Провадження № 11-кп/811/36/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 лютого 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

обвинуваченого: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 05 січня 2022 року про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8

ВСТАНОВИЛА:
на розгляді у Личаківському районному суді м. Львова перебуває кримінальне провадження стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України.

Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 05 січня 2022 року задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченому ОСОБА_8 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів до 05 березня 2022 включно з визначенням застави в розмірі 600 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1 362 000 грн.

Не погоджуючись з даною ухвалою, захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вищенаведену ухвалу та винести нову, якою обрати до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що вищенаведена ухвала є незаконною та необґрунтованою, оскільки ризики, зазначені в ухвалі, не підтвердженні належними та допустимими доказами.

Сторона захисту переконана, що висновки суду, викладені в оскаржуваному судовому рішенні, щодо наявності обґрунтованої підозри та ризиків, указаних у ч. 1 ст. 177 КПК України, не відповідають фактичним обставинам справи.

ОСОБА_8 не знав, що він оголошений у розшук і що його подальші дії після такого оголошення свідчать про його бажання уникнути можливої відповідальності. Вважає, що тримання під вартою є надто суворим запобіжним заходом. Вказує, що визначений судом розмір застави у розмірі 600 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що перевищує встановлений в ст. 182 КПК України розмір, є необґрунтованим, оскільки зі сторони обвинувачення немає жодного підтвердження, що особа володіє такими коштами та жодним чином не обґрунтовано причину виходу за межі розміру застави для вказаного кримінального правопорушення.

Заслухавши доповідь судді, виступ сторони захисту на підтримку апеляційної скарги, прокурора про законність судового рішення, дослідивши матеріали клопотання та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 задоволенню не підлягає з таких підстав.

21 вересня 2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000842 внесені відомості про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України.

22 вересня 2021 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

05 листопада 2021 року ОСОБА_8 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України.

Судове рішення про обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою постановлене з дотриманням вимог ст.ст. 177, 178, 183, 194 КПК України.

Постановляючи ухвалу про застосування запобіжного заходу, суд першої інстанції дійшов правильного висновку (з яким погоджується колегія суддів) про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні злочинів, про наявність передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків та про необхідність продовження застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави.

Доводи сторони захисту про недоведеність наявності ризиків, неврахування судом особи обвинуваченого колегія суддів до уваги не бере з таких підстав.

Під час розгляду клопотання прокурора суддею встановлено, що надані стороною обвинувачення докази доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, та наявність достатніх підстав вважати, що існують передбачені ч.1 ст. 177 КПК України ризики, й неможливість застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів.

Так, необхідність продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суддею підставно мотивовано тим, що обраний запобіжний захід з урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення та наявної обґрунтованої підозри на даний час не виходить за межі розумного строку, а забезпечення належної процесуальної поведінки може забезпечити лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Суду не надано відомостей, які би безумовно свідчили про неможливість тримання обвинуваченого ОСОБА_8 за станом здоров`я під вартою, також судом не отримано відомостей щодо комплексу обставин, які би переважили ризики, передбачені ст.177 КПК України.

Наведені вище дані доводять необхідність застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків та запобігання ризикам, а також доводять, що застосування більш м`яких запобіжних заходів є недостатнім для запобігання наявним ризикам.

Правових підстав для обрання обвинуваченому іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою (як про це просить сторона захисту), колегія суддів не вбачає і вважає, що продовження застосування до ОСОБА_8 тримання під вартою здійснене з дотриманням вимог закону та з врахуванням конкретних обставин кримінального провадження та особи підозрюваного.

При визначенні розміру застави суд врахував обставини кримінального правопорушення (тяжкість вчиненого кримінального правопорушення), дані про особу підозрюваного та ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

На думку колегії суддів, саме такий розмір застави обумовлений тим ступенем довіри до підозрюваного, при якому перспектива втрати застави буде для нього необхідним і достатнім стримуючим фактором, щоб не допустити невиконання ним процесуальних обов`язків та запобігти здійсненню дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Зменшення розміру застави, на думку колегії суддів, не зможе забезпечити належного виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.

Виходячи з наведеного, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість апеляційної скарги.

Ухвала судді про продовження застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованою, вмотивованою й підстав для її скасування немає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-
УХВАЛИЛА:
ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 05 січня 2022 року про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 , залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4