Справа № 159/6603/21 Провадження №11-сс/802/569/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:арешт майна. Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,
володільця майна ОСОБА_7 ,
представника володільця майна ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщені суду справу за апеляційною скаргою володільця майна ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 10 листопада 2021 року про накладення арешту на майно (ЄРДР № 0000932),
В С Т А Н О В И В:
Ухвалою слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 10 листопада 2021 року частково задоволено клопотання старшого дізнавача СД Ковельського РУП ГУНП у Волинської області ОСОБА_9 , накладено арешт на транспортний засіб марки «Опель Комбо», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , яким користується ОСОБА_7 , заборонивши розпоряджатись в будь-який спосіб та відчужувати вказаний транспортний засіб до вирішення провадження по суті, в рамках досудового розслідування кримінального провадження внесеного до ЄРДР № 0000932, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.248 КК України.
В поданій апеляційній скарзі володілець майна ОСОБА_7 вважає ухвалу слідчого судді необґрунтованою. Посилається на те, що під час обшуку автомобіля не було виявлено будь-яких відомостей, речових доказів чи знаряддя кримінального правопорушення, а дізнавачем в судовому засіданні зазначено про відсутність подальшої необхідності для тих чи інших слідчих дій. Просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою в задоволенні клопотання про накладення арешту на майно відмовити.
Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та доводи апеляційної скарги, володільця майна та його представника, які підтримували подану апеляційну скаргу та просили скасувати арешт майна, прокурора, який заперечував апеляційну скаргу і просив рішення слідчого судді залишити без змін, пояснення дізнавача, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.
За змістом п.7 ч.2 ст.131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.
Відповідно до положень ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Приписами ч.ч.2-6 ст.170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів . У цьому випадку, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу; 2) спеціальної конфіскації. У цьому випадку, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених КК України; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи . У цьому випадку, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених КК України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У цьому випадку, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
З аналізу положень вищевказаних процесуальних норм закону випливає, що слідчий та/або прокурор повинні довести, що майно, яке на їх думку підлягає арешту повинно відповідати критеріям, визначеним у ст.98 КПК України.
Доведеними повинні бути і ризики щодо такого майна, передбачені ст.170 КПК України, зокрема, щодо збереження речових доказів.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати усі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
На думку апеляційного суду, зазначені вимоги закону при розгляді клопотання про накладення арешту на майно слідчим суддею дотримані.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію проте, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
У випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. При цьому, на відміну від інших правових підстав, передбачених ч.2 ст.170 КПК України, арешт з метою забезпечення речових доказів не вимагає повідомлення про підозру у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.
Так, з матеріалів даного кримінального провадження вбачається, що СД Ковельського РУП ГУНП у Волинській області здійснюється досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.248 КК України у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000932.
В ході проведення огляду місця події 04 листопада 2021 року території поля, що знаходиться неподалік с. Облапи Ковельського району, в ході якого було виявлено та вилучено автомобіль марки «Опель Комбо», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , яким користується ОСОБА_7 .
З метою збереження речових доказів, старший дізнавач СД Ковельського РУП ГУНП у Волинської області ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів, виявлених та вилучених під час огляду місця події 04 листопада 2021 року.
Так, проаналізувавши матеріали даного провадження, апеляційний суд вважає, що вилучений автомобіль марки «Опель Комбо», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , відповідає вимогам ст.98 КПК України, може бути використаний, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, арешт на це майно слідчим суддею накладено обґрунтовано, за наявності для цього достатніх правових підстав.
Арешт майна з підстав передбачених ч.ч.2, 3 ст.170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна.
Чинним кримінальним процесуальним кодексом України передбачено, що арешт на майно з метою збереження речових доказів можливий, коли існує сукупність розумних підстав і підозр вважати, що таке майно є доказом злочину.
На думку суду апеляційної інстанції, доводи клопотання про арешт майна та додані до нього матеріали містять достатньо даних, які вказують на відповідність зазначеного в ухвалі слідчого судді майна критеріям ст.98 КПК України, а відтак з урахуванням загальних засад кримінального судочинства та загальних правил застосування заходів забезпечення кримінального провадження апеляційний суд вважає, що в даній ситуації арешт майна відповідає інтересам та потребам досудового розслідування в цій справі, так як арештоване майно можливо використати як доказ обґрунтованості причетності або непричетності ОСОБА_7 до вчинення кримінального правопорушення за ч.1 ст.248 КК України.
Матеріали клопотання про арешт майна свідчать про відповідність вилученого у ході проведення огляду місця події майна ознакам речових доказів, оскільки воно може містити на собі сліди скоєння кримінального правопорушення або інформацію щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, яка має значення для даного кримінального провадження і ці обставини стануть предметом перевірки під час досудового розслідування.
Враховуючи правові підстави для накладення арешту на майно та достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, виходячи із обставин викладених у клопотанні дізнавача та встановлених в судовому засіданні, майна, на яке слідчим суддею було накладено арешт, з метою повного, всебічного, об`єктивного розслідування кримінального провадження, слідчий суддя дійшов законного висновку про часткове задоволення клопотання прокурора та наклав арешт на вищевказане майно.
З урахуванням вищенаведених мотивів, апеляційний суд не вбачає жодних законних підстав для скасування оскаржуваного судового рішення слідчого судді з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.
Таким чином, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу слідчого судді без змін.
На підставі наведеного і керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 422 КПК України, Волинський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу володільця майна ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 10 листопада 2021 року про накладення арешту на майно без змін.
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді: