімнати туалету та зачинив двері, наказавши не залишати зазначене місце. Після чого, ОСОБА_16 , інша особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження та особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, яка перебувала у коридорному приміщенні, прослідували до кімнати та почали збирати наявні у помешканні потерпілого речі, а саме: телевізор ТМ «Finlux 32Fly R274» s/n 748 з пультом, вартістю згідно з висновком товарознавчої експертизи 4236,97 грн., мобільний телефон ТМ «HUAWEI Y6 Pro» imei1 НОМЕР_3 , imei2 НОМЕР_4 вартістю згідно з висновком експертизи 3278,70 грн., ноутбук HP G62, вартість якого згідно з висновком експертизи не вдалось визначити, комп`ютер ТМ «APRIORI Individual *0008*» вартістю згідно з висновком експертизи 10288,80 грн., безпровідну клавіатуру ТМ «Gigamaxplus» MODEL No.:V-K12C, вартість якої, згідно з висновком експертизи визначити не вдалось, які належали потерпілому та становили для нього матеріальну цінність. Зазначені речі ОСОБА_16 , особи, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження помістили до салону автомобіля «Шевроле Авео», д.н. НОМЕР_1 , після чого залишили потерпілого зачиненим за місцем мешкання.

Досягши своєї спільної злочинної мети, ОСОБА_16 , та особи, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження з місця скоєння кримінального правопорушення зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинили ОСОБА_13 майнову шкоду на загальну суму 18304,47 гривень.

Крім того, 22.12.2016 року близько 21:00 години ОСОБА_16 , діючи у групі за попередньою змовою з раніше знайомою йому особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження та іншою особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, маючи єдиний спільний умисел, спрямований на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, з проникненням до житла, перебували у квартирі АДРЕСА_3 , де мешкає раніше невідомий йому ОСОБА_13 . Під час скоєння розбійного нападу на потерпілого ОСОБА_13 побачили в останнього платіжну банківську карту ПАТ КБ «Приватбанк», яка є офіційним документом та засобом доступу (ключем) до банківського рахунку (платіжним інструментом) і використовується для ініціювання переказу та зняття готівки з особистого рахунку. В цей час у ОСОБА_16 та осіб, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, виник протиправний умисел на викрадення офіційного документу, а саме вказаної пластикової банківської картки. У подальшому ОСОБА_16 , та особи, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на викрадення офіційного документу, діючи спільно, з єдиним спільним умислом, протиправно, з корисливих мотивів, шляхом розбою, застосовуючи зброю, наказали потерпілому віддати вказану банківську картку. На виконання незаконних вимог нападників ОСОБА_13 усвідомлюючи реальну загрозу до свого здоров`я та життя, передав наявну у нього банківську картку ПАТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_5 , яка є засобом доступу до банківського рахунку (платіжним інструментом) та використовувалась потерпілим, при цьому повідомивши пін-код до неї. Після чого ОСОБА_16 , та особи, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження шляхом розбою викрали банківську картку ПАТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_5 та з місця скоєння кримінального правопорушення зникли, розпорядившись викраденим документом на власний розсуд.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_16 на початку судового розгляду свою вину не визнав але в подальшому свою вину в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях визнав повністю та пояснив, що він разом з ОСОБА_17 та ОСОБА_18 вступив у змову, розробили план та 22.12.2016 року близько 21 години прибув разом ОСОБА_17 , на автомобілі «ШевролеАвео» д.н. НОМЕР_1 , до буд. АДРЕСА_1 та пройшли до вхідних дверей квартири АДРЕСА_2 , де мешкає раніше невідомий йому ОСОБА_13 , до приміщення якої їх, згідно раніше досягнутої домовленості, повинна була впустити ОСОБА_18 , яка в той час перебувала за вказаним місцем мешкання ОСОБА_13 , вхідні двері їм відкрив сам потерпілий. Далі, ОСОБА_16 разом з ОСОБА_17 , зайшли до квартири через відкриті потерпілим двері, увійшли до коридору вказаної вище квартири, де ОСОБА_17 наніс три удари кулаками правої та лівої рук в область лівої щоки, верхньої губи потерпілого, після чого останній упав на спину, а ОСОБА_17 дістав пневматичний пістолет та погрожуючи його застосуванням, запитав потерпілого ОСОБА_13 , про його відносини з ОСОБА_18 та її подругою, посилаючись на те, що вони неповнолітні та зазначив, що про вказаний факт повідомить органам поліції . Після чого ОСОБА_17 разом із ОСОБА_16 вивели потерпілого ОСОБА_13 до спальної кімнати його квартири, де наказали передати їм грошові кошти та платіжну банківську карту ПАТ КБ «Приватбанк. На виконання погроз, потерпілий передав їм наявні у нього грошові кошти у розмірі 500 гривень та платіжну банківську карту ПАТ КБ «Приватбанк. Далі ОСОБА_16 помістив потерпілого до кімнати туалету, зачинив двері, наказав не залишати зазначене місце. Після чого, ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , зайшли до кімнати та почали збирати наявні у помешканні потерпілого речі, а саме: телевізор з пультом., мобільний телефон, ноутбук, комп`ютер, безпровідну клавіатуру Зазначені речі ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , помістили до салону автомобіля «Шевроле Авео», та поїхали, залишивши потерпілого зачиненим у кімнаті туалету.. Вказав, що в скоєному розкаявся.
Даючи оцінку показанням ОСОБА_16 суд визнає їх правдивими і достовірними, оскільки вони послідовні, об`єктивно і досить повно відображають обстановку і обставини скоєних обвинуваченим кримінальних правопорушень , пояснюють мотив скоєного, підстав для самообмови судом не встановлено, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінальних правопорушень, добровільності та істинності його позиції.
Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_13 пояснив, що 22.12.2016 року він запропонував ОСОБА_18 зустрітися у нього вдома, спочатку пропонував зустрітися в кафе, але ОСОБА_18 наполягала на зустрічі у нього вдома. До нього додому прийшли дві дівчини, яким було близько 20 років, серед яких була ОСОБА_18 , ходили по квартирі. Коли дівчата вирішили вийти на вулицю за сигаретами та потерпілий запропонував їм піти разом з ними і коли він відчинив вхідні двері, то за дверима стояв високий на зріст чоловік, спортивної статури, який вдарив його по обличчю. Від удару потерпілий впав. Після чого, чоловік продовжив його бити та гучно кричати. Коли потерпілий впав, з`явився ще один чоловік, відкіля він не знає. Двоє чоловіків підхопили його та відтягли в іншу кімнату це були ОСОБА_19 та ОСОБА_16 .. Після цього ОСОБА_19 дістав чорний пневматичний пістолет і почав направляти йому в голову, а ОСОБА_16 знімав все це на камеру. Спитали його скільки він має грошей, почали погрожувати, що вб`ють, повідомили, що дівчата, які до нього прийшли, є неповнолітніми, а вони батьки цих дівчат. Вимагали віддати їм всі гроші, що у нього були та банківську карту, почали його обшукувати. Знайшли грошові кошти, банківську картку, мобільний телефон. Далі ОСОБА_17 передав пістолет ОСОБА_16 та штовхнув потерпілого до ванної кімнати. Коли він знаходився у ванній кімнаті, то ОСОБА_16 почав йому погрожувати, якщо потерпілий відкриє двері, той його вб`є, на ці погрози останній боявся за своє життя. Коли знаходився в ванній кімнати, бачив, в кімнаті що дівчата разом з ОСОБА_16 та ОСОБА_19 збирали його речі, забрали ключі від квартири, зачинили вхідні двері, повідомили, що ще повернуться. Після того, як вони пішли, він кричав з вікна про допомогу, але йому ніхто не допоміг. Після чого, він зламав двері в квартирі і пішов до поліції. В подальшому, у судові засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі.
Враховуючи, що обвинувачений не оспорює фактичні обставини справи та судом встановлено, що він вірно розуміє ці обставини, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, вислухавши думку учасників судового процесу та роз`яснивши їм правові наслідки застосування ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006, при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Згідно ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
Відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та допустимих відомостях, визнаних доказами, або відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, критерієм доведення винуватості особи у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення є те, що саме прокурор має довести вину обвинуваченого поза межами розумного сумніву, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд має бути переконаний поза межами розумного сумніву, що кожен із суттєвих елементів інкримінованого особі кримінального правопорушення є доведеним (справа Дж. Мюрей проти Сполученого Королівства).
З урахуванням викладеного, розглянувши кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, дотримуючись принципу змагальності сторін та свободі в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_16 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження і дії обвинуваченого слід кваліфікувати за ч.1 ст.357 КК України як кримінальне правопорушення (проступок), а саме викрадення офіційного документу, вчинене з корисливих мотивів, крім того дії обвинуваченого слід кваліфікувати за ч.3 ст.187 КК України як кримінальне правопорушення (злочин), а саме напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням до житла.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_16 , згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_16 , згідно зі ст. 66 КК України, слід визнати рецидив злочинів.
Відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України та п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.
Таким чином, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_16 , суд враховує ступінь тяжкості, характер та суспільну небезпеку вчиненого злочину та обставини його вчинення, зухвалий характер дій обвинуваченого, обстановку та спосіб вчинення злочину, відсутність обставин, які пом`якшують покарання, наявність обтяжуючої покарання обставини, ставлення обвинуваченого ОСОБА_16 до скоєного та його поведінку після вчинення злочину, дані про особу обвинуваченого, який не працює, раніше судимий, має не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, також суд враховує позицію прокурора, яка просила призначити покарання за ч.3 ст.187 КК України у вигляді 11 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Крім того, суд враховує, що відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення (злочин), вчинений ОСОБА_16 за ч. 3 ст. 187 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, в зв`язку з чим, суд дійшов висновку про призначення ОСОБА_16 покарання за ч.3 ст.187 КК України у вигляді позбавлення волі з конфіскацією майна.
На думку суду саме таке покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.
Таке покарання за глибоким переконанням суду буде обґрунтованим і необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним інших кримінальних правопорушень.

Крім того, відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 357 КК України є кримінальним проступком.
Відповідно до п.2 ч.1 статті 49 КК України встановлено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання у виді обмеження волі.

За вчинення кримінального правопорушення(проступку), передбаченого ч.1 ст.357 КК України передбачено покарання у вигляді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеження волі на строк до трьох років.

Як встановлено судом, кримінальне правопорушення (проступок), передбачений ч.1 ст. 357 КК України вчинений ОСОБА_16 , 22 грудня 2016 року, таким чином три роки з дня вчинення кримінального правопорушення (проступку),передбаченого ч.1 ст.357 КК України сплило 22 грудня 2019 року.
Перебіг строків давності притягнення ОСОБА_16 до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення (проступку) передбаченого ч.1 ст.357 КК України не зупинявся та не переривався, що підтверджується дослідженими під час судового розгляду матеріалами кримінального провадження.
Відповідно до ч. 5 ст. 74 КК України, особа може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу.
З наведеного вище випливає, що на час ухвалення вироку у справі відносно ОСОБА_16 закінчився строк давності притягнення до кримінальної відповідальності останнього за ч.1 ст.357 КК України. З огляду на це суд вважає необхідним звільнити ОСОБА_16 від покарання за ч.1 ст. 357 КК України на підставі ч.5 ст. 74 КК України.

Початок строку відбування покарання рахувати з моменту затримання обвинуваченого ОСОБА_16 , тобто з 23 грудня 2016 року.
На підставі ч. 5 ст.72 КК України в редакції Закону України № 838-VIII, зарахувати ОСОБА_16 в строк призначеного покарання час перебування його під вартою у період з 23.12.2016 року по день набрання цим вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_16 у вигляді тримання під вартою - залишити без змін до набрання вироком законної сили.
Цивільний позов по справі відсутній.

Питання щодо арешту на майно, накладеного в рамках даного кримінального провадження, вирішується судом в порядку, передбаченому ст.174 КПК України, а саме скасуванню підлягає арешт, накладений у цьому кримінальному провадженні на майно ОСОБА_16 .
Долю речових доказів щодо майна ОСОБА_16 , суд вирішує в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

Питання щодо судових витрат та інших речових доказів буде вирішено при розгляді виділених матеріалів кримінальних проваджень за обвинуваченням ОСОБА_17 та ОСОБА_18 ..
Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_16 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України, кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України та призначити йому покарання
за ч.3 ст.187 КК України у виді ДЕСЯТИ років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.
за ч.1 ст. 357 КК України у виді ТРЬОХ років обмеження волі.
На підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України та ч. 5 ст. 74 КК України, звільнити ОСОБА_16 від відбування покарання, призначеного за ч. 1 ст. 357 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Початок строку відбування покарання рахувати з моменту затримання обвинуваченого ОСОБА_16 , тобто з 23 грудня 2016 року.
На підставі ч. 5 ст.72 КК України в редакції Закону України № 838-VIII, зарахувати ОСОБА_16 в строк призначеного покарання час перебування його під вартою у період з 23.12.2016 року по день набрання цим вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_16 у виді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили - залишити без змін.
Скасувати арешт, в частині майна, яке належить ОСОБА_16 накладений ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 27.12.2016 року, а саме на: годинник ТМ «Orient» на чорному ремені, чотки білого кольору, мобільний телефон ТМ «Nokia», imei НОМЕР_6 , зв`язку з ключами білого кольору у кількості 2 штук, магнітний ключ від під`їзду, кулькова ручка золотисто-срібного кольору,залізничний квиток «Київ-Харків» НОМЕР_7 на ім`я ОСОБА_20 , картка ломбарду «Скарбниця», грошові кошти у сумі 1170 грн.: п`ять купюр номіналом 200 грн.: ПГ9443198, КИ2237931, УЛ6063293,ТЖ5251144, УЕ1368589; одна купюра номіналом 100 грн.: ЗФ2764344; три купюри номіналом 20 грн.: МВ8903853, ТД1435467, ТЛ7289349; дві купюри номіналом 5 грн.: ТГ9077579, УБ4290879,сумку чорного кольору ТМ «Ostin».
Речові докази:
-годинник ТМ «Orient» на чорному ремені, чотки білого кольору, зв`язку з ключами білого кольору у кількості 2 штук, магнітний ключ від під`їзду, кулькова ручка золотисто-срібного кольору,залізничний квиток «Київ-Харків» НОМЕР_7 на ім`я ОСОБА_20 , картка ломбарду «Скарбниця», сумку чорного кольору ТМ «Ostin» - повернути ОСОБА_16 ;
-мобільний телефон ТМ «Nokia», imei НОМЕР_6 ; грошові кошти у сумі 1170 грн.: п`ять купюр номіналом 200 грн.: ПГ9443198, КИ2237931, УЛ6063293, ТЖ5251144, УЕ1368589; одна купюра номіналом 100 грн.: ЗФ2764344; три купюри номіналом 20 грн.: МВ8903853, ТД1435467, ТЛ7289349; дві купюри номіналом 5 грн.: ТГ9077579, УБ4290879-конфіскувати у власність держави.
Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Комінтернівський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.
Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Засудженому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення

Головуючий суддя - ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_3

Суддя ОСОБА_2