ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/9044/20 Номер провадження 11-кп/814/1137/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2021 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем з участю прокурора обвинуваченого ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава кримінальне провадження №0000439 за апеляційною скаргою заступника керівника Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Октябрського районного суду м. Полтава від 16 вересня 2021 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , громадянин України, з вищою освітою, розлучений, маючий неповнолітню дитину, непрацюючий, судимий:
04 лютого 2021 року Київським районним судом м. Полтава за ч.2 ст.185, ст.69 КК України до штрафу в розмірі 850 грн; ухвалою цього ж суду від 05 серпня 2021 року призначене покарання у виді штрафу замінене на 50 годин громадських робіт,

визнаний винуватим та засуджений за ч.1 ст.185 КК України 150 годин громадських робіт.

Вирок Київського районного суду м. Полтава від 04 лютого 2021 року щодо ОСОБА_7 , на підставі ч.3 ст.72 КК України, ухвалено виконувати самостійно.

Постановлено стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_9 3401, 28 грн майнової шкоди.

Вирішене питання про речові докази.

Згідно з вироком, ОСОБА_7 визнаний винуватим у тому, що він 20 вересня 2020 року близько 10 години, перебуваючи у квартирі АДРЕСА_3 , таємно, шляхом вільного доступу, з полиці у ванній кімнаті викрав золоту каблучку вартістю 2266, 60 грн, що належить потерпілій ОСОБА_9 .
Кримінальне провадження розглянуте в порядку, передбаченому ст.349 КПК України.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок суду в частині призначення покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.
При цьому стверджує про безпідставність вказівки щодо окремого виконання вироку Київського районного суду м. Полтава від 04 лютого 2021 року.
Вважає за необхідне ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визначити остаточне покарання на підставі положень ч.4 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді 150 годин громадських робіт.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який погодився з доводами апеляційної скарги про необхідність призначення остаточного покарання у відповідності до ч.4 ст.70 КК України, проте вважав за можливе виправити помилку суду першої інстанції шляхом зміни вироку, оскільки це не погіршує становища обвинуваченого, міркування ОСОБА_7 , який просив задовольнити апеляційну скаргу прокурора, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого.
Згідно з п.4 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Висновки суду про винуватість ОСОБА_7 у таємному викраденні чужого майна за викладених у вироку обставин прокурор в апеляційній скарзі не оспорює.
Як видно з матеріалів справи, суд першої інстанції, з`ясувавши думку учасників судового провадження щодо недоцільності дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорювалися, з`ясувавши правильність розуміння змісту цих обставин, переконавшись у добровільності такої позиції учасників судового провадження та роз`яснивши їм про позбавлення права на оскарження цих обставин в апеляційному порядку, розглянув справу за правилами ч. 3 ст. 349 КПК України.
Кваліфікація дій обвинуваченого за ч.1 ст. 185 КК України є правильною.
Покарання обвинуваченому за ч.1 ст.185 КК України призначене у відповідності до вимог ст.65, ст.50 КК України, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів і є справедливим.
Разом з тим, доводи прокурора про помилку суду в частині рішення про самостійне виконання вироку Київського районного суду м. Полтава від 04 лютого 2021 року щодо ОСОБА_7 є обґрунтованими.
Як вбачається з матеріалів провадження і ніким не оспорюється та обставина, що ОСОБА_7 вироком Київського районного суду м. Полтава від 04 лютого 2021 року засуджений за ч.2 ст.185, ст.69 КК України до штрафу в розмірі 850 грн.
Ухвалою цього ж суду від 05 серпня 2021 року призначене покарання у виді штрафу замінене на 50 годин громадських робіт.
Кримінальне правопорушення, за яке ОСОБА_10 засуджений оскаржуваним вироком, він вчинив 20 вересня 2020 року, тобто до постановлення вироку Київського районного суду м. Полтава від 04 лютого 2021 року.
Відповідно до ч.4 ст.70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.
Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 15 лютого 2021 року у справі №760/26543/17 дійшла висновку, що у разі встановлення судом, що кримінальне правопорушення за новим вироком було вчинене особою до постановлення попереднього вироку, за які особа засуджена до покарання, що належить відбувати реально, остаточне покарання призначається на підставі ч. 4 ст. 70 КК за правилами, передбаченими частинами 1-3 цієї статті, тобто шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених особі покарань за новим вироком та попереднім вироком.
Проте, місцевий суд, в порушення наведених вимог закону, при призначенні ОСОБА_7 покарання неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, не застосував правила ч.4 ст.70 КК України та необґрунтовано ухвалив рішення про самостійне виконання вироку Київського районного суду м. Полтава від 04 лютого 2021 року.
Водночас, допущену судом помилку можливо усунути без погіршення становища обвинуваченого, а тому відсутні визначені ч.1 ст.420 КПК України підстави для ухвалення вироку судом апеляційної інстанції, про що просив прокурор в апеляційній скарзі.
З огляду на викладене, оскаржуваний вирок необхідно змінити, призначивши ОСОБА_7 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у відповідності до приписів ч.4 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Отже, апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 409, 418 та 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу заступника керівника Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_8 задовольнити частково.
Вирок Октябрського районного суду м. Полтава від 16 вересня 2021 року щодо ОСОБА_7 змінити.
Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.1 ст.185 КК України до покарання, обраного судом першої інстанції, тобто на 150 годин громадських робіт.
На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Київського районного суду м. Полтава від 04 лютого 2021 року (з урахуванням ухвали цього ж суду від 05 серпня 2021 року), більш суворим покаранням за цим вироком, призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 150 годин громадських робіт.
В іншій частині вирок залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.
Касаційна скарга на судове рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4