ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 486/390/20

Провадження № 1-кп/486/27/2021

30 вересня 2021 року м. Южноукраїнськ

Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнськ Миколаївської області кримінальне провадження, внесене 26 січня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000058, за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янськ Донецької області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не працюючого, проживаючого без реєстрації: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 08 липня 2008 року вироком Слов`янського міського суду Донецької області за ч. 1 ст. 187 КК України до 3 років позбавлення волі. 07 травня 2010 року звільнений з місць позбавлення волі на підставі постанови Дзержинського міського суду Донецької області від 29 квітня 2010 року, на підставі ст. 81 КК України умовно-достроково на 11 місяців та 11 днів;
- 28 грудня 2010 року вироком Слов`янського міського суду Донецької області за ч. 1 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна. 15 липня 2016 року звільнений з Калінківської ВК на підставі постанови Центрально-Городського міськрайонного суду м. Горлівки Донецької області від 07 липня 2016 року умовно достроково на 2 роки 2 місяці 30 днів;
- 30 вересня 2019 року вироком Южноукраїнського міського суду Миколаївської області за ч. 1 ст. 383 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 1 рік;
- 02 вересня 2021 року вироком Южноукраїнського міського суду Миколаївської області за ст. 390-1, ч. 1 ст. 357, ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України остаточно до 3 років 1 місяця позбавлення волі

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

за участю прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_8 ,
потерпілої ОСОБА_9 ,
представника потерпілої ОСОБА_10 ,

В С Т А Н О В И В:

25 січня 2020 року близько 10:00 години ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого мешкання, в квартирі АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово-виниклих неприязних відносин, в ході сварки зі своєю співмешканкою ОСОБА_9 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій і бажаючи настання наслідків у вигляді спричинення потерпілій тілесних ушкоджень, умисно наніс останній один удар кулаком правої руки в область обличчя. Також ОСОБА_4 , не припиняючи свої протиправні дії, навмисно наніс ОСОБА_9 пластиковим руків`ям предмету ззовні схожого на викрутку один удар по правому колінному суглобу потерпілої. Своїми протиправними діями заподіяв ОСОБА_9 легкі тілесні ушкодження у вигляді крововиливу в ділянці обличчя та правого колінного суглобу.
Своїми діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений вину у вчиненому кримінальному правопорушенні не визнав. Пояснив, що 25 січня 2020 року в ранковий час між ним і ОСОБА_9 відбулась сварка, спровокована останньою. В ході сварки вона накинулась на нього з кулаками, в свою чергу він її відштовхнув, однак не бив та вона впала. Потім ліг спати, прокинувся від крику на кухні, ОСОБА_9 кричала на сина. Він вийшов до зали, ОСОБА_9 зайшла за ним та знову почала кричати на нього нецензурною лайкою, намагалась кулаками вдарити по обличчю. Він взяв її за руки та відкинув, від чого потерпіла впала на ліжко з дерев`яними бильцями. Чи вдарилась ОСОБА_9 не знає. Потім він знову намагався спати та заснув. О 18-ій годині його розбудили працівники поліції. Зазначив, що в обличчя та викруткою по нозі ОСОБА_9 він не бив. Умислу штовхати ОСОБА_9 на ліжко не мав. Окрім нього та ОСОБА_9 в квартирі було двоє її малолітніх дітей 2-роки та 8-років. Додав, що у висновку судово-медичного експерта вказано ймовірне настання тілесних ушкоджень - може бути, а не факт. Також додав, що зі слів ОСОБА_9 її побиття відбулось приблизно о 10:30 годині, мати прийшла о 17:00 годині, тому, якби він дійсно спричинив потерпілій тілесні ушкодження, за весь цей час були б не почервоніння, а гематоми. Біопроби на алкоголь в нього не брали. Прилад Драгер на визначення стану сп`яніння він не дув. По приїзду працівники поліції запитали ОСОБА_11 ты трезвый, что произошло?». Зазначив, що ОСОБА_12 давав показання відносно нього під тиском матері ОСОБА_13 . Денис під час сварки був на кухні, грав в телефон та робив уроки, а потім пішов в іншу кімнату, де знаходився до приїзду поліції. Цивільний позов не визнав.
Вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому діяння знайшла своє підтвердження на підставі наступних доказів на підтвердження встановлених судом обставин.
Так потерпіла ОСОБА_9 суду пояснила, що обвинувачений ОСОБА_4 її співмешканець. 25 січня 2020 року обвинувачений пішов на роботу та повернувся у стані легкого алкогольного сп`яніння. Зазначена подія відбувалась в період часу з 10:00 до 15:00 16:00 години. ОСОБА_4 пред`являв їй претензії з надуманих підстав, ходив за нею з кімнати в кімнату та вимагав сексуальних відносин, ображав. Вона намагалась не спілкуватись з ним. В той час, як вони знаходились в приміщенні кухні, обвинувачений сидів на кріслі, а вона навпроти нього на стільці, ОСОБА_4 взяв з полиці викрутку та її руків`ям вдарив її в праву ногу. Зазначила, що удар викруткою бачив її малолітній син ОСОБА_14 . Весь цей час побиття супроводжувався лайкою, обвинувачений бив її в різні частини тіла, та коли вони перейшли до зали, в той час коли вона сиділа на ліжку, а ОСОБА_4 перед нею на колінах, кулаком лівої руки наніс їй удар в обличчя з правої сторони нижче ока. Від удару вона не падала. Про все, що сталось розповіла матері ОСОБА_15 та її чоловіку, вони й рекомендували звернутись до поліції. Їй було спричинено тілесні ушкодження - синець з правої сторони під оком і синець в області коліна від удару викрутки. Додала, що між нею та ОСОБА_4 постійно відбуваються конфлікти. Обвинувачений залякував тим, що забере у неї дітей. В реабілітаційному центрі була 2-3 рази, окрім того відносно ОСОБА_4 винесено заборону не наближатись до неї і дітей, оскільки через конфліктні ситуації між ними вона неодноразово зверталась до поліції. Цивільний позов підтримала. Зазначила, що внаслідок постійних образ і, як наслідок, побоювань за життя їй було спричинено моральну шкоду.
Свідок ОСОБА_15 суду пояснила, що потерпіла є її донькою. 25 січня 2020 року приблизно після 15:00 години вона приїхала з дачі, зайшла до квартири, побачила, що ОСОБА_9 вся трясеться, її обличчя побите. На запитання що з нею, відповіла, що побив ОСОБА_4 . Пройшовши до кімнати побачила, що ОСОБА_4 спить, вона наказала викликати поліцію. По приїзду працівників поліції її до квартири не впустили. На обличчі у ОСОБА_9 були почервоніння та шишка на вилиці, під оком припухлість, на нозі пошкодження, немов пробите, сказала, що це від викрутки. Від доньки дізналась, що обвинувачений бив її по голові, здається кулаком, по ребрам і по обличчю, та на кухні викруткою. Зазначила, що коли ОСОБА_4 перебував у стані алкогольного сп`яніння, часто ображав ОСОБА_9 та наносив їй тілесні ушкодження. Бувало вона йшла з дітьми в реабілітаційний центр. Того дня вона бачила на кухні їжу та спиртні напої.
Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні пояснив, що він та його сестра мешкають на одному поверсі з ОСОБА_9 25 січня 2020 року в вечірній час він пішов в гості до сестри та приблизно через 10 хвилин прийшли працівники поліції, якими їх було запрошено як понятих до квартири, в якій мешкає ОСОБА_9 . В зазначеній квартирі, окрім нього з сестрою, на той період були працівники поліції та потерпіла. Потерпіла ОСОБА_9 в їх присутності пояснила що між нею та ОСОБА_4 відбулась сварка. Потім було здійснено огляд квартири. Потерпіла майже весь час мовчала. Чи вилучались якісь речі, чи предмети не пам`ятає. Самої сварки не чув, оскільки стіни їх квартир не суміжні. Чи були на потерпілій сліди побоїв не пам`ятає, оскільки сплинуло багато часу. Щоб валялись в помешканні ОСОБА_9 викрутки чи ножі не бачив.
Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні в режимі відеоконференції пояснила, що вона проживає на одній сходинковій клітині разом із ОСОБА_9 , яка проживає в квартирі АДРЕСА_3 . Вона проживає в квартирі АДРЕСА_4 . На «Тетянин День» в 2020 році приблизно о 17:00 год. її разом із братом запросили пройти в квартиру АДРЕСА_3 бути понятими, щодо ситуації із ОСОБА_18 та ОСОБА_19 . ОСОБА_18 розповіла, що прийшов її чоловік в стані алкогольного сп`яніння, побив її, ображав, трималась за коліно, казала, що вдарив її викруткою в коліно, в око та по різним частинам тіла. Бачила у ОСОБА_18 припухлість була біля правої сторони ока, їй відомо, що були постійно конфлікти між ОСОБА_20 та ОСОБА_13 .
Малолітній свідок ОСОБА_21 , якого було допитано в судовому засіданні в присутності законного представника ОСОБА_15 та психолога ОСОБА_22 , в судовому засіданні пояснив, що бачив, як батько бив його матір на кухні, спочатку коли батько сидів на кріслі, а мати на табуретці вдарив її викруткою в область коліна, а потім вдарив матір під око в праву сторону кулаком.
Свідок ОСОБА_23 в судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою обвинуваченого та потерпілої. В січні 2020 року бачила потерпілу із синцем на обличчі і з цього приводу давала показання. Потерпіла пояснила, що тілесні ушкодження наніс їй обвинувачений. Сам процес нанесення тілесних ушкоджень не бачила. Потерпіла постійно ходила із синцями, скаржилась на погрози із боку ОСОБА_24 , який переслідував постійно її.
Згідно висновку експерта № 33 від 27 січня 2020 року у ОСОБА_9 виявлено крововилив в ділянці обличчя та правого колінного суглобу. Враховуючи розміри крововиливів, крововиливи виникли від дії тупого (тупих) предмета (предметів) з обмеженою контактуючою поверхнею. Не виключається вірогідність утворення крововиливів в час вказаний постраждалою 25 січня 2020 року в період з 10 до 16 години. Крововилив відноситься до легких тілесних ушкоджень /т.1а.с. 107-108/.
Як вбачається з протоколу огляду місця події та фототаблиці до нього /т.1 а.с.101-105/, 25 січня 2020 року було здійснено огляд квартири АДРЕСА_2 , у кухонній кімнаті та залі якої, зі слів потерпілої ОСОБА_9 близько 10:00 години її чоловік ОСОБА_4 спричинив їй тілесні ушкодження.
Твердження обвинуваченого, що він не бив ОСОБА_9 , а тільки відштовхнув останню, спростовується поясненнями свідка ОСОБА_21 та потерпілої.
Суд також критично ставиться до тверджень захисника та обвинуваченого, що вина не доведена, і безпосередніх свідків нанесення тілесних ушкоджень не було, оскільки ці пояснення спростовуються поясненнями малолітнього ОСОБА_21 , який був вдома під час нанесення тілесних ушкоджень потерпілій, а також приймає до уваги, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 вчинено щодо особи, з якою обвинувачений перебував у сімейних відносинах, та вчинив вдома.
Невизнання обвинуваченим своєї вини та його показання в судовому засіданні, суд розцінює як спробу уникнути відповідальності за вчинене.
За результатами судового розгляду суд вважає, що вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому діяння - за ч. 1 ст. 125 КК України, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні.
При призначенні покарання ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу останнього, який неодноразово судимий, вчинив кримінальне правопорушення у період іспитового строку, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, працював на момент затримання, за місцем роботи має позитивні характеристики, а також враховує висновок органу пробації.
Обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , судом не встановлено.
З урахуванням викладеного, суд вважає, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання у вигляді громадських робіт.
При вирішенні цивільного позову, заявленого представником потерпілого, суд виходить з наступного.
Моральну шкоду, що була заподіяна ОСОБА_9 кримінальним правопорушенням, представник потерпілої ОСОБА_10 обґрунтував тим, що ОСОБА_9 , ставши жертвою насильницького злочину, відчула нервові страждання, переляк, приниження гідності. Окрім того, остання постійно перебуває під впливом дій ОСОБА_4 з приводу домашнього насильства, що зумовлює її постійний переляк та нервові страждання. На відшкодування моральної шкоди просить стягнути з обвинуваченого моральну шкоду у розмірі 300000 грн.
Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд, в силу ч. 1 ст. 1167 ЦК України і відповідно до положень ст. 23 ЦК України враховує характер кримінального правопорушення вчиненого обвинуваченим, ступінь його вини, а також глибину душевних страждань потерпілої, присутність малолітніх дітей під час вчинення кримінального правопорушення, і вимушені зміни у її житті. Суд також виходить з вимог розумності та справедливості, і вважає, що цивільний позов в частині стягнення моральної шкоди підлягає частковому задоволенню, з урахуванням ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, а з обвинуваченого на користь потерпілої підлягає стягненню 3000 грн. моральної шкоди.
Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.
Судові витрати відсутні.
Долю речових доказів необхідно вирішити на підставі ст.100 КПК України.
Керуючись статтями 370, 371, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання - громадські роботи на строк 80 (вісімдесят) годин.

На підставі ч. 4 ст. 70 та ч.1 ст.72 КК України шляхом часткового складання покарання за цим вироком, виходячи із співвідношення одному дню позбавлення волі, відповідає вісім годин громадських робіт, та за вироком Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 02 вересня 2021 року, ОСОБА_4 остаточно призначити покарання - 3 (три) роки 1 (один) місяць та 5 (п`ять) днів позбавлення волі, зарахувавши в строк відбування покарання строк тримання під вартою з 02 вересня 2021 року за вироком Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 02 вересня 2021 року.
Цивільний позов представника потерпілого ОСОБА_10 , заявлений в інтересах потерпілої ОСОБА_9 , задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_9 3000 (три тисячі) гривень моральної шкоди.
Речові докази металеву викрутку з пластиковим руків`ям, передану на зберігання до камери зберігання речових доказів Южноукраїнського ВП Первомайського ВП ГУНП в Миколаївській області, поміщену до пакету № 1 передати потерпілій ОСОБА_25 .
Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Южноукраїнський міський суд Миколаївської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя Южноукраїнського міського суду ОСОБА_1