Справа № 132/3398/21
Ухвала
Іменем України
22.10.2021р. місто КАЛИНІВКА

Слідчий суддя Калинівського районного суду Вінницької області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участі: прокурора ОСОБА_3 , начальника сектору дізнання ОСОБА_4 , представника власника майна адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Калинівка Вінницької області клопотання начальника СД відділення поліції №1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Калинівського відділу Хмільницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_7 , про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000113 від 20 жовтня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.290 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Начальник СД відділення поліції №1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області майор поліції ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором Калинівського відділу Хмільницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_7 , звернувся до суду із вказаним клопотанням.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що 20.10.2021р. до чергової частини відділення поліції №1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області надійшов рапорт інспектора взводу №1 роти №1 БУПП у Вінницькій області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_8 про те, що під час несення служби на автодорозі «М-21», 256 км в районі с. Мончинці, зупинено вантажний автомобіль марки «Volvo G 420» державний номерний знак « НОМЕР_1 », з напівпричепом автоцистерни марки «ПП», державний номерний знак « НОМЕР_2 », під керуванням ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у якого під час перевірки номеру рами напівпричіпу було виявлено, що номер нанесено кустарним шляхом. У ході проведених оглядів 20.10.2021р. за адресою: м. Калинівка, вул. В. Нестерчука, 64 та на автодорозі «М-21», 256 км в районі с.Мончинці Калинівського району Вінницької області, виявлено та в подальшому вилучено: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 та напівпричіп автоцистерну «ПП» номер кузова НОМЕР_4 . На підставі постанови начальника сектору дізнання про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 20.10.2021, зазначені речі: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 та напівпричіп автоцистерну «ПП» номер кузова НОМЕР_4 , вилучені у ході проведених оглядів визнано речовими доказами. Відповідно до ч.1 ст.167 КПК України - тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, а пп.1,3,4 ч.2 вказаної статті визначено, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення. Відповідно до ч. 4 та ч.5 ст. 170 КПК заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатись таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх не застосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню. Згідно п.1 ст.98 КПК України, встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Крім того, відповідно до ч.9 ст.100 КПК України, питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Враховуючи викладене, з метою накладення арешту на тимчасово вилучене майно, начальник сектору дізнання звернувся до суду з даним клопотанням.

Начальник сектору дізнання ОСОБА_10 та прокурор ОСОБА_3 в судовому засідання підтримали подане клопотання, просили його задовольнити з підстав наведених в ньому.

Представник власника майна адвокат ОСОБА_11 в судовому засіданні заперечував проти задоволення вказаного клопотання.

Дослідивши подане клопотання та додані до нього письмові документи, вислухавши думку присутніх учасників судового розгляду, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.
Слідчим суддею встановлено, що СД відділення поліції № 1 Хмільницького районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000113 від 20 жовтня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.290 КК України.

В ході даного досудового розслідування, згідно протоколу огляду місця події, складеного 20.10.2021р. начальником СД ВП №1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області майором поліції ОСОБА_6 , було вилучено: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 та напівпричіп автоцистерну «ПП» номер кузову НОМЕР_4 .

Відповідно до постанови начальника сектору дізнання відділення поліції № 1 Хмільницького районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_6 від 20.10.2021р. вказане майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Згідно ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. …Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частина 2 ст. 170 КПК України передбачає, що арешт майна допускається, окрім іншого, з метою забезпечення збереження речових доказів, при цьому вимогами згаданої статті визначено, що у такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частина 5 ст. 171 КПК України визначає, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої ст. 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Таким чином, з урахуванням обставин зазначеного кримінального провадження, слідчий суддя дійшов до обґрунтованого висновку про наявність передбачених законом правових підстав для накладення арешту на майно шляхом заборони для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, відчужувати та розпоряджатися будь-яким чином даним майном.

Слідчим суддею враховано розумність та співрозмірність обмеження права власності та наслідки арешту майна для власника майна, а також те, що у разі не накладення арешту на майно до прийняття остаточного рішення по кримінальному провадженню, є достатні підстави вважати, що це майно може бути пошкоджене або можуть настати інші наслідки, які перешкоджатимуть кримінальному провадженню.
Органом досудового розслідування надано достатньо доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення. Правові підстави для арешту майна в межах даного провадження підтверджуються матеріалами досудового розслідування. Зазначене майно у клопотанні слідчого є доказом у кримінальному провадженні, а тому накладення на нього арешту необхідно для його збереження.
Виходячи з викладеного, слідчий суддя прийшов до переконливого висновку, що для ефективного розслідування даного кримінального провадження, орган досудового розслідування має потребу у збереженні цього майна до встановлення фактичних обставин вчинення злочину.
Застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження є виправданим та необхідним у кримінальному провадженні, оскільки сприятиме досягненню мети щодо швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування, а також запобігатиме настанню будь-яких негативних наслідків.
На цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.
Одночасно із цим, позбавлення особи права користування майном, а також накладення арешту на свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, не може бути застосована, оскільки слідчим не доведено обставин, які підтверджують, що незастосування цього заходу відносно вилученого майна, може призвести до будь-яких негативних наслідків.

Відповідно до ч.ч.1, 9 ст.100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу. Питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу.

Виходячи із зазначеної норми процесуального закону, на стадії досудового розслідування, речовий доказ в передбаченому законом порядку може бути переданий володільцеві для зберігання під сохранну розписку.

Дане питання на стадії досудового розслідування вирішується слідчим, який згідно ч.5 ст. 40 КПК України, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Рішення, дії чи бездіяльність слідчого під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в порядку та строки, передбачені ст.ст.303-304 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 98, 131-132, 170-173, 309, 376, 532, 534 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання начальника СД відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Калинівського відділу Хмільницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_7 , про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000113 від 20 жовтня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.290 КК України задовольнити частково.

Накласти арешт на тимчасово вилучене в ході проведення 20.10.2021р. огляду місця події, майно, а саме на транспортний засіб марки «ПП», типу «Напівпричіп», реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер кузову НОМЕР_4 , який згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , виданого 06.12.2003р. Луцьким МРЕВ, належить ВКФ «Віта-Авто» у формі ТОВ, шляхом заборони для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, відчужувати та розпоряджатися будь-яким чином даним майном.

В частині вимог клопотання слідчого щодо позбавлення особи права користування майном, а також накладення арешту на свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу - відмовити.

Роз`яснити власнику транспортного засобу чи його законного володільця, що він не позбавлений можливості в передбаченому законом порядку звернутися до слідчого із відповідним клопотанням про передання йому вилученого майна (транспортного засобу), для зберігання під сохранну розписку.

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження за № 0000113.

Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, однак її оскарження не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя