Дата документу 10.11.2021 Справа№ 315/1278/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/1502/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №315/1278/18Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.186 КК України
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2021 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на вирок Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 13 липня 2021 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця сел.Залізничне Гуляйпільського району Запорізької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винуватим і засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України,

ВСТАНОВИЛА
Вказаним вироком районного суду ОСОБА_7 визнано винуватим і засуджено за те, що він 10.08.2018 року близько 19 години в м.Гуляйполе Запорізької області, знаходячись на літньому майданчику магазину «Імідж», розташованого по вул.Шевченка, 105, керуючись корисливими мотивами, діючи повторно, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, з підлоги на вищевказаному майданчику таємно викрав дорожню сумку «MAGDA» вартістю 197 грн. 60 коп., в якій знаходились дві пачки цигарок «LD» червоні кількістю 20 цигарок та кількістю 25 цигарок по ціні 29 грн. 93 коп. за одну пачку, всього на суму 59 грн. 86 коп., що належать ОСОБА_8 , чим спричинив останньому матеріальну шкоду на загальну суму 257 грн. 46 коп. З викраденим зник.

Крім того, 10.08.2018 року близько 21 години в м.Гуляйполе Запорізької області ОСОБА_7 , знаходячись на літньому майданчику магазину «Імідж», розташованого по вул.Шевченко, 105, керуючись корисливими мотивами, діючи повторно, маючи умисел на відкрите заволодіння чужим майном, вирвав з рук неповнолітньої ОСОБА_9 зовнішній акумулятор «Nomi F100» 10000 mAh вартістю 263 грн. 73 коп., яким останній незаконно відкрито заволодів, чим спричинив ОСОБА_10 матеріальну шкоду на вищевказану суму. З викраденим зник.

Дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч.2 ст.185 КК, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно; за ч.2 ст.186 КК, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно.

Йому призначено покарання

- за ч.2 ст.185 КК у виді 2 років позбавлення волі;

- за ч.2 ст.186 КК у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК шляхом часткового складання покарання за вказаним вироком та покарання, призначеного вироком Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 03.06.2020 року остаточно призначено покарання у виді 4 років 7 місяців позбавлення волі.

Вирішено питання про початок строку відбування покарання, зарахування в строк покарання строку попереднього ув`язнення, процесуальні витрати та речові докази.

В апеляційній скарзі прокурор просив вирок скасувати, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.185 КК у виді 2 років позбавлення волі, за ч.2 ст.186 КК у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст.71 КК шляхом часткового складання призначеного за цим вироком покарання та покарання, призначеного вироком Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 24.12.2013 року, призначити покарання у виді 4 років 9 місяців позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК шляхом часткового складання покарання за вироком Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 03.06.2020 року та за цим вироком остаточно призначити покарання у виді 5 років 9 місяців позбавлення волі.

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що злочини у даній справі вчинені обвинуваченим в період умовно-дострокового звільнення за вироком Гуляйпільського районного суду від 24.12.2013 року, а тому суд, призначивши покарання на підставі ч.1 ст.70 КК, повинен був застосувати положення ст.71 КК та приєднати невідбуту частину покарання за вироком Гуляйпільського районного суду від 24.12.2013 року. Крім того, оскільки ще існує попередній вирок Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 03.06.2020 року, то після застосування ст.71 КК суд мав призначити покарання за ч.4 ст.70 КК та зарахувати відбуту частину покарання за вироком Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 03.06.2020 року.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який повністю підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні; обвинуваченого, який заперечив проти апеляційної скарги та просив вирок суду залишити без змін; перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Подія кримінальних правопорушень, доведеність винуватості ОСОБА_7 у їх вчиненні, кримінально-правова оцінка його діянь в апеляційному порядку не оскаржені. У зв`язку з чим, з огляду на положення ч.1 ст.404 КПК вирок суду в цій частині не переглядався.

З цих же підстав судова колегія вважає встановленим скоєння кримінальних правопорушень обвинуваченим ОСОБА_7 за обставин, зазначених в оскарженому вироку суду.

Що стосується доводів прокурора в апеляційній скарзі про неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, то вони є слушними з огляду на таке.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 був засуджений вироком Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 03.06.2020 року за ч.2 ст.186 КК до 4 років позбавлення волі.

Кримінальні правопорушення у даній справі обвинуваченим ОСОБА_7 були вчинені 10.08.2018 року, тобто до постановлення вироку Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 03.06.2020 року. А тому суд, призначивши обвинуваченому покарання за сукупністю злочинів на підставі ч.1 ст.70 КК, обґрунтовано призначив обвинуваченому покарання із застосуванням ч.4 ст.70 КК.

Разом з тим, суд першої інстанції не врахував, що ОСОБА_7 був засуджений також вироком Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 24.12.2013 року за ст.395 КК із застосуванням положень ст.ст.71, 72 КК остаточно до 5 років 1 місяця позбавлення волі. В подальшому 12.06.2017 року обвинувачений був звільнений умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 5 місяців 11 днів.

Кримінальні правопорушення у даній справі обвинуваченим були вчинені 10.08.2018 року, тобто у період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Відповідно до ч.1 ст.71 КК якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Відтак, з огляду на зазначені приписи кримінального закону суд першої інстанції після призначення покарання на підставі ч.4 ст.70 КК мав застосувати положення ст.71 КК та призначити обвинуваченому остаточне покарання за сукупністю вироків.

За наведених обставин вирок суду в частині призначення покарання не відповідає вимогам кримінального закону, а тому в цій частині судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом нового вироку.

Разом з тим, колегія суддів з урахуванням кількості та вартості майна, яким заволодів обвинувачений, а також з огляду на його повне визнання своєї вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, не вбачає підстав для призначення обвинуваченому на підставі ч.4 ст.70 КК та ст.71 КК покарання, у розмірах, зазначених прокурором в апеляційній скарзі. Крім того, призначення покарання саме у такому розмірі прокурором в апеляційній скарзі взагалі не мотивовано. Також колегія суддів не погоджується із послідовністю застосування норм кримінального закону, яку зазначив прокурор у скарзі, а тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407, 420 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 13 липня 2021 року щодо ОСОБА_7 в цій справі в частині призначеного покарання скасувати.

Призначити ОСОБА_7 покарання

- за ч.2 ст.185 КК України у виді 2 років позбавлення волі;

- за ч.2 ст.186 КК України у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК шляхом часткового складання покарання за вказаним вироком та покарання, призначеного вироком Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 03.06.2020 року, призначити покарання у виді 4 років 8 місяців позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 24.12.2013 року остаточно призначити покарання у виді 4 років 10 місяців позбавлення волі.

Зарахувати ОСОБА_7 в строк відбування ним покарання за даним вироком суду час його перебування під вартою з 29.01.2020 року по 10.11.2021 року.

В решті вирок суду залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржений до Верховного Суду протягом трьох місяців з часу його проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - в той самий строк з моменту вручення йому копії вироку.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4