ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/642/21 Справа № 712/7065/21 Категорія: ст. 331 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засіданняОСОБА_5
за участі:
прокурора захисників потерпілих представника потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси виділені матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_12 на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 08 вересня 2021 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_12 строку тримання під вартою на 60 днів, тобто до 06.11.2021 включно, -

в с т а н о в и л а :

В провадженні Соснівського районного суду м. Черкасиперебувають матеріали кримінального провадження щодо ОСОБА_12 по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 27 ч.3 ст. 187 КК України.

Прокурор ОСОБА_6 в судовому засіданні заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_12 на 60 днів.

08.09.2021 ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси клопотання прокурора задоволено, та продовжено обвинуваченому ОСОБА_12 строк тримання під вартою на 60 днів, тобто до 06.11.2021 включно.

Не погоджуючись з ухвалою суду, захисники обвинуваченого ОСОБА_12 - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 подали апеляційну скаргу в якій, вважаючи її незаконною, просили скасувати, і ухвалити нову ухвалу, якою обрати щодо обвинуваченого ОСОБА_12 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.
В обґрунтування апеляційних вимог апелянти посилаються на те, що в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 27 ч.3 ст. 187 КК України. Вказують, що ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 мали умисел на таємне заволодіння майном, однак ОСОБА_13 та ОСОБА_14 вийшли за межі попереднього обумовленого умислу на вчинення крадіжки після того як прокинулась потерпіла ОСОБА_9 .. Зазначають, що матеріалами кримінального провадження не підтверджено, що у ОСОБА_12 була роль організатора. Вважають, що місцевий суд формально послався на наявність ризиків у кримінальному провадженні без належного їх обґрунтування, не взявши до уваги те, що ОСОБА_12 раніше не судимий, має на утриманні неповнолітню доньку, до затримання мав постійне місце роботи та проживання, виїхав за межі території України, будучи в статусі свідка, і йому було оголошено про підозру вже після того, як він поїхав на заробітки в іншу країну. Після оголошення його в міжнародний розшук самостійно за власні кошти прибув в Україну, де був затриманий в аеропорту.

Заслухавши доповідь судді, думку захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які підтримали апеляційні вимоги та просили їх задовольнити, думку прокурора ОСОБА_6 ,який заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу місцевого суду залишити без змін, думку потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та їх представника ОСОБА_11 , які також підтримали апеляційні вимоги та просили їх задовольнити, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Зазначених вимог закону судом першої інстанції дотримано.

Відповідно до положень ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст. 176 цього Кодексу.

При цьому, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 р., рішення «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 р.).

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції були дотримані зазначені вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_12 , повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження такого запобіжного заходу, при цьому в ухвалі наведені мотиви, з яких було прийнято відповідне рішення.

Під час розгляду суд першої інстанції встановив, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1,3 ч.1 ст. 177 КПК України, бо є всі підстави вважати, що перебуваючи на волі, обвинувачений ОСОБА_12 під впливом тяжкості покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим, може переховуватися від суду, оскільки після вчинення злочину залишив територію України та перебував у міжнародному розшуку, впливати на покази потерпілих, які є особами похилого віку і є його родичами (дідом та бабою), які на даний час, з об`єктивних причин не допитані місцевим судом, впливати на свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , які також не допитані місцевим судом, і є його родичами та проживають з обвинуваченим за однією адресою.
Так, ОСОБА_12 згідно обвинувального акту обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 27 ч.3 ст. 187 КК України, який має високий ступінь суспільної небезпеки та за яке, в разі визнання його винуватим, може бути засудженим до позбавлення волі на строк від 7 до 12 років із конфіскацією майна.

У рішенні по справі «Wпроти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства.

Доводи апеляційної скарги про недоведеність наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає безпідставними. При апеляційному розгляді встановлено об`єктивне існування обставин, які виправдовують подальше тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_12 та встановлена обґрунтована наявність ризиків, визначених п.п.1,3 ч.1 ст. 177 КПК України.

Судом першої інстанції враховано дані про особу ОСОБА_12 , позицію потерпілих, які просили відмовити в задоволенні клопотання прокурора, а також перевірена можливість застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, а тому доводи апелянтів в цій частині є неприйнятними.

Крім того, на даний час вирішується питання про об`єднання вказаного кримінального провадження з іншим кримінальним провадженням, яке перебуває в Соснівському районному суді м.Черкаси, у зв`язку з тим, що декілька обвинувачених обвинувачуються у вчиненні одного кримінального правопорушення.

Доводи апелянтів про наявність на утриманні у ОСОБА_12 неповнолітньої доньки є неспроможними, оскільки вони нічим не підтверджені, та згідно даних обвинувального акту, ОСОБА_12 неодружений і не має на утриманні неповнолітніх дітей.
Колегія суддів, вважає, що доводи апелянтів про те, що ОСОБА_12 виїхав за межі території України, будучи в статусі свідка, і після оголошення його в міжнародний розшук самостійно за власні кошти прибув в Україну, не можуть слугувати самостійною підставою для зміни йому запобіжного заходу на більш м`який.
Колегія суддів позбавлена можливості перевіряти фактичні обставини справи та доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, оскільки це належить до компетенції місцевого суду під час розгляду кримінального провадження по суті.
Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано продовжив раніше обраний ОСОБА_12 запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть на даному етапі забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_12 .
З врахуванням викладеного, колегія суддів не вбачає підстав для скасування чи зміни ухвали суду першої інстанції, та задоволення апеляційної скарги захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .

Керуючись ст. 183, 199, 331, 405, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а :

Ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 08 вересня 2021 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_12 строку тримання під вартою на 60 днів, тобто до 06.11.2021 включно, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення іоскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді