Номер провадження: 11-сс/813/1242/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваної ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 04 серпня 2021 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КПК України, в рамках кримінального провадження №0000457, внесеного до ЄРДР 13.02.2020 року,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 04 серпня 2021 року задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , яке погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваній ОСОБА_8 .

Продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 (шістдесят) днів, до 02.09.2021 року, з утриманням в Державній установі "Одеській слідчий ізолятор".

Рішення слідчого судді мотивоване тим, що наявні ризики, передбачені п.п.1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, встановлені під час застосування запобіжного заходу відносно підозрюваної, не зменшилися та продовжують існувати, тому є необхідність подальшого тримання під вартою підозрюваної, так як більш м`які запобіжні заходи не забезпечать запобіганню встановленим ризикам та належної процесуальної поведінки підозрюваної.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 , подав апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що оскаржена ухвала є необґрунтованою, зокрема, захисник стверджує, що:

- не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження обґрунтованості підозри. Обґрунтованості підозри не співвідноситься з матеріалами, наявними у кримінальному проваджені;

- слідчим суддею при постановлені ухвали не було враховано відсутність жодних доказів в обґрунтування того, що заявлені ризики, які виправдовують подальше тримання особи під вартою. Звертають увагу суду, що підозрювана до кримінальної відповідальності раніше не притягувалась, інших кримінальних проваджень відносно неї не існує, не притягувалась вона і до відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень; кримінальне правопорушення, інкриміноване підозрюваній триває з 2020 року, з того часу вона не покидала території України, не має родичів за кордоном, не вчиняла спроб втечі чи опору під час затримання;

- слідчим суддею не приділено належної уваги, що підозрювана має можливість проживати самостійно та утримувати себе на особистих зобов`язаннях, заставі, поруці, домашньому арешті, тощо;

Посилаючись на викладене, захисник просить скасувати оскаржену ухвалу і постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваної запобіжний захід у виді домашнього арешту або застосувати альтернативний запобіжний захід у виді застави не більше 80 розмірі прожиткових мінімумів.

Позиції учасників судового розгляду.

У судовому засідання захисники ОСОБА_7 та підозрювана ОСОБА_8 підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги, просили її задовольнити, скасувати оскаржувану ухвалу та застосувати більш м`який запобіжний захід.

Прокурор зазначив, що оскаржувана ухвала є цілком законною та обґрунтованою, та просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити оскаржувану ухвалу без змін.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Під час апеляційного розгляду встановлено, що у проваджені СУ ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000457, внесеного до ЄРДР 13.02.2020 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 185, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України.
14 квітня 2021 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України за кваліфікуючими ознаками: незаконне придбання, зберігання з метою збуту наркотичних засобів, вчиненому повторно, організованою групою, за обставин зазначених у клопотанні слідчого.
Надаючи оцінку доводам апеляційних скарг захисника щодо відсутності обґрунтованої підозри, колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення.
Частиною другою ст. 177 КПК України визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
У зв`язку з тим, що чинними нормами кримінального процесуального законодавства не надано оцінку поняттю «обґрунтована підозра» та не визначено єдиних критеріїв підходу до визначення її наявності у кримінальному провадженні, в оцінці цього питання суд користується практикою Європейського суду з прав людини, яка, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики ЄСПЛ, є джерелом права.
Так, у рішеннях «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України» під обґрунтованою підозрою Європейський суд розуміє існуючі факти або інформацію, яка може переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити кримінальне правопорушення.
Крім того, ЄСПЛ у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення особі.
Отже, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, та які не повинні бути переконливими в тій мірі, щоб звинуватити особу у його вчиненні, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування.
Як вбачається з оскаржуваної ухвали, на підставі наданих стороною обвинувачення матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі досудового розслідування достатньою сукупністю доказів, а саме: протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ; протоколом допиту підозрюваної ОСОБА_11 ; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_12 , протоколом впізнання за фотознімками свідком ОСОБА_10 , висновками експертиз матеріалів речовин та виробів за експертною спеціальністю 8.6 «Дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів та прекурсорів»; протоколами огляду речових доказів та розсекреченими протоколами НСРД.
В матеріалах клопотання наявні докази є достатніми для висновку, що підозра не є вочевидь необґрунтованою та відповідає критерію «обґрунтована підозра», зазначеному у вищенаведених рішеннях ЄСПЛ.
Водночас, оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, зокрема, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинуватою у вчиненні злочину, слідчим суддею на підставі розумної оцінки сукупності отриманих фактів та обставин визначено лише ймовірну причетність ОСОБА_8 до кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.
Відповідно до ч. 5 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

На переконання апеляційного суду, органом досудового розслідування в зазначеному кримінальному провадженні доведено існування ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме того, що підозрювана може:

- переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, який відноситься до категорії особливо тяжких, за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 9 до 12 років. Ризик переховування від правосуддя апеляційний суд оцінює в контексті обставин цього кримінального провадження та конкретної ситуації, з врахуванням відомостей про особу підозрюваної ОСОБА_8 зокрема, фактичних даних, які можуть свідчити про особливості характеру та моральні принципи, сімейний стан, освіту, роботу, місце проживання, засоби до існування. Фактичні дані цього кримінального провадження та особисті обставини підозрюваної в сукупності дають апеляційному суду підстави дійти висновку про існування достатньої ймовірності вказаного ризику.

- вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки обставини вчинення кримінального правопорушення, його специфіка, його корисливий характер, кількість епізодів в яких обґрунтовано підозрюється ОСОБА_8 , відсутність постійного місця роботи на думку апеляційного суду, свідчить про схильність підозрюваної до протиправної поведінки та остання може продовжити злочинну діяльність в сфері незаконного обігу наркотичних засобів для отримання доходу.

Крім того, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів це злочини, що посягають на здоров`я населення. При цьому протягом останніх років спостерігається поширення наркоманії та зростання злочинності, пов`язаної з незаконним обігом наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів. Цi злочини набувають усе більших масштабів i стають серйозним соціальним чинником, який негативно впливає на життя, здоров`я та благополуччя людей.

Щодо посилань захисника на неврахування слідчим суддею можливості застосування будь-якого альтернативного менш обтяжливого запобіжного заходу, апеляційний суд зауважує, що відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особи підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

При оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, суд використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу обов`язково (поза всяким сумнівом) порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена пунктами 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість допустити це в конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Враховуючи наведене вище, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про те, що за наявності ризиків, на які посилається сторона обвинувачення, неможливим є застосування жодного із більш м`яких запобіжних заходів забезпечити виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, тому застосування тримання під вартою на даному етапі є виправданим.

При цьому, відповідно до приписів ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для продовження строку тримання підозрюваної під вартою, апеляційним судом не встановлено.

Отже, на думку апеляційного суду, зазначені ризики виправдовують продовження строку дії найсуворішого запобіжного заходу тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_8 та дають апеляційному суду можливість прийти до висновку про обґрунтованість рішення районного суду про наявність реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який у цьому випадку, навіть з урахуванням презумпції невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваної.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Аналізуючи вищевикладені обставин в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись статями 177, 178, 370, 372, 376, 404, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 , - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 04 серпня 2021 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КПК України, в рамках кримінального провадження №0000457, внесеного до ЄРДР 13.02.2020 року, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4