Справа № 303/8431/21
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.12.2021 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Ужгороді судове провадження 11сс/4806/519/21 за апеляційною скаргою прокурора Мукачівської окружної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.10.2021.
Цією ухвалою задоволено частково клопотання старшого слідчого СВ Мукачівського РУП ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_6 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0001046 від 25.10.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.358 КК України та накладено арешт на зразки подрібненої речовини рослинного походження, які упаковано в спец-пакети НПУ ГСУ №4526099, 7261570, 7261571, SUD 4011154 та SUD 4011155 та 94 поліетиленових пакетів чорного кольору, які належать ТОВ «Потестас» код ЄУДРОПУ 43430679, з метою збереження речових доказів та проведення експертиз.
В обґрунтування клопотання старший слідчий вказав на те, що 25.10.2021 при в`їзді у м. Мукачево, працівниками поліції було зупинено автомобіль марки МАН д.н.з. НОМЕР_1 з причепом «Schmitz» д.н.з. НОМЕР_2 , водій якого надав документи на вантаж щодо перевезення тютюнових виробів, які підлягають сумніву. За даним фактом слідчим внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001046 і визначено правову кваліфікацію за ч.3 ст.358 КК України.

Проведеним оглядом місця події від 25.10.2021 на автодорозі «Е50» неподалік автозаправної станції «ВОГ», вилучено вантажний автомобіль марки МАН д.н.з. НОМЕР_1 з причепом «Schmitz» д.н.з. НОМЕР_2 , який поміщено на спец-майданчик ГУ НП в Закарпатській області в м. Мукачево вул. Об`їзна, б/н. Також згідно наданих трьох однакових товарно-транспортних накладних в причепі наявний вантаж у вигляді тютюнової сировини, маса якої становить 11,38 тон. Однак походження вказаної сировини та документів на сировину водієм транспортного засобу не було надано.

В період часу з 15 год. 24 хв. 27.10.2021 по 00 год. 25 хв. 28.10.2021, слідчим було проведено обшук вантажного автомобіля марки МАН д.н.з. НОМЕР_1 з причепом «Schmitz» д.н.з. НОМЕР_2 , розміщеного на спец-майданчику ГУ НП в Закарпатській області в м. Мукачево вул. Об`їзна, б/н, в ході якого були виявлені та вилучені наступні речі: 99 коробок з подрібненою речовиною рослинного походження, зразки подрібненої речовини рослинного походження, які упаковано в спец-пакети НПУ ГСУ № 4526099, 7261570, 7261571, SUD 4011154 та SUD 4011155 та 94 поліетиленових пакетів чорного кольору з зразками подрібненої речовини рослинного походження.

-2-

На даний час представниками ТОВ «Потестас» не надано будь якого підтвердження походження сировини, та яким чином укладено договір на перевезення вантажу.

Необхідність накладення арешту на майно слідчий обгрунтував тим, щоречі вилучені під час обшуку, зберегли на собі сліди кримінального правопорушення та необхідні для проведення судових експертиз та їх більш детального огляду, вони мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, і є речовими доказами, а тому з метою їх збереження підлягають арешту.
Задовольняючи частково клопотання старшого слідчого, слідчий суддя прийняте рішення обгрунтував тим, що в даному випадку ставиться питання про накладення арешту на продукцію, яка піддається швидкому псуванню, вона зафіксована за допомогою відеозапису під час проведення обшуку і докладно описана, слідчим відібрано зразки даної речовини, достатні для експертного дослідження, у зв`язку з чим слідчий суддя прийшов до висновку, що з метою недопущення псування продукції її слід повернути власнику і це не завдасть шкоди для кримінального провадження. Також слідчий суддя врахував, що вилучена під час обшуку речовина не є предметом злочину, передбаченого ч.3 ст.358 КК України, а вилучені зразки цієї речовини є достатніми для встановлення обставин кримінального провадження. Окрім того, власник вилученої речовини ТОВ «Потестас» має ліцензію на виготовлення тютюнових виробів, між ним та турецькою компанією укладено контракт на постачання тютюнової сировини, що підтверджується документами, наданими в судовому засіданні представником власника майна.При цьому, згідно поданих власником майна документів, речовина, що вилучена, є тютюновою сировиною, яка не являється підакцизним товаром, що також не заперечувалось ні слідчим, ні прокурором в судовому засіданні. З врахуванням наведених обставин слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання слідчого підлягає до часткового задоволення, а саме в частині накладення арешту на відібрані зразки речовини, а в іншій частині клопотання відмовлено.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та накласти арешт на зазначене у ньому майно. Вважає, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, а викладені у ній висновки такими, що не відповідають фактичним обставинам. Вказує на те, що вилучені предмети, а саме коробки з подрібненою речовиною рослинного походження зберегли на собі сліди злочину та є необхідність у проведенні судових експертиз та їх більш детального огляду, а тому з метою їх збереження підлягають арешту.
Судове провадження розглядається за відсутності прокурора, власників майна, неявка яких з урахуванням положень ч.4 ст.405 КПК України не перешкоджає його розгляду. При цьому враховується, що вказані особи належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді, а також те, що від них не надходили заяви чи клопотання про відкладення розгляду судового провадження на інший термін та відомості про поважність причин їх неявки.
Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали судового провадження та обговоривши доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст.370,372 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Цим вимогам закону ухвала слідчого судді від 29.10.2021 відповідає у повній мірі.

Як вбачається з клопотання в провадженні СВ Мукачівського РУП ГУ НП в Закарпатській області знаходяться матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0001046 від 25.10.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.358 КК України.

-3-

28.10.2021 старший слідчий СВ Мукачівського РУП ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області з клопотанням про накладення арешту на майно, а саме: 99 коробок з подрібненою речовиною рослинного походження, зразки подрібненої речовини рослинного походження, які упаковано в спец-пакети НПУ ГСУ №4526099, 7261570, 7261571, SUD4011154 та SUD4011155 та 94 поліетиленових пакетів чорного кольору із зразками подрібненої речовини рослинного походження.

Відповідно до ч.1 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, передбачений п.7 ч.2 ст.131 цього Кодексу, який застосовується на підставі ухвали слідчого судді, постановленої згідно з вимогами ст.ст.170-173 КПК України.

Згідно ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

За змістом ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Отже, саме до компетенції органу досудового розслідування належить встановлення чи є вказане майно знаряддям чи предметом злочину, для чого, з метою його збереження, запобігання приховування, пошкодження, псування, зникнення, втраті, знищення, використання, пересування, передачі, відчуження, слідчим суддею правомірно накладено на нього арешт як на речовий доказ.

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні

-4-

питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, слідчий суддя у відповідності до вимог ст.ст.170-173 КПК України, з`ясував всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна, в тому числі належно перевірив наведені в клопотанні старшого слідчого доводи про наявність підстав для накладення арешту на майно.

З матеріалів судового провадження вбачається, що постановою старшого слідчого СВ Мукачівського РУП ГУ НП В закарпатській області від 28.10.2021 вилучені в ході обшуку речі, а саме: 99 коробок з подрібненою речовиною рослинного походження, зразки подрібненої речовини рослинного походження, які упаковано в спец-пакети НПУ ГСУ №4526099, 7261570, 7261571, SUD4011154 та SUD4011155 та 94 поліетиленових пакетів чорного кольору із зразками подрібненої речовини рослинного походження визнані речовими доказами у кримінальному провадженні №0001046 від 25.10.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.358 КК України.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що матеріали провадження містять достатньо даних вважати, що вказане у клопотанні майно є об`єктом вчинення кримінального правопорушення, яке залучено до матеріалів кримінального провадження як речові докази, що свідчить про наявність обґрунтованих підстав для слідчого звертатись із клопотанням про арешт майна, та обґрунтованих підстав для слідчого судді накласти арешт на таке майно, з огляну на те, що таке майно підпадає під критерії, визначені положеннями ст.98 КПК України.

Таким чином, як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя, обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст.131-132,170-173 КПК України, наклав арешт на майно, з тих підстав, що воно у встановленому законом порядку визнано речовим доказом в рамках вказаного кримінального провадження та відповідає критеріям, передбаченим ст.98 КПК України.

Крім того, ст.100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст.170-174 КПК України, та згідно ч.ч.2,3 ст.170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним у ч.1 ст.98 КПК України.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя, встановив належні правові підстави, передбачені ст.170 КПК України, для часткового задоволення клопотання старшого слідчого та накладення арешту на майно.

Матеріали судового провадження свідчать проте, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна для виконання завдань арешту майна, якими є необхідність у проведенні судових експертиз.

У свою чергу, в кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

-5-

Колегія суддів враховує, що при вирішенні питання про арешт майна, слідчий суддя, дослідив усі матеріали, що мають значення для вирішення питання про накладення арешту, врахував правову підставу для накладення арешту, достатність доказів, що вказують на скоєння кримінального правопорушення, наслідки арешту майна для інших осіб, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, тому необхідність накладення арешту на вказане майно, як захід забезпечення кримінального провадження, обґрунтована та доцільна.

Апеляційний суд відхиляє доводи прокурора щодо незаконності ухвали слідчого судді у частині відмови у накладенні арешту на 99 коробок із сухою подрібненою речовиною, оскільки, як вірно зазначив слідчий суддя в даному випадку ставиться питання про накладення арешту на продукцію, яка піддається швидкому псуванню, у зв`язку з чим вона потребує зберігання у спеціально створених умовах, а тому накладення арешту може призвести до настання негативних наслідки для його власника. Окрім того, власником вилученого майна ТОВ «Потестас», надано ліцензію на виготовлення тютюнових виробів, між ним та турецькою компанією укладено контракт на постачання тютюнової сировини, що підтверджується документами, наданими в судовому засіданні представником власника майна. У даному випадку не накладення арешту на вказане майно узгоджується з вимогами ч.6 ст.100 КПК України.

Будь-яких ґрунтовних доказів настання негативних наслідків у зв`язку з не застосуванням арешту щодо вилучених коробок із сухою подрібненою речовиною прокурором не надано та колегією суддів не встановлено, а вилучені зразки цієї речовини є достатніми для встановлення обставин кримінального провадження.

Наведені в апеляційній скарзі прокурором доводи були предметом перевірки та розгляду слідчим суддею і підстав для їх задоволення не встановлено. Зазначені мотиви не дають підстав для зміни чи скасування ухвали слідчого судді.

Колегія суддів вважає, що прийняте слідчим суддею рішення узгоджується з практикою Європейського Суду з прав людини, в тому числі із правовими позиціями, викладеними у рішеннях, якими констатовано, що перша та найважливіша вимога ст.1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення першого пункту дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном через введення в дію «законів». Крім того, верховенство права, один із фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей Конвенції. Також Суд нагадує, що втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Зокрема, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти через вжиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності.

Як вбачається з оскаржуваного рішення, слідчий суддя, вирішуючи питання про арешт майна, діяв у відповідності до вимог чинного законодавства з урахуванням обставин визначених у ст.ст.170-173 КПК України та положень, закріплених у ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», з наведенням мотивів прийняття зазначеного рішення.

Порушень норм кримінального процесуального закону, невідповідності висновків слідчого судді фактичним обставинам кримінального провадження, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, апеляційний суд не вбачає, а тому доводи апеляційної скарги прокурора про незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими та безпідставними.

-6-

Згідно з положеннями п.1 ч.3 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

При розгляді апеляційної скарги колегія суддів, враховуючи положення кримінального процесуального закону, не перешкоджала учасникам судового розгляду в наданні ними доказів, можливостях доведення переконливості висунутих ними аргументів.

При прийнятті рішення колегія суддів враховує вимоги ст.26 КПК України, зокрема те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом, ст..404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги, положення ст.ст.220,317 цього Кодексу про те, що саме за клопотанням учасників процесу сторони обвинувачення чи захисту апеляційний суд визначає необхідність дослідження тих чи інших доказів для з`ясування фактичних обставин справи, і те, що прокурором не доведено обґрунтованість доводів апеляційної скарги про незаконність ухвали слідчого судді про накладення арешту на майно.

Керуючись ст.ст.404,405,407,422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора Мукачівської окружної прокуратури ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 28.10.2021, якою накладено арешт на зразки подрібненої речовини рослинного походження, які упаковано в спец-пакети НПУ ГСУ №4526099, 7261570, 7261571, SUD4011154 та SUD4011155 та 94 поліетиленових пакетів чорного кольору, які належать ТОВ «Потестас» код ЄУДРОПУ 43430679, - без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: