Справа №705/3541/18
1-кп/705/265/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2021 року м. Умань

Уманський міськрайонний суд Черкаської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
розглянувши у судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Умань Черкаської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, такого, що офіційно не працевлаштований, фактично проживає по АДРЕСА_1 , раніше судимий: 1) 25.10.2012 Уманським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік; 2) 03.02.2016 Уманським міськрайонним судом Черкаської області за ч.1 ст. 185 КК України до 3 місяців арешту. На підставі ч. 1 ст. 71, ч.1 ст. 72 КК України за сукупністю вироків шляхом повного приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Уманського міськрайонного суду від 25.10.2012 у вигляді 1 року позбавлення волі остаточно визначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 1 рік 3 місяці; 3) 02.08.2016 Уманським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 03.02.2016. Звільнено 01.11.2017 ухвалою Піщанського районного суду Вінницької області від 24.10.2017 в порядку ст. 3 Закону України «Про амністію»,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 08.08.2018 близько 18 год. 14 хв. повторно, діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих мотивів, перебуваючи у приміщенні торгового залу маркету «Мрія», що по вул. Садовій, 31 у м. Умань, шляхом вільного доступу, з прилавку таємно викрав упаковку розчинної кави «LOR» вартістю 225 грн, при цьому помістивши її під пояс шортів, в які він був одягнений, та під приводом зняття коштів з банкомату для розрахунку за товар залишив приміщення маркету «Мрія», чим завдав потерпілому ОСОБА_7 матеріальної шкоди на вказану суму.
Він же 19.08.2018 близько 13 год. 01 хв., діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих мотивів, повторно, перебуваючи біля будинку № 32 по вул. Н. Сотні у м. Умань, шляхом відчинення дверцят автомобіля марки «ВАЗ 21053», реєстраційний номер НОМЕР_1 , які не були зачинені, таємно викрав із панелі автомобіля магнітолу марки «SONYCDX-GT270S» вартістю 1000 гривень, що належить ОСОБА_4 , чим завдав потерпілому матеріальної шкоди на загальну суму 1000 гривень.
Він же 19.08.2018 близько 13 год. 55 хв., повторно, діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих мотивів, перебуваючи біля будинку № 32 по вул. Н.Сотні у м. Умань, шляхом відчинення капота автомобіля марки «ВАЗ 21053», реєстраційний номер НОМЕР_1 , із салону автомобіля, який не був зачинений, таємно викрав акумулятор марки «FLAGMAN 60» виробника заводу «WESTA» вартістю 1500 гривень, який знаходився в моторному відділенні, що належить ОСОБА_4 , чим завдав потерпілому матеріальної шкоди на загальну суму 1500 гривень.
Обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в інкримінованих кримінальних правопорушеннях за обставин, викладених в обвинувальному акті та описовій частині вироку, визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся. Показав, що дійсно вчинив вказані крадіжки, оскільки йому потрібні були гроші. Як розпорядився отриманими від продажу викрадених речей грошима, не пам`ятає.

ОСОБА_5 повністю визнав свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, та не оспорював фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, судом безсумнівно встановлена правильність розуміння ним змісту цих обставин і добровільність його позиції, суд за згодою учасників судового провадження, роз`яснивши обвинуваченому положення частини третьої статті 349 КПК України про те, що в такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі, за виключенням документів, що характеризують особу обвинуваченого, та документів, що містять відомості про речові докази та процесуальні витрати, а також вважав за необхідне дослідити досудову доповідь щодо обвинуваченого, тобто розглянув провадження за правилами, передбаченими частиною третьою статті 349 КПК України.

Суд вважає повністю доведеною винуватість ОСОБА_5 у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, тому засуджує його за ч. 2 ст. 185 КК України.

Призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень; дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, офіційно не працює, проживає за рахунок тимчасових заробітків, не перебуває на обліку в лікаря психіатра та лікаря нарколога; обставину, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання, - щире каяття, оскільки він критично оцінює свою протиправну поведінку і висловлює готовність бути покараним за вчинене; відсутність обставин, що згідно зі ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого.

Крім того, суд враховує досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого ОСОБА_5 , згідно з якою рівень ризику повторного вчинення кримінального правопорушення визначений як високий та рівень ризику небезпеки для суспільства визначений як середній. У своїх висновках орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_5 без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити небезпеку для суспільства. Водночас суд також бере до уваги, що досудова доповідь була складена 29 січня 2020 року, тобто майже два роки тому, при цьому згідно з наданою суду інформацією у період з часу інкримінованих ОСОБА_5 кримінальних правопорушень у даній справі, тобто з серпня 2018 року по день ухвалення цього вироку ОСОБА_5 інших кримінальних правопорушень не вчиняв.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про доцільність засудження ОСОБА_5 до покарання у межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України із звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з покладенням на засудженого обов`язків, передбачених ч. ч. 1, 3 ст. 76 КК України, оскільки саме такий вид покарання відповідає вимогам ч. 2 ст. 65 КК України, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, є необхідним і достатнім для виправлення винної особи, запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Під час досудового розслідування і судового розгляду запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не застосовувався, з урахуванням обставин вчинених злочинів та особи винного суд не вбачає підстав для застосування такого заходу на період до набрання вироком законної сили.

Вирішуючи заявлений цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 до обвинуваченого ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину, суд зазначає таке.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно з ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.

Статтею 206 ЦПК України встановлено, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

До ухвалення судового рішення у зв`язку з визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково, відмовляє в ньому.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Як вбачається із заявленого цивільного позову потерпілого ОСОБА_4 , останній просить стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 матеріальну шкоду в сумі 11 450 грн. У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 погодив з обвинуваченим ОСОБА_5 загальну суму завданої шкоди в розмірі 8 000 грн.

Враховуючи вище зазначені приписи законодавства та визнання обвинуваченим ОСОБА_5 цивільного позову про стягнення матеріальної та моральної шкоди в сумі 8 000 грн, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди підлягають задоволенню на суму 5000,00 гривень.

Розглядаючи заявлений цивільний позов ОСОБА_4 до обвинуваченого ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, суд виходить з такого.

Згідно зі ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до ст. ст. 56, 62 Конституції України фізичні та юридичні особи мають право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної внаслідок порушення їх прав і свобод та законних інтересів.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п. 9 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року з подальшими змінами та доповненнями, розмір відшкодування моральної шкоди визначається в межах заявлених позовних вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних та фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеню вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілих, тяжкість завданої травми, істотність вимушених змін у їх життєвих стосунках, при визначенні розміру моральної шкоди.

Потерпілий ОСОБА_4 заявив позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди, які обґрунтовані тим, що внаслідок вчиненого обвинуваченим ОСОБА_5 злочину в нього погіршився стан здоров`я, автомобіль в дощову погоду використанню не підлягає, оскільки перестали працювати світлоочисники, також внаслідок вчинення даного злочину він був змушений витрачати час для встановлення крадія, на зустрічі із слідчим, а тепер мусить витрачати час на судові засідання, що погіршує умови його життя.

Цивільне законодавство України під моральною шкодою розуміє втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2, ч. 3, ч. 4 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральноїшкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Судом встановлено, що діями обвинуваченого потерпілому ОСОБА_4 завдано моральну шкоду. З урахуванням фактичних обставин справи та матеріалів провадження, вбачається причинний зв`язок між заподіяною потерпілому моральною шкодою та протиправними діями обвинуваченого.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує глибину та тривалість моральних страждань потерпілого, які він переніс в результаті злочину, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, а тому враховуючи принципи розумності та справедливості, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги потерпілого ОСОБА_4 та стягнути з обвинуваченого моральну шкоду у розмірі 3000 грн.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді 2 років позбавлення волі.

Звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік, у період якого зобов`язати відповідно до ст. 76 КК України:

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою «Зміна прокримінального мислення».

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду у розмірі 5000,00 гривень та моральну шкоду у розмірі 3000,00 гривень.

Речові докази:

- диски DVD-R із відеозаписом із камер відеоспостереження з приміщення маркету «Мрія», що в м. Умань вул. Садова, 31, які приєднані до матеріалів кримінального провадження, - залишити в матеріалах кримінального провадження;

- DVD-R диск з відеозаписом від 19.08.2018, який приєднаний до матеріалів кримінального провадження, - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним у порядку статті 349 КПК України, оскарженню не підлягає, в іншій частині може бути оскаржений шляхом подачі апеляційних скарг до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Уманський міськрайонний суд Черкаської області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційних скарг, якщо такі скарги не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку; копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1