СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кп/759/471/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 лютого 2022 року м. Київ
Святошинський районний суд міста Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження № 0001997, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.08.2021, за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Макіївка, Донецької області, громадянина України, українця, не працюючого, освіта середня, зареєстрованого та проживаючого, за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

Згідно обвинувального акту органом досудового розслідування ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинувачується в тому, що він 05.08.2021, близько 19 год. 40 хв., перебуваючи поблизу гіпермаркету «Ашан», за адресою: м. Київ, вул. Сім`ї Сосніних, 17, використовуючи невстановлений ніж, вчинив закінчений замах на умисне вбивство ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , однак не довів свій злочинний умисел до кінця, з причин, що не залежали від його волі, оскільки останньому своєчасно було надано кваліфіковану медичну допомогу.

Версія подій та правова позиція сторони обвинувачення.
Так, 05.08.2021, протягом дня ОСОБА_3 разом зі своєю знайомою ОСОБА_7 перебували на галявині, яка розташована неподалік гіпермаркету «Ашан», за адресою: м. Київ, вул. Сім`ї Сосніних, 17, де проводили особисте дозвілля, розпиваючи алкогольні напої. Поруч з останніми, на вказаній галявині відпочивав ОСОБА_6 разом зі своїми наглядно знайомими ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . Через деякий час, ОСОБА_9 разом з ОСОБА_10 пішли з вказаної галявини у власних справах, а ОСОБА_6 разом з ОСОБА_8 залишились далі на галявині проводити особисте дозвілля. Близько 19 год. 30 хв., між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , які продовжили перебувати на зазначеній галявині, виник словесний конфлікт, в ході якого останній наніс декілька ударів в область обличчя ОСОБА_7 . Побачивши даний конфлікт, ОСОБА_6 підійшов до ОСОБА_3 та зробив йому зауваження з даного приводу, яке в свою чергу його обурило та викликало раптову особисту неприязнь, яка в подальшому переросла в умисел, спрямований на умисне вбивство ОСОБА_6 .

Безпосередньо реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне вбивство, ОСОБА_3 , перебуваючи від ОСОБА_6 на відстані близько одного метра, взяв до своєї лівої руки невстановлений ніж, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, утримуючи у своїй лівій руці вказаний ніж, з достатньою силою наніс один удар в життєво-важливий орган, а саме шию ОСОБА_6 . Від спричиненого тілесного ушкодження, останній руками затиснув шию, з метою зупинення кровотечі, а ОСОБА_3 в свою чергу, з метою доведення свого злочинного умислу до кінця, продовжуючи утримувати вказаний ніж у своїй лівій руці, розуміючи, шо ОСОБА_6 не може чинити будь-якого фізичного опору, наніс ним ще не менше п`яти ударів в життєво-важливі органи ОСОБА_6 , а саме в область обличчя та шиї. Після вказаних протиправних дій, ОСОБА_6 побіг до проїжджої частини дороги, з метою отримання допомоги від перехожих громадян, а ОСОБА_3 пробігши декілька метрів за останнім зупинився та вважаючи, що виконав всі дії, направлені на позбавлення життя ОСОБА_6 , з місця вчинення злочину втік, однак злочин не було доведено до кінця, оскільки ОСОБА_6 своєчасно було надано кваліфіковану медичну допомогу.

Своїми протиправними діями, ОСОБА_3 умисно заподіяв ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді: колото-різаних ран на верхній та нижній губі зліва, проникаюче в порожнину рота; наскрізного колото-різаного поранення правого надпліччя; колото-різаної рани правого плеча; непроникаючого колото-різаного поранення грудної клітки справа, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; колото-різаного поранення шиї справа з пошкодженням перстневидно - щитоподібної зв`язки та щитоподібного хряща, проникаюче в гортань, яке за ступенем тяжкості відносяться до тяжкого тілесного ушкодження (за критерієм небезпеки для життя).

Таким чином, ОСОБА_3 органом досудового розслідування обвинувачується в закінченому замаху на умисне вбивство, тобто у вчиненні злочину, передбаченому ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.

Версія подій та правова позиція сторони захисту.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 з кваліфікацією його дій за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України не погодився, пояснив, що наміру убити потерпілого він не мав, а лише захищався від нього, при цьому завдавши потерпілому тяжких тілесних ушкоджень. Суду пояснив, що дійсно 05.08.2021 разом зі своєю знайомою ОСОБА_7 перебували на галявині, яка розташована неподалік гіпермаркету «Ашан», за адресою: м. Київ, вул. Сім`ї Сосніних, 17, де проводили особисте дозвілля. Факт вживання ним алкогольних напоїв заперечив категорично. Поруч із ними, на вказаній галявині відпочивав ОСОБА_6 разом зі своїми знайомими дівчиною на ім`я ОСОБА_11 ( ОСОБА_8 ), та двома хлопцями: одного звали ОСОБА_12 ( ОСОБА_10 ), а ім`я та прізвище другого йому не відомо ( ОСОБА_9 ). Вказана компанія мала при собі горілку та запропонували «випити». Обвинувачений зазначив, що відмовився і пив лише квас, що мав при собі, а його знайома ОСОБА_7 погодилася пити горілку, хоча мала при собі дві пляшки «Джин тоніка». Через деякий час, ОСОБА_9 разом з ОСОБА_10 пішли з вказаної галявини у власних справах, а ОСОБА_6 разом з ОСОБА_8 залишились та полягали спати там же - на галявині. З ОСОБА_7 у нього виникла суперечка і вона залишила галявину та пішла. За якийсь час, до галявини повернулися ОСОБА_12 ( ОСОБА_10 ) із своїм приятелем ( ОСОБА_9 ) та почали вимагати у нього телефон. Обвинувачений зазначає, що поцікавився у хлопців чи телефон їм потрібен аби подзвонити, на що ОСОБА_12 йому заперечив, та знову почав вимагати його телефон, при цьому ОСОБА_12 тримав у правій руці палицю. Коли обвинувачений відмовився віддавати телефон, ОСОБА_12 ударив його двічі палицею по голові, спочатку ліворуч, а потім праворуч, від завданих ударів він на якийсь час втратив свідомість, а коли прийшов до тями то виявив, що телефон у нього викрали. Після завданих ударів він відчував біль у голові та втрату координації, присівши навшпиньки на галявині намагався зрозуміти, що сталося і куди пішла ОСОБА_7 . У цей час до галявини знову повернувся ОСОБА_12 , обвинувачений побоюючись останнього не наважився запитати його про телефон, а лише запитав чи не бачив він ОСОБА_13 . ОСОБА_12 відповів, що бачив її біля «Ашану». Обвинувачений підвівся та пішов шукати свою знайому, вийшовши з галявини, за декілька хвилин зустрів ОСОБА_13 біля невеличкого базару. Підійшовши до неї, він почав просити її дати телефон аби подзвонити в поліцію. ОСОБА_7 відмовилася дати телефон, тоді він спробував його забрати у неї, внаслідок чого телефон упав на бруківку і від нього від`єдналася батарея, та відлетіла обабіч. Посперечавшись із ОСОБА_7 обвинувачений вирішив повернутися на галявину, забрати свої речі і їхати на вокзал. Коли він повернувся на галявину, туди ж повернулася і ОСОБА_13 та стала вимагати віддати їй батарею від мобільного телефону. Оскільки він не знав куди поділася батарея він відмовив їй, і між ним виникла суперечка. У цей час ОСОБА_14 , який до цього спав, прокинувся та підійшовши до нього, схопив його «за грудки» та виражаючись нецензурною лайкою, погрожуючи, вимагав негайно забиратися геть. Обвинувачений стверджує, що почав збирати свої речі, зокрема згортати дві спортивні кофти, на яких вони з ОСОБА_13 сиділи раніше, однак у цей час ОСОБА_15 знову підійшов до нього та ударив його долонею правої руки у скроневу ділянку голови зліва. Від пережитих побоїв раніше, та нового нападу, він злякався та схопив на землі предмет, який був схожий на ніж, з перев`язаною синьою ізоляційною лентою ручкою. Тримаючи цього предмета у лівій руці, він завдав ОСОБА_15 удару в обличчя в районі правої щоки, а потім (як додатково пояснив обвинувачений в судових дебатах) ще одного удару в район шиї праворуч. Скільки усього ударів було завдано потерпілому обвинувачений не пам`ятає. Пояснює, що ножа він тримав перед собою і намагався захиститися коли ОСОБА_15 наступав. В подальшому, ОСОБА_15 розвернувся і кинувся геть, зачепивши ногою при цьому спортивну кофту, яку обвинувачений до сутички намагався скласти і таким чином ОСОБА_15 протяг вказану кофту за собою декілька метрів. Обвинувачений кинувся за кофтою бо у кишені цієї кофти знаходилися усі його гроші та забрав її з землі. Стверджує, що потерпілого не наздоганяв, не погрожував йому вбивством та не намагався переслідувати. Після того, як ОСОБА_15 втік, обвинувачений узяв свої речі, та попрямував на вокзал, оскільки ще з ранку він мав намір їхати додому аби поновити втрачені документи.

У судових дебатах, захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 не погодилися із правовою кваліфікацією та формулюванням обвинувачення стороною обвинувачення та вказала на відсутність у діях її підзахисного складу злочину передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, натомість наявність у діях її підзахисного складу ст.. 124 КК України, а саме: перевищення меж необхідної оборони.

Покази інших учасників.
Допитаний у судовому засіданні, в режимі відео конференції, з приміщення Роменського міськрайонного суду Сумської області потерпілий ОСОБА_14 суду пояснив, що 05.08.2021 разом зі своїми знайомими проводив особисте дозвілля на галявині, яка розташована неподалік гіпермаркету «Ашан» у АДРЕСА_2 . Поруч із ними, на вказаній галявині знаходились раніше невідомі йому ОСОБА_16 та жінка на ім`я ОСОБА_13 . Компанія вживала алкогольні напої, після чого він вирішив відпочити і ліг спати. Згодом почув, що ОСОБА_15 і ОСОБА_13 сперечаються з приводу телефону і побачив, що ОСОБА_15 завдав ОСОБА_13 декількох ударів рукою по обличчю. Він піднявся, підійшов до ОСОБА_15 та попросив припинити, оскільки вони відпочивають і кругом ходять люди. ОСОБА_15 начебто заспокоївся, але потім схопив ножа та наніс йому удар в шию та ще декілька ударів. Відчувши кровотечу з шиї та втрачаючи свідомість, він кинувся тікати з місця події. ОСОБА_15 почав наздоганяти його при цьому викрикував погрози вбивством. Коли потерпілий вибіг до проїжджої частини дороги, біля зупинки громадського транспорту та пішохідного переходу, навпроти нього з`явилося двоє хлопців, які поверталися зі спортзали, та вони відігнали наздоганяючого його ОСОБА_3 і разом з іншими перехожими викликали швидку та поліцію. Потерпілий зазначив, що обвинувачений наздоганяючи його погрожував убивством.

Суд звертає увагу, що при проведенні слідчого експерименту за участі потерпілого ОСОБА_6 від 10.08.2021, потерпілий надавав інші покази, а саме: зазначав, що з метою заспокоїти обвинуваченого він завдав йому одного удару долонею в обличчя, також, не повідомляв про погрози з боку обвинуваченого та не зазначав, що перехожі відігнали від нього обвинуваченого.

Також, покази потерпілого в частині тверджень, що обвинувачений наздоганяв його, погрожував убивством і його врятували перехожі, які відігнали він нього обвинуваченого, суд не приймає до уваги. Оскільки вони суперечать протоколу огляду предметів відеозаписів із камер спостереження, на яких зображено частину земельної ділянки із зеленими насадженнями, яка розташована біля трамвайної зупинки «вулиця Зодчих» в м. Києві, на якому відображено поведінку потерпілого та обвинуваченого, після нанесення тілесних ушкоджень, а також час появи перехожих уже після того, як обвинувачений пішов, а потерпілий залишився наодинці біля трамвайної зупинки /а.с. 184-192/.

В судовому засіданні також було досліджено відеозапис допиту свідка ОСОБА_7 , проведений на стадії досудового розслідування слідчим суддею Святошинського районного суду міста Києва в порядку ст. 225 КПК України. В ході вказаного допиту свідок ОСОБА_7 пояснила, що з ОСОБА_3 познайомилася в 20-х числах травня 2021 року у хостелі. 05.08.2021 у вечірній час разом із ОСОБА_3 перебували на галявині, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , де проводили особисте дозвілля. ОСОБА_3 запропонував їй їхати із ним до нього додому на Донеччину (оскільки того дня він мав їхати аби поновити втрачені документи), однак вона з особистих мотивів не бажала цього робити. Поруч із ними, на вказаній галявині відпочивала компанія - троє чоловіків і жінка. Вказана компанія розпивала алкогольні напої.

Між нею та ОСОБА_3 виник конфлікт, який стався через те, що ОСОБА_3 був у стані алкогольного сп`яніння. Обвинувачений завдав їй удару в переносицю, намагався ударити ногами, схопив за волосся, вона почала кричати. За неї заступився чоловік (потерпілий - ОСОБА_6 ), який був на галявині. Зазначила, що чоловік який заступився словесно заспокоїв ОСОБА_3 , пригрозив, що встане і ОСОБА_3 буде погано. Потерпілий до ОСОБА_3 не підходив, чи завдавав йому ударів не бачила. Що спровокувало ОСОБА_3 вона не знає. Скільки ударів завдав ОСОБА_3 не знає. Вона бачила мілкі порізи на обличчі потерпілого. Їй здається, що обвинувачений завдавав ударів канцелярським ножем, однак чи був це канцелярський ніж, чи інший предмет, не може стверджувати. Жінка, яка була на галявині спала, а двоє чоловіків відійшли. ОСОБА_3 намагався наздогнати потерпілого, однак погроз з боку обвинуваченого вона не чула. Зазначила, що після події, вона побігла в другу сторону бо побачила, що ОСОБА_15 зупинився, чи був у цей час у нього ніж не бачила. Куди пішов ОСОБА_3 не бачила, боялася оглядатися. Не пам`ятає подробиць події, в якому положенні знаходилася також не пам`ятає. Бачила, що ОСОБА_3 був біля потерпілого коли потерпілий сидів, і стверджує, що саме в такому положенні завдавалися удари. Зауважила, що у неї боліла голова, де знаходився ОСОБА_3 по відношенню до потерпілого не пам`ятає. Додала, що іще перед подією злочину, обвинувачений посварися із нею, вирвав у неї сумку і її телефон упав та побився. Пригадала, що коли хлопці ( ОСОБА_10 та ОСОБА_9 ) питали за гроші, він вивернув кармани показав, що у нього нічого не було. Свідок зазначила, що ОСОБА_3 був агресивний, особливо коли вживав алкоголь, раніше відзначався агресією до жінок.

Покази свідка ОСОБА_7 з огляду на їх сумбурність та непослідовність суд оцінює критично, такі покази не узгоджуються із іншими доказами у справі та на думку суду є наслідком невідповідного сприйняття обставин свідком під впливом алкоголю та наслідком образи останньої на обвинуваченого. Зокрема твердження свідка, що обвинувачений перебував у стані алкогольного сп`яніння. Також критично суд оцінює покази свідка ОСОБА_7 , яка стверджувала, що потерпілий сидів на покривалі в момент нападу ОСОБА_3 , тобто, що удари йому було завдано в сидячому положенні, оскільки такі покази спростовуються, як показами обвинуваченого так і показам самого потерпілого, протоколом відтворення обставин злочину з потерпілим, відеозаписам до нього. Також свідок свідомо надає неправдиві покази, стосовно того, що потерпілий лише словесно погрожував обвинуваченому та не зазначає, що сам потерпілий першим завдав удару обвинуваченому, що вбачається із відеозапису відтворення обставин події за участі потерпілого.

Від допиту інших свідків, вказаних в обвинувальному акті, прокурор відмовилася, заявивши відповідне клопотання у судовому засіданні.

Мотиви зміни правової кваліфікації дій обвинуваченого.
Кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_3 за ч.2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, суд вважає невірною з огляду на таке.

Кваліфікація дій обвинуваченого стороною обвинувачення за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України не була підтверджена наданими доказами, а тому суд, керуючись вимогами ч. 3 ст. 337 КПК України, вважає за доцільне змінити правову кваліфікацію дій обвинуваченого, викладених у вироку суду, із ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України на ч. 1ст. 121 КК України, виходячи з наступного.

Злочин, передбачений ч. 1 ст. 115 КК України передбачає обов`язкову складову суб`єктивної сторони складу злочину, наявність прямого умислу, спрямованого саме на протиправне позбавлення життя іншої людини. В свою чергу, суб`єктивна сторона складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, характеризується прямим або непрямим умислом щодо заподіяння тяжкого тілесного ушкодження. Під час судового розгляду доказів прямого умислу обвинуваченого на вбивство потерпілого суду надано не було.

При відмежуванні вказаних складів злочинів, суд враховує сукупність всіх обставин вчиненого злочину, зокрема, спосіб спричинення, знаряддя вчинення злочину, механізм спричинення ушкоджень, посткримінальну поведінку винної особи тощо. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій, які виразилися у намірі завдати потерпілому фізичних ушкоджень.

Відповідно до вимог закону, роз`яснень, які містяться у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.02.2003 № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» та правових позицій Верховного Суду, наведених у судових рішеннях, які є обов`язковими для застосування судами нижчого рівня, закінчений замах на умисне вбивство може бути вчинено лише з прямим умислом, тобто якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання, а також якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення, в даному випадку для умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, до кінця, але це кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.
Розмежовуючи замах на умисне вбивство та умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, потрібно надати оцінку сукупності обставин, які можуть бути передумовою для висновку про спрямування умислу обвинуваченого. Сама лише локалізація тяжкого тілесного ушкодження та спосіб його нанесення, без урахування інших обставин, не свідчать про умисел на позбавлення життя. Замах на позбавлення життя особи може бути вчинено лише з прямим умислом, тобто коли обвинувачений усвідомлює суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно небезпечні наслідки у виді смерті людини і бажає їх настання. За відсутності умислу на позбавлення людини життя дії обвинуваченого кваліфікуються за їх фактичними наслідками.

У даному разі фактичними наслідками є спричинення потерпілому колото-різаного поранення шиї справа з пошкодженням перстневидно-щитоподібної зв`язки та щитоподібного хряща, проникаюче в гортань, яке за ступенем тяжкості відносяться до тяжкого тілесного ушкодження (за критерієм небезпеки для життя).

Що ж стосується інших колото-різаних ран - на верхній та нижній губі зліва, проникаюче в порожнину рота; наскрізного колото-різаного поранення правого надпліччя; колото-різаної рани правого плеча; непроникаючого колото-різаного поранення грудної клітки справа, то вони за ступенем тяжкості є легкими тілесним ушкодженнями, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, а тому не могли бути розцінені як нанесені в життєво важливий органи, оскільки не потягли за собою небезпеки для життя в момент заподіяння.
Так, виходячи із фактичних обставин справи вбачається, що 1) у діях обвинуваченого не вбачається прямого умислу на позбавлення життя - удари він наносив в ході суперечки, хаотично, не маючи мети завдати їх саме у життєво важливі органи, причому потерпілий до цього наніс обвинуваченому удар в обличчя; 2) потерпілий і обвинувачений до події злочину знайомі не були, конфлікт мав спонтанний характер; 3) наявність ножа на місці вчинення злочину непов`язана із готуванням обвинуваченого до вчинення злочину; 4) суто з фізичної точки потерпілий є значно молодшим, фізично сильнішим та значно кремезнішим за обвинуваченого; 5) після події обвинувачений з потерпілим розійшлись, а потерпілий, відчувши біль та крововилив побіг в напрямку зупинки, де знаходилися сторонні, які викликали швидку і поліцію.
Виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, способу, знаряддя злочину, кількості, характеру, локалізації поранень та інших тілесних ушкоджень, причин припинення злочинних дій, поведінки винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунків, суд дійшов висновку про відсутність доказів, які вказують на умисел на позбавлення життя потерпілого.

Усі наявні сумніві, в силу положень ст. 62 Конституції України, суд трактує на користь обвинуваченого.

Поряд із тим, суд не може погодитися з твердженням захисника про відсутність у діях обвинуваченого складу кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, натомість наявність у його діях складу ст. 124 КК України, а саме перевищення меж необхідної оборони виходячи із такого.

Перевищення меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту (ч. 3 ст. 36 КК України). Існування різних мотивів не змінює того, що мотив захисту є основним стимулом, який визначає поведінку особи, яка перевищила межі необхідної оборони. Мотивація дій винного при перевищенні меж необхідної оборони має бути в основному зумовлена захистом від суспільно небезпечного посягання охоронюваних законом прав та інтересів. (правова позиція викладена Другою судовою палатою Касаційного кримінального суду Верховний Суд у справі № 154/215/19.)

У даному разі, як вбачається із показів самого обвинуваченого, свідка ОСОБА_7 та потерпілого, останній не здійснював інтенсивного нападу на обвинуваченого, не існувало небезпечного посягання на охоронювані законом права та законні інтереси обвинуваченого (як то на його власність, життя чи здоров`я).

За відсутності у діях потерпілого посягання на охоронювані законом права та інтереси обвинуваченого, відсутні і підстави захисту, що зумовлює відсутнстьі необхідної оборони, а відповідно і перевищення її меж.

Відповідно до ч. 3 ст. 337 КПК України з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Таким чином, з огляду на встановлені у судовому засіданні обставини, суд вважає доведеним, що 05.08.2021, протягом дня ОСОБА_3 разом зі своєю знайомою ОСОБА_7 перебували на галявині, яка розташована неподалік гіпермаркету «Ашан», за адресою: АДРЕСА_2 , де проводили особисте дозвілля. Поруч з останніми, на вказаній галявині відпочивав ОСОБА_6 разом зі своїми наглядно знайомими ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 та розпивали спиртні напої. Через деякий час, ОСОБА_9 разом з ОСОБА_10 пішли з вказаної галявини у власних справах, а ОСОБА_6 разом з ОСОБА_8 залишились далі на галявині проводити особисте дозвілля. Близько 19 год. 30 хв. між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , які продовжили перебувати на зазначеній галявині, виник словесний конфлікт. Побачивши даний конфлікт, ОСОБА_6 підійшов до ОСОБА_3 та схопив його за верхній одяг і шляхом погроз і образ, вимагав залишити вказану галявину, після чого завдав йому одного удару правою долонею в область голови, а саме у ліву скроневу ділянку. Така поведінка обурила ОСОБА_3 та викликало раптову особисту неприязнь, яка в подальшому переросла в умисел, спрямований на завдання тяжкого тілесного ушкодження ОСОБА_6 .

Безпосередньо реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на спричинення умисного тяжкого тілесного ушкодження, ОСОБА_3 , перебуваючи від ОСОБА_6 на відстані близько одного метра, взяв до своєї лівої руки невстановлений ніж, передбачав і свідомо припускав настання відповідних наслідків у вигляді тяжких тілесних ушкоджень не розраховуючи при цьому на якість, конкретні обставини, які могли б їх відвернути, тобто діючи з не прямим умислом, утримуючи у своїй лівій руці вказаний ніж, з достатньою силою наніс один удар в життєво-важливий орган, а саме шию ОСОБА_6 . Після чого ОСОБА_3 продовжуючи утримувати вказаний ніж у своїй лівій руці, наніс ним ще не менше п`яти ударів ОСОБА_6 , а саме в область обличчя та шиї. Після вказаних протиправних дій, ОСОБА_6 побіг до проїжджої частини дороги, з метою отримання допомоги від перехожих громадян, а ОСОБА_3 з місця вчинення злочину втік.

Своїми протиправними діями, ОСОБА_3 умисно заподіяв ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді: колото-різаних ран- на верхній та нижній губі зліва, проникаюче в порожнину рота; наскрізного колото-різаного поранення правого надпліччя; колото-різаної рани правого плеча; непроникаючого колото-різаного поранення грудної клітки справа, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; колото-різаного поранення шиї справа з пошкодженням перстневидно-щитоподібної зв`язки та щитоподібного хряща, проникаюче в гортань, яке за ступенем тяжкості відносяться до тяжкого тілесного ушкодження (за критерієм небезпеки для життя).

Таким чином, ОСОБА_16 вчинив умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, тобто вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 121 КК України.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.
Суд повно, всебічно та неупереджено дослідивши всі обставини даного провадження, об`єктивно та за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на такому дослідженні, оцінивши кожний поданий сторонами доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов таких висновків.
Крім показів обвинуваченого, потерпілого та свідка, вина обвинуваченого також підтверджується зібраними на стадії досудового розслідування та дослідженими у судовому засіданні письмовими та відео доказами зокрема:

-довідкою з KMKЛ №17 про стан здоров`я потерпілого ОСОБА_6 /а.с. 85/;

-протоколом огляду місця події від 05.08.2021 з фото таблицею до протоколу та схемою протоколу огляду місця події, з якого вбачається, що поблизу трамвайної зупинки «вул. Зодчих», що за адресою: вул. С.Сосніних у м. Києві виявлено на асфальті речовину бурого кольору/а.с. 86-96/;

-протоколом огляду місця події у KMKJI №17 від 05.08.2021 та фото таблицею до нього, у якому зафіксовано, що особисті речі потерпілого були пошкодженні, зокрема футболка чорного кольору, та містили на собі сліди РБК /а.с. 97-108/;

-протоколом огляду місця події від 11.08.2021 з фото таблицею, з якого вбачається, що неподалік від АДРЕСА_2 було оглянуто галявину на якій 05.08.2021 року було завдано тілесних ушкоджень ОСОБА_6 та вилучено пластикову пляшку з наявними відбитками /а.с. 109-116/;

-протоколом огляду місця події, який проводився за адресою: АДРЕСА_2 у хостелі де проживав обвинувачений від 12.08.2021 та вилучено його особисті речі /а.с. 117-124/;

-протоколом обшуку від 13.08.2021 у с. Рубці Донецької області за місцем реєстрації обвинуваченого з відеозаписом, з якого вбачається, що під час обшуку у обвинуваченого виявлено та вилучено спортивну кофту із синіми та білими вставками, на лівому рукаві якої наявні плями речовини бурого кольору, інші речі, які були при ньому 05.08.2021 /а.с 126-131а/;

-протоколом проведення слідчого експерименту з потерпілим від 10.08.2021 з відеозаписом, що відбувався на місці події - на галявині поблизу вул. С.Сосніних, 17. Під час цієї слідчої дії потерпілий відтворив обставини конфлікту, показав як йому було завдано близько 5 ударів якимось тонким ножиком. Ніж у обвинуваченого був у лівій руці. При цьому потерпілий повідомив, що перший удар було нанесено в шию і одразу у нього почала крутитись голова, далі потерпілий показав, як йому наносилась інші удари, коли він зрозумів, що захищатись не зможе вибіг до дороги, показав на експерименті відстань і місце куди саме він направився втекти, показав звідки йшли перехожі/а.с. 134-139/;

-протоколом пред`явлення для впізнання від 13.08.2021 з відеозаписом, за участі потерпілого ОСОБА_6 та за участі 2 адвокатів обвинуваченого, де ОСОБА_6 впізнав ОСОБА_3 не тільки за рисами обличчям та дефектом на губі, а й за голосом /а.с. 140-144/;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання від 13.08.2021 з відеозаписом за участі свідка ОСОБА_7 , згідно якого свідок вказала на ОСОБА_3 , як на особу яка 05.08.2021 в м. Києві поблизу бул. №17 по вул. С.Сосніних на галявині завдала потерпілому ОСОБА_6 тілесних ушкоджень /а.с. 159-163/ ;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання від 12.08.2021 за участі свідка ОСОБА_17 , згідно якого свідок впізнала ОСОБА_3 /а.с. 145-148/;
-висновок експерта №042/1-446-2021 від 09.09.2021 /а.с. 164-168/, згідно якого у потерпілого ОСОБА_6 на момент надходження до стаціонару 05.08.2021 о 20:55 мали місце наступні тілесні ушкодження:

Колото-різані рани на верхній та нижній губі зліва, проникаючу у порожнину рота;

Наскрізне колото-різане поранення правого надпліччя;

Колото-різана рана правого плеча, непроникаюче колото-різане поранення грудної клітки справа.

Колото-різане поранення шиї справа з пошкодженням перстневидно- щитоподібної зв`язки та щитоподібного хряща, проникаюче в гортань; відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.

Вказані ушкодження спричинені гострим предметом (предметами), могли утворитись 05.08.2021, внаслідок не менше 6-ти травматичних дій, за обставин на які вказує потерпілий ОСОБА_6 під час проведення з ним слідчого експерименту від 10.08.2021.

-протоколом огляду предметів, відеозаписів із камер спостереження, на яких зображено частину земельної ділянки із зеленими насадженнями, яка розташована біля трамвайної зупинки «вулиця Зодчих» в м. Києві та двох осіб, які спочатку виходять із зелених насаджень та рухаються в напрямку дороги з асфальтним покриттям, далі один із них стоїть на пішохідній доріжці інший біля зелених насаджень, далі один із них стоїть на пішохідній доріжці інший іде в бік зелених насаджень, далі особу, яка стоїть на пішохідній доріжці сама, далі особу, в сидячому положенні на пішохідній доріжці біля трамвайної зупинки «вулиця Зодчих», далі особу, яка знаходиться в сидячому положенні на пішохідній доріжці поряд з якою знаходяться ще дві особи, далі особу, яка знаходиться в сидячому положенні на пішохідній доріжці поряд з якою знаходяться ще декілька осіб та поліцейський автомобіль і далі особу, яка знаходиться в сидячому положенні на пішохідній доріжці поряд з якою знаходяться ще декілька осіб, поліцейський автомобіль та автомобіль ШМД. Таким чином, із даного протоколу вбачається, що:1) обвинувачений не наздоганяв потерпілого та повернувся вбік зелених насаджень, 2) потерпілий певний час знаходився наодинці, 3) між тим, як пішов обвинувачений та з`явилися двоє перехожих, пройшов певний проміжок часу 3) перехожі не відганяли обвинуваченого від потерпілого і не могли завадити йому якби він дійсно мав намір завдати смерті потерпілому /а.с. 184-192/

-висновком Молекулярно-генетичної експертизи №СЕ-19/111-21/40574-БД: на кофті, яка була вилучена під час обшуку у ОСОБА_3 за місцем його реєстрації, виявлена кров людини, яка збігається з ДНК потерпілого ОСОБА_6 /а.с. 215-227/;

-висновок судово-психіатричного експерта №488 від 26.08.2021: ОСОБА_3 на психічні розлади не страждав та не страждає, за своїм психічним станом міг усвідомлювати свої дії та керувати ними /а.с. 193-195/.

Суд також зауважує, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази (параграф 34 рішення у справі Тейксейра де Кастро проти Португалії від 09.06.1998, параграф 54 рішення у справі Шабельника проти України від 19.02.2009), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканність, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.

З огляду на зазначене, посилання захисника, на ряд незначних процесуальних відхилень допущених органом досудового розслідування під час проведення обшуку у будинку обвинуваченого та вилучення при цьому речей, відтворення обстановки та обставин події з потерпілим, проведення впізнання обвинуваченого за участі потерпілого та свідка ОСОБА_7 , не можуть слугувати підставою для визнання вказаних доказів недопустимими. Оскільки, усі вказані слідчі дії проводилися із відео фіксацією, при обшуку були залучені поняті, при проведенні впізнання була присутня захисник обвинуваченого, згідно протоколів усіх вищезазначених слідчих дій учасникам роз`яснювалися їх права, про що свідчать підписи учасників.

Разом із тим, суд не може визнати належним доказом - протокол слідчого експерименту з відеозаписом від 13.08.2021, за участі свідка ОСОБА_7 , оскільки під час проведення вказаної слідчої дії, свідок ОСОБА_7 чітко вказала, що їй не зрозумілі процесуальні права, які вона має, однак слідчий продовжив слідчу дію не роз`яснивши при цьому права свідку.

При розгляді даної справи судом також було детально вивчено та проаналізовано докази, які характеризують особу обвинуваченого, зокрема:

- вимогу щодо судимості № 25-20082021/80210, згідно якої вбачається, що обвинувачений раніше не судимий /а.с. 231 та зі зворотної сторони/;

- копію ухвали Краснолиманського міського суду Донецької області від 25.03.2013 у справі №236/728/13-к /а.с. 233/;

- довідку №238/2021 КНП «КНП «Обласна клінічна психіатрична лікарня м. Слов`янська» щодо відсутності обвинуваченого на диспансерному обліку у лікаря психіатра /а.с. 229/;

- довідку №2/106-2021 від 16.08.2021 КНП «МЦПЛЗ м. Краматорськ» щодо відсутності обвинуваченого на диспансерному обліку у лікаря нарколога /а.с 229/;

- довідку з бази даних АРМОР стосовно ОСОБА_18 /а.с. 230/;

- копі паспорта ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , № НОМЕР_1 /а.с. 228/;

- характеристику Лиманської міської ради від 11.10.2021 №467 на ОСОБА_3 , згідно якої він характеризується позитивно /а.с. 234/;

- лист Філії Державна Установа «ЦОЗ ДКВСУ» від 26.11.21 №1688 /т.2 а.с. 16/.

Призначення покарання.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст.ст.65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» з послідуючими змінами та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 згідно з вимогами ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, стан його здоров`я, обставини що пом`якшують і обтяжують покарання, також враховує дії та поведінку потерпілого, яка передувала злочину, факт перебування потерпілого у стані алкогольного сп`яніння.

У відповідност. до ст. 66 КК України до обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 суд відносить щире каяття, про що він зазначив в дебатах та останньому слові, те що на його утриманні перебуває непрацездатна мати, а також стан його здоров`я.
Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до вимог ст. 67 КК України, судом не встановлено. Суду не надано доказів, що обвинувачений перебував у стані алкогольного сп`яніння.

З врахуванням встановлених судом обставин, які пом`якшують покарання за скоєне, відсутності обтяжуючих обставин, суд вважає за необхідне призначити мінімальне покарання передбачене санкцією ч. 1 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі.

На думку суду більш м`яке покарання не сприятиме виправленню засудженого та попередженню вчинення ним нових злочинів.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Цивільний позову кримінальному провадженні не заявлявся.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України з ОСОБА_3 слід стягнути процесуальні витрати на залучення експертів з метою проведення судової експертизи №СЕ-19/111-21/39058-Д від 17.08.2021 у сумі 1372 гривні 96 копійок та на проведення судової експертизи №СЕ-19/111-21/40574-БД від 25.10.2021 у сумі 2590 гривень 52 копійки.

Відповідно до вимог п. 14 ст. 369 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про те, як вчинити із заходами забезпечення кримінального провадження.

Арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 16.08.2021 у справі ЄУН 759/18439/21 провадження №1-кс/759/6653/21 скасувати.

Враховуючи обґрунтованість обвинувачення, обраний судом вид покарання, суд вважає за необхідне в порядку ст. 377 КПК України раніше обраний запобіжний захід щодо ОСОБА_3 у виді тримання під вартою залишити без зміни до набрання вироком законної сили.

Керуючись ст. 368, ч. 1 ст. 369, ст.ст. 373-376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Перекваліфікувати дії обвинуваченого ОСОБА_3 з ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 на ч. 1 ст. 121 КК України, на підставі якої призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_3 - тримання під вартою - залишити без зміни до набрання вироком законної сили, та утримувати його в ДУ «Київський слідчий ізолятор».
Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з 14 серпня 2021 року.
У строк відбування покарання зарахувати з дотриманням правил, передбачених ч. 5 ст. 72 КК України, строк перебування обвинуваченого під вартою з дати його затримання, а саме з 14 серпня 2021 року з розрахунку день за день.
Речові докази:

- компакт диск формату DVD-R, на якому знаходяться відеозаписи з фасаду житлового будинку АДРЕСА_3 , який долучено до матеріалів кримінального провадження - залишити у матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.
- Футболку зеленого кольору з плямами речовини бурого кольору, кофту чорного кольору, дві футболки білого кольору та чорного кольору, одну шапку, капці чорного кольору, спортивну кофту, джинсові штани темно-синього кольору, шкарпетки чорного кольору, мобільний телефон марки «Тесnо» ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 (без сім-картки), мобільний телефон марки «Lenovo А516» ІМЕІ 1: НОМЕР_4 , ІМЕІ 2: НОМЕР_5 (без сім-картки), мобільний телефон марки «Honor» ІМЕІ: НОМЕР_6 (без сім-картки), які зберігаються в камері зберігання речових доказів Святошинського УПГУНП у м. Києві, за адресою: м. Київ, пр. Перемоги, 109 повернути власникам.

- Змиви речовини бурого кольору з асфальтованої поверхні, змив речовини бурого кольору з взуття, змив речовини бурого кольору, поліетиленовий пакет з плямами речовини бурого кольору, 2 сліди папілярних узорів, предмет зовні схожий на канцелярський ніж, предмет зовні схожий на ніж, предмет зовні схожий на ножиці, рвану футболку чорного кольору з плямами речовини бурого кольору та різаними отворами розмірами 5 см та 2 см, шорти жовтого кольору з плямами речовини бурого кольору, резинові капці чорно-червоного кольору, з плямами речовини бурого кольору, окуляри, змив дистильованою водою з резинових капців, один слід папілярного узору з пластикової пляшки та пластикову пляшку, які зберігаються в камері зберігання речових доказів Святошинського УПГУНП у м. Києві, за адресою: м. Київ, пр. Перемоги, 109 - знищити.
- ОСОБА_19 кофту із синіми та білими вставками, на лівому рукаві якої наявні плями речовини бурого кольору, джинси синього кольору, кросівки чорного кольору, гребінець чорного кольору, рушник синього кольору, кухонний ніж та ножиці з рукояткою жовтого кольору, паспорт СРСР на ім`я ОСОБА_3 , які зберігаються в камері зберігання речових доказів Святошинського УПГУНП у м. Києві, за адресою: м. Київ, пр. Перемоги, 109- повернути власнику.

-Зразки букального епітелія потерпілого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які зберігаються в камері зберігання речових доказів Святошинського УПГУНП у м. Києві, за адресою: м. Київ, пр. Перемоги, 109 знищити.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 16.08.2021 у справі ЄУН 759/18439/21 провадження №1-кс/759/6653/21 скасувати.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь держави 1372 (одну тисячу триста сімдесят дві) гривні 96 копійок витрат на залучення експертів з метою проведення судової експертизи №СЕ-19/111-21/39058-Д від 17.08.2021 та 2590 (дві тисячі п`ятсот дев`яносто) гривень 52 копійки витрат на залучення експертів з метою проведення судової експертизи №СЕ-19/111-21/40574-БД від 25.10.2021, а всього 3963 (три тисячі дев`ятсот шістдесят три) гривні 48 копійок.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору, обвинуваченому та надіслати потерпілому.
Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд міста Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано; у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1