13.09.2021 Справа № 760/112/21
ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 760/112/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13.09.2021 суддя Оболонського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві заяву судді Оболонського районного суду міста Києва ОСОБА_3 про самовідвід від розгляду справи №760/112/21,
в с т а н о в и в:
24.05.2021 до провадження судді Оболонського районного суду міста Києва ОСОБА_3 надійшов на розгляд обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0005171 від 01.10.2020 за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 296 КК України, ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 296 КК України та ОСОБА_6 за частинами 1, 2, 4 ст. 296 КК України (судова справа №760/112/21).
06.09.2021 до провадження судді Оболонського районного суду міста Києва ОСОБА_1 надійшла заява судді Оболонського районного суду міста Києва ОСОБА_3 про самовідвід від розгляду справи №760/112/21.
Обґрунтовуючи свою заяву про самовідвід, суддя Оболонського районного суду міста Києва ОСОБА_3 посилається на підставу, передбачену п. 5 ч. 1 ст. 75 КПК України, оскільки при визначенні головуючого судді у справі було порушено вимоги статей 31, 35 КПК України, а тому наявні підстави для його відводу.
Учасники судового розгляду в судове засіданні не з`явилися, про дату час та місце розгляду заяви повідомлені належним чином. При цьому, прокурор ОСОБА_7 , потерпілі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , кожен окремо, подали до суду заяву про розгляд вказаної заяви за їх відсутності.
Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів кримінального провадження, не здійснювалось, у зв`язку з неприбуттям у судове засідання осіб, які беруть участь у судовому провадженні.
Вивчивши подану заяву про самовідвід та дослідивши матеріали справи №760/112/21, приходжу до наступного висновку.
Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи…незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Вимога безсторонності, згідно з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) (рішення у справах «Білуха проти України» від 09.11.2006, «Салов проти України» від 06.09.2005, «Мироненко проти України» від 18.02.2010, «Фельдман проти України» від 08.04.2010) характеризується двома критеріями: перший полягає у намаганні визначити особисте переконання судді у конкретній справі, а другий у з`ясуванні того, чи забезпечив суддя достатні гарантії для виключення будь-якого розумного сумніву з цього приводу у сторін.
Фраза «встановлений законом» в даному контексті поширюється не лише на правову основу самого існування «суду» як певного органу, але й на виконання судом конкретних правил, які регулюють його діяльність, та визначення складу суду у кожному конкретному випадку, про що ЄСПЛ неодноразово зазначав у низці справ: рішеннях у справах «Сокуренко і Стригун проти України» від 20.07.2006, «Олександр Волков проти України» від 09.01.2013, «Булут проти Австрії» від 22.02.1996, «Посохов проти Росії» від 04.03.2003, «Федотова проти Російської Федерації» від 13.04.2006, «Горгіладзе проти Грузії» від 20.10.2009 «Фатуллаєв проти Азейбарджану» від 22.04.2010, ухвалі щодо прийнятності у справі «Бускаріні та інші проти Сан-Маріно» від 04.05.2000 та ін.
Термін «закон» у значенні ст. 6 §1 Конвенції стосується, таким чином, не лише законодавства щодо створення і компетенції судових органів, а й будь-якого іншого положення національного права, невиконання якого робить неправомірною участь одного або кількох суддів у розгляді справи (рішення у справі «Коем та інші проти Бельгії» від 22.06.2000, «ДМД Груп А. С проти Словакії» від 05.10.2010).

Недотримання судом зазначених положень означає в принципі порушення пункту 1 ст. 6 Конвенції (рішення у справах «Цанд проти Австрії» від 12.10.1978, «Россі проти Франції» від 06.12.1989).
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 75 КПК України суддя не може брати участі у кримінальному провадженні у випадку порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого ч. 3 ст. 35 цього Кодексу.
Частиною 3 статті 35 КПК України передбачено, що визначення судді (запасного судді, слідчого судді) або колегії суддів для конкретного судового провадження здійснюється автоматизованою системою документообігу суду під час реєстрації відповідних матеріалів, скарги, клопотання, заяви чи іншого процесуального документа за принципом вірогідності, який враховує кількість проваджень, що знаходяться на розгляді у суддів, заборону брати участь у перевірці вироків та ухвал для судді, який брав участь в ухваленні вироку або ухвали, про перевірку яких порушується питання, перебування суддів у відпустці, на лікарняному, у відрядженні та закінчення терміну їх повноважень.
При цьому, ч. 14 ст. 31 КПК України визначено, що кримінальне провадження щодо розгляду стосовно неповнолітньої особи обвинувального акта, клопотань про звільнення від кримінальної відповідальності, застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, їх продовження, зміну чи припинення, а також кримінальне провадження в апеляційному чи касаційному порядку щодо перегляду прийнятих із зазначених питань судових рішень здійснюються суддею, уповноваженим згідно із Законом України «Про судоустрій і статус суддів» на здійснення кримінального провадження стосовно неповнолітніх.
Відповідно до ч. 6 ст. 18 Закону України від 02.06.2016 № 1402-VIII «Про судоустрій та статус суддів» суддею, уповноваженим здійснювати кримінальне провадження щодо неповнолітніх, може бути обрано суддю зі стажем роботи суддею не менше десяти років, досвідом здійснення кримінального провадження в суді і високими морально-діловими та професійними якостями. У разі відсутності в суді суддів з необхідним стажем роботи суддя, уповноважений здійснювати кримінальне провадження щодо неповнолітніх, обирається з числа суддів, які мають найбільший стаж роботи на посаді судді.
У ході дослідження матеріалів судового провадження було встановлено, що на момент вчинення інкримінованого кримінального правопорушення обвинувачений ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був неповнолітнім і станом на 24.05.2021 (здійснення автоматизованого розподілу справи між суддями та визначення головуючого у справі) рішенням зборів суддів Оболонського районного суду міста Києва суддя ОСОБА_3 не визначався таким, що має право здійснювати розгляд справи стосовно неповнолітніх, а тому суд приходить до висновку про порушення вимог ч. 3 ст. 35 КПК України при визначенні автоматизованою системою головуючого судді та наявність підстав передбачених п. 5 ч. 1 ст. 75 цього Кодексу для відводу судді ОСОБА_3 .
Керуючись статтями 31, 35, 75, 80-82 КПК України, суд,
п о с т а н о в и в:
Заяву судді Оболонського районного суду міста Києва ОСОБА_3 про самовідвід від розгляду справи №760/112/21 задовольнити.
Відвести суддю ОСОБА_3 від розгляду обвинувального акта у кримінальному провадженні №0005171 від 01.10.2020 за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 296 КК України, ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 296 КК України та ОСОБА_6 за частинами 1, 2, 4 ст. 296 КК України (судова справа №760/112/21).
Передати матеріали судової справи №760/112/21 (номер провадження 1-кп/756/1117/21) для автоматизованого розподілу в порядку, передбаченому ст. 35 КПК України.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя ОСОБА_1