ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 621/3410 Головуючий 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/818/1582/21 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
з секретарем - ОСОБА_5 ,
за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,
обвинуваченої - ОСОБА_7 ,
в режимі відеоконференції
захисника - адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченої ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_8 на вирок Зміївського районного суду Харківської області від 18 січня 2021 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Зміїв Харківської області, громадянку України, з середньою освітою, не працюючу, яка має на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстровану та фактично мешкаючу за адресою: АДРЕСА_1 , не судиму,
визнано винною та засуджено за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України 7 років позбавлення волі.

Згідно вироку, ОСОБА_7 визнано винною у тому, що 17.10.2020, близько 21 год., в приміщенні кухні житлового будинку АДРЕСА_1 знаходились ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , які розпивали спиртні напої.
В той же день близько 21 години, знаходячись за вищевказаною адресою, у ході сумісного розпивання спиртних напоїв між ОСОБА_9 та ОСОБА_7 раптово виникла сварка на побутовому ґрунті. Під час зазначеної сварки у ОСОБА_7 виник умисел на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_9 .
Реалізуючи свій умисел, в той же момент ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, схопила кухонний ніж, який знаходився в кармані куртки, та, маючи на меті умисел, спрямований на протиправне заподіяння смерті іншій людині, розуміючи небезпечність своїх дій, навмисно нанесла один удар ножем в область грудної клітини ОСОБА_9 .
Внаслідок протиправних дій ОСОБА_7 , згідно судово-медичної експертизи №12-14/235-Зм/20 від 09.12.2020, ОСОБА_9 спричинено одне проникаюче сліпе колото-різане поранення передньої поверхні правої половини грудної клітки, шо ускладнилося у своїй течії розвитком травматичного правобічного гемопневмотораксу. По ступеню тяжкості це тілесне ушкодження відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя (згідно п.2.1.3 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 р.).
ОСОБА_7 виконала всі необхідні дії, направлені на протиправне позбавлення життя ОСОБА_9 , проте її умисел не був доведений до кінця, так як ОСОБА_9 був вчасно госпіталізований до медичного закладу, де йому своєчасно надано медичну допомогу.

Не погодившись з рішенням районного суду прокурор у кримінальному провадженні та захисник обвинуваченої ОСОБА_7 , адвокат ОСОБА_8 подали апеляційні скарги.
До початку апеляційного розгляду прокурор заявив клопотання щодо відмови від апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник, адвокат ОСОБА_8 просить оскаржуваний вирок стосовно ОСОБА_7 змінити шляхом його пом`якшення та призначення ОСОБА_7 покарання з застосуванням ст. 69 КК України.

В обґрунтування посилається на те, що ОСОБА_7 притягується до кримінальної відповідальності вперше. Позитивно характеризується, має на утриманні двох малолітніх дітей 2017 року та 2012 року. Має молодий вік, від потерпілого відсутні скарги щодо моральної та матеріальної шкоди. Також ОСОБА_7 перебуває на диспансерному обліку в кабінеті «Довіра» КПП «Зміївська ЦРП» і отримує препарати на постійній основі. На обліку в психіатричному та наркологічному кабінетах не перебуває.
Вважає, що дані обставини справи можуть бути враховані, як пом`якшуючи вину обставини та до ОСОБА_7 можливо застосувати положення ст. 69 КК України, тобто призначити покарання більш м`яке, ніж передбаченого законом.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченої та захисника, які підтримали апеляційну скаргу сторони захисту та просили її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів дійшла наступного.

Дії обвинуваченої кваліфіковано правильно, висновки суду відносно фактичних обставин справи, які в суді першої інстанції не заперечувались і відносно яких відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України докази не досліджувались, колегія суддів на підставі ч.2 ст.394 та ч.1 ст.404 КПК України, не перевіряє.
Перевіряючи вирок в частині правильності призначення покарання обвинуваченій ОСОБА_7 , колегія суддів вважає, що суд першої інстанції достатньо та правильно врахував ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до норм ст. 65 КК України та роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
При призначенні покарання ОСОБА_7 суд діяв з дотриманням вимог ст.ст.50,65 КК України, а саме.
Суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину та дані про особу обвинуваченої, яка раніше не судима, не заміжня, має на утриманні двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за місцем проживання скарг від сусідів не надходило, на обліку у лікарів психіатрів та нарколога не перебуває, знаходиться на диспансерному обліку в кабінеті "Довіра" КНП "Зміївська ЦРЛ".
Також судом першої інстанції враховано відсутність претензій з боку потерпілого.
Відповідно до ст.66 КК України, судом враховано наявність обставини, що пом`якшує покарання, у виді щирого каяття.
Обставиною, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом враховано вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.
Вказані обставини чітко, логічно та мотивовано вказані у мотивувальній частині вироку при обґрунтуванні судом певного виду та міри покарання, який належить призначити обвинуваченій.
Захисник обвинуваченої ОСОБА_7 , адвокат ОСОБА_8 не навела в своїй апеляційній скарзі нових обставин, які не враховані судом першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченій та могли свідчити про явну суворість призначеного покарання за ч.2 ст.15 - ч.1 ст.115 КК України. Цих обставин також не надано стороною захисту і під час апеляційного розгляду.
З урахуванням зазначеного, суд призначив обвинуваченій покарання в межах мінімальної санкції ч.1 ст.115 КК України та з дотриманням вимог ст.ст.50,65 КК України, яке є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання скоєння ним нових злочинів.
Окрім цього суд першої інстанції з врахуванням позиції Верховного Суду, викладеною в постанові від 11 листопада 2020 року в справі № 370/2596/18 (провадження № 51-3884 км 20) надав оцінку можливості застосування до обвинуваченої ст. 69 КК України та обґрунтовано відмовив в задоволенні застосуванні цих вимог, з чим беззаперечно погоджується колегія суддів.
Доводи захисника про необхідність пом`якшення призначеного покарання шляхом застосування до обвинуваченої вимог ст. 69 КК України, з урахуванням щирого каяття, відсутності судимостей та цивільного позову, наявності на утримання двох малолітніх дітей, на думку колегії суддів, - є необґрунтованими, оскільки ОСОБА_7 вчинила особливо тяжкий злочин, а саме закінчений замах на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій особі з такою обтяжуючою обставиною, як скоєння злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягли за собою скасування ухваленого обвинувального вироку, не вбачається.
Враховуючи вищезазначене, колегією суддів не встановлено правових підстав для зміни оскаржуваного вироку, з урахуванням доводів, зазначених в апеляційній скарзі захисника.
Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Зміївського районного суду Харківської області від 18 січня 2021 року у відношенні ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженою, яка тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення їй копії ухвали.

Головуючий

Судді: