Справа № 136/1262/21
Провадження № 1-кс/131/24/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.09.2021м. Іллінці

Слідчий суддя Іллінецького районного суду Вінницької області ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
представника скаржника адвоката ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Іллінці заяву скаржника ОСОБА_4 про відвід слідчого судді Липовецького районного суду Вінницької області ОСОБА_5 від участі у розгляді скарги ОСОБА_4 від 19 липня 2021 р. на постанову інспектора сектору дізнання Липовецького відділення поліції ГУ НП у Вінницькій області ОСОБА_6 від 01.12.2020 р. про закриття кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000294, -

встановив:
У серпні 2021 року до Іллінецького районного суду Вінницької області надійшла заява скаржника про відвід слідчого судді Липовецького районного суду Вінницької області ОСОБА_5 від участі у розгляді скарги ОСОБА_4 від 19.07.2021 р. на постанову інспектора сектору дізнання Липовецького ВП ГУ НП у Вінницькій області ОСОБА_6 від 01.12.2020 р. про закриття кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000294.
Зазначена заява про відвід мотивована тим, що 17 лютого 2020 р. слідчий суддя Липовецького районного суду Вінницької області ОСОБА_5 у справі № 136/1868/20 постановив ухвалу про повернення скаржнику його попередньої скарги від 14.12.2020 р. на зазначену постанову інспектора сектору дізнання Липовецького ВП ГУ НП у Вінницькій області ОСОБА_6 від 01.12.2020 р. про закриття кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000294.
Наявність зазначених обставин на думку скаржника викликають сумніви у неупередженості та безсторонності слідчого судді Липовецького районного суду Вінницької області ОСОБА_5 при розгляді скарги ОСОБА_4 від 19.07.2021 р. на вищенаведену постанову органу досудового розслідування.
У судовому засіданні представник скаржника адвокат ОСОБА_3 вимоги заяви про відвід слідчого судді Липовецького районного суду Вінницької області ОСОБА_5 підтримала та просила задовольнити дану заяву з підстав викладених у її змісті.
Розглянувши заяву про відвід слідчого судді Липовецького районного суду Вінницької області ОСОБА_5 , дослідивши додані до неї докази слідчий суддя дійшов висновку про те, що у задоволені даної заяви слід відмовити з наступних підстав.
Згідно пункту 4 частини 1 статті 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.
Так, при розгляді зазначеної заяви про відвід слідчим суддею встановлено, що ухвалою слідчого судді Липовецького районного суду Вінницької області ОСОБА_5 від 17 грудня 2020 р. у справі № 136/1868/20, залишеної без змін постановою Вінницького апеляційного суду від 20 липня 2021 р., скарга ОСОБА_4 від 14.12.2020 р. на постанову інспектора сектору дізнання Липовецького ВП ГУ НП у Вінницькій області ОСОБА_6 від 01.12.2020 р. про закриття кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000294 повернута скаржнику, оскільки останній у даній скарзі не вказав об`єктивних та поважних причин, що унеможливили його своєчасне звернення до слідчого судді із скаргою відповідного змісту та не просив про поновлення строку для звернення із скаргою.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права (стаття 129 Конституції України, частина 1 статті 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»). Статтями 75, 76 КПК України визначено вичерпний перелік обставин, що виключають участь слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні. Головна мета відводу гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи. Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.
Частиною 1 статті 129 Конституції України встановлено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.
При вирішенні заяви про відвід суд застосовує вимоги Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, які підлягають застосуванню як джерело права відповідно до статті 9 Конституції України, статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».
Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип, за яким кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи безстороннім судом.
За замістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та виробленою прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, суд має відповідати ряду вимог, зокрема бути незалежним та неупередженим. Стосовно вимоги «неупереджений» Європейський суд виділяє два аспекти. По-перше, орган, який розглядає справу, повинен бути безстороннім суб`єктивно. Тобто жоден його член не повинен мати будь-якої особистої зацікавленості або упередженості. Вважається, що суддя є неупередженим, якщо немає доказів, які б свідчили про протилежне. По-друге, такий орган повинен також бути неупередженим з об`єктивного погляду, тобто він повинен надати достатні гарантії, які б виключали будь-які законні сумніви стосовно цього.
Як вказано у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Білуха проти України» від 09.11.2006 р., відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до пункті 1 статті 6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (пункт 49).
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з:
(і) об`єктивним критерієм, який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи є очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Своєю чергою вирішальне значення має саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;
(іі) суб`єктивним критерієм, який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність. Тому особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.
Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв`язання справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо).
Водночас як указано в Бангалорських принципах поведінки судді від 19 травня 2006 р., схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27 липня 2006 р. № 2006/23, об`єктивність судді є потрібною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті ухваленого рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його ухвалення.
Сприйняття об`єктивності визначається за допомогою критерію розумного спостерігача. У разі, коли є підстави передбачати, що суддя є необ`єктивним (з різних причин) це дискредитує суспільну довіру до судової влади. Тому суддя мусить уникати будь-яких дій, які дають підставу передбачати, що на його рішення можуть вплинути сторонні чинники, зокрема такі як зацікавленість у розв`язанні конкретної справи. З огляду на це навіть прояви неупередженості мають значення.
Тому коли сторони стверджують про те, що судді необ`єктивні, питання про наявність фактичного упередження не має значення, адже правосуддя не тільки має бути здійснене, але й сприйматися як очевидно і без сумніву здійснене. Іншими словами, коли виникає питання про відвід, значення має не те, чи справді у судді є усвідомлене або неусвідомлене упередження, а те, чи виникла б у розумної та належним способом поінформованої особи підозра про існування такого упередження. У цьому сенсі обґрунтована підозра в упередженості не просто заміняє докази, яких бракує, чи доказовий засіб для встановлення вірогідності неусвідомленого упередження, а є виявом пильнішої уваги до іміджу правосуддя, тобто домінантної зацікавленості громадськості в тому, щоб існувала впевненість у чесності процесу.
Згідно пункту 12 висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету Міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень відносно сторін у судовому розгляді, судді повинні бути безсторонніми, а саме: вільними від будь-яких зав`язків, прихильності чи упередження, що впливає - або може сприйматися як таке, що впливає - на здатність судді приймати незалежні рішення. В цьому випадку незалежність судової влади є втіленням загального принципу: ніхто не може бути суддею у власній справі. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси певної сторони в будь-якій суперечці. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін по конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. І суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.
Також, відповідно до практики ЄСПЛ, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. При визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивна обґрунтованими, і у цьому зв`язку навіть видимі ознаки можуть мати певне значення.
Крім цього, поняття «неупередженість судді» слід тлумачити саме як неупередженість у розгляді справи та ухвалення судового рішення за результатами розгляду справи. Тобто, для встановлено неупередженості судді, мають бути прояви, що свідчать про будь-яку заінтересованість в результатах провадження.
В свою чергу, зі змісту заяви про відвід слідчого судді та пояснень представника скаржника, які були надані в судовому засіданні вбачається, шо основною та фактично єдиною підставою для відводу слідчого судді Липовецького районного суду Вінницької області ОСОБА_5 є незгода скаржника із судовим рішенням, постановленим даним складом суду та яке станом на поточний момент набуло законної сили, так як залишено без змін відповідною постановою суду апеляційної інстанції.
Однак, наявність вищенаведеного об`єктивно не можна вважати тими обставинами, які викликають сумніви у неупередженості судді та які може бути розцінені як необ`єктивний розгляд справи по суті.
Таким чином, слідчий суддя прийшов до висновку про те, що наведені у заяві про відвід слідчого судді Липовецького районного суду Вінницької області ОСОБА_5 скаржником доводи не є та не можуть бути належними правовими підставами для відводу даного складу суду в розумінні пункту 4 частини 1 статті 75 КПК України.
Більш того, жодних інших обставин, які б свідчили про упередженість вищенаведеного складу суду під час судового розгляду не встановлено, у зв`язку із чим слідчий суддя, з наведених скаржником та його представником підстав, відмовляє у задоволені заяви про відвід слідчого судді Липовецького районного суду Вінницької області ОСОБА_5 від участі у розгляді скарги ОСОБА_4 від 19.07.2021 р. на постанову інспектора сектору дізнання Липовецького ВП ГУ НП у Вінницькій області ОСОБА_6 від 01.12.2020 р. про закриття кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000294.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 75, 81 КПК України, слідчий суддя, -
постановив:

У задоволенні заяви про відвід слідчого судді Липовецького районного суду Вінницької області ОСОБА_5 від участі у розгляді скарги ОСОБА_4 від 19.07.2021 р. на постанову інспектора сектору дізнання Липовецького ВП ГУ НП у Вінницькій області ОСОБА_6 від 01.12.2020 р. про закриття кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000294 відмовити.
Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: