Справа № 301/2184/20
У Х В А Л А
"03" березня 2022 р. м. Іршава
в с т а н о в и л а :
У судове засідання скаржники ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не з`явилися, про розгляд справи належним чином повідомлені, подали заяву, в якій скаргу підтримали, просили її задовольнити та розглянути скаргу без їх участі.
Слідча ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилася, про розгляд скарги була належним чином повідомлена, подала заяву про розгляд скарги без її участі, оскаржувану постанову просила не скасовувати (а.с. 17, 19).
Відповідно до вимог ч.3 ст.306 КПК України розгляд скарги проведено у відсутності сторін.
Копію постанови слідчої від 09.10.2021 року ОСОБА_4 та ОСОБА_3 отримали 16 лютого 2022 року. Зі скаргою на постанову слідчої скаржники звернулися до слідчої судді 21.02.2022 року, тому відповідно до ч.1 ст. 304 КПК України вони не пропустили строк подання скарги.
В заяві зазначено, що її чоловік ОСОБА_3 є позивачем у цивільній справі №301/1969/14-ц до їхньої сусідки ОСОБА_6 про усунення перешкод в користуванні домоволодінням та земельною ділянкою, перенесення сараю та гаражу відповідно до норм ДБН 360-92. Предметом вказаного позову були вимоги, пов`язані з порушенням норм ДБН при будівництві гаражу, що порушує їхні права. Відповідно до фактично встановлених обставин, рішенням Іршавської районної ради №73 від 31.05.1996 року ОСОБА_6 надано дозвіл на побудову гаражу по АДРЕСА_1 . З урахуванням вказаного рішення відділом містобудування та архітектури був виданий будівельний паспорт №3 від 04.09.1996 року. Дозвіл на початок виконання будівельних робіт №3 був виданий 21.02.2000 року. Згідно інвентарної справи на домоволодіння ОСОБА_6 , гараж споруджено на місці господарської споруди сараю. Вказаним будівельним паспортом передбачено чіткі та допустимі розміри гаражу, а саме: 6,90 на 3,60 м, натомість розміри гаража ОСОБА_6 становлять 11,6 м довжини та 4,3 м ширини, тобто гараж частково є самовільним будівництвом та не відповідає будівельному паспорту. Відстань від гаражу ОСОБА_6 до межі земельної ділянки ОСОБА_4 при обмірах становить 0,76 м, що свідчить про порушення п. 3.25 ДБН 360-92.
В ході судового розгляду ОСОБА_3 було заявлено вимогу про залучення фахівців Управління ДАБІ в Закарпатській області з метою підтвердження вказаних фактів, складання Акту перевірки та надання його суду. Працівники Управління ДАБІ в Закарпатській області надали суду Акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудування від 17.06.2014 року, згідно якого жодні будівельні роботи на ділянці ОСОБА_6 не здійснювались та не здійснюються. Також суду надано копію листа, скерованого до Іршавської міської ради, зі змісту якого вбачаються аналогічні висновки про відсутність будівництва на земельній ділянці ОСОБА_6 . Як результат рішенням Іршавського районного суду від 19.12.2014 року у задоволенні позову ОСОБА_3 було відмовлено у зв`язку з відсутністю доказів будівництва.
В подальшому на неодноразові скарги до Управління ДАБІ у Закарпатській області та ДАБІ України було створено комісію для проведення обстеження земельних ділянок домоволодінь АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , відповідно до висновків якої від 06.04.2015 року підтверджено зазначені вище порушення, а саме: достовірно встановлено, що ОСОБА_6 здійснює будівництво гаражу розміром 11,6 м довжини та 4,3 м ширини замість дозволених 6,90 на 3,60 м. Крім цього підтверджено, що внаслідок збільшення розмірів гаражу відстань до межі земельної ділянки ОСОБА_4 при обмірах становить 0,76 м. Водночас на чергові звернення листом №1007-1,20/2/153387 від 27.11.2017 року Управління ДАБІ в Закарпатській області знову повідомило, що посадовими особами управління знову проводилась перевірка домоволодіння ОСОБА_6 та на момент перевірки жодних будівельних робіт не виявлено, земельна ділянка вільна від забудов, будівля гаражу станом на 21.11.2017 року відповідає стану на 10.10.2014 року (тобто стану ще на час триваючого спору).
Посадові особи Управління ДАБІ у Закарпатській області у 2014 році склали завідомо неправдивий офіційний документ Акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудування від 17.06.2014 року, згідно якого жодні будівельні роботи на ділянці ОСОБА_6 не здійснювались та не здійснюються та надали його суду, що призвело до ухвалення неправомірного рішення та неможливості його оскарження. Підтвердженням службового підроблення є лист інспекції №1007-1,20/2/153387 від 27.11.2017 року, який після комісійного обстеження від 06.04.2015 року (в ході якого виявлено незаконне будівництво) знову каже про відсутність будівельних робіт та порушень і незмінність ситуації у порівнянні станом на 10.10.2014 року. Беручи до уваги пояснення ОСОБА_6 , які зафіксовані в акті комісійного обстеження від 06.04.2015 року, будівництво стін та перекриття гаражу більшого розміру ОСОБА_6 завершила ще у 2000 році. Таким чином очевидно та достовірно встановлено, що при складанні акту перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудування від 17.06.2014 року посадові особи Управління ДАБІ в Закарпатській області умисно не виявили існуючі порушення, склали акт, до якого внесли завідомо неправомірні відомості та в подальшому використали його для введення суду в оману.
За ч.3 ст.358 КК України передбачено кримінальну відповідальність за: підроблення посвідчення або іншого офіційного документа, який видається чи посвідчується підприємством, установою, організацією, громадянином-підприємцем, нотаріусом, державним реєстратором, суб`єктом державної реєстрації прав, особою, яка уповноважена на виконання функцій держави щодо реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, державним виконавцем, приватним виконавцем, аудитором чи іншою особою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права або звільняє від обов`язків, з метою використання його підроблювачем чи іншою особою або збут такого документа, а також виготовлення підроблених печаток, штампів чи бланків підприємств, установ чи організацій незалежно від форми власності, інших офіційних печаток, штампів чи бланків з тією самою метою або їх збут; чи за складання чи видача працівником юридичної особи незалежно від форми власності, який не є службовою особою, складання чи видача приватним підприємцем, аудитором, експертом, оцінювачем, адвокатом, нотаріусом, державним реєстратором, суб`єктом державної реєстрації прав, особою, яка уповноважена на виконання функцій держави щодо реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, державним виконавцем, приватним виконавцем або іншою особою, яка здійснює професійну діяльність, пов`язану з наданням публічних чи адміністративних послуг, завідомо підроблених офіційних документів, які посвідчують певні факти, що мають юридичне значення або надають певні права чи звільняють від обов`язків, підроблення з метою використання або збуту посвідчень, інших офіційних документів, що складені у визначеній законом формі та містять передбачені законом реквізити, виготовлення підроблених офіційних печаток, штампів чи бланків з метою їх збуту або їх збут чи збут завідомо підроблених офіційних документів, у тому числі особистих документів особи, що вчинено повторно або за попередньою змовою групою осіб.
З матеріалів кримінального провадження, наданих на вимогу слідчої судді, вбачається наступне.
В ході допиту в якості потерпілої ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в якості свідка вони показали, що ОСОБА_6 вела будівельні роботи, а саме: будівництво стін та перекриття гаражу більшого розміру, що підтверджується копією акту від 10.10.2014 року, що суперечить акту перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудування від 17.06.2014 року, де вказано, що станом на 17.06.2014 року жодні будівельні роботи за адресою АДРЕСА_1 не проводились. Порушень вимог законодавства у сфері містобудування не було. Генеральний план розроблено 07.08.1946 року. Даний завідомо підроблений офіційний документ, а саме: акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудування від 17.06.2014 року складено головним державним інспектором ДАБІ ОСОБА_7 . Крім того, згідно акту комісійного обстеження будинковолодінь ОСОБА_6 по АДРЕСА_1 та ОСОБА_4 по АДРЕСА_2 від 06.04.2015 року вказано, що у домоволодінні ОСОБА_6 споруджено гараж з відхиленням від будівельного паспорту, а саме розміром 11,6 м довжини та 4,3 м ширини, що суперечить будівельному паспорту №3 від 04.09.1996 року, де вказано, що розміри гаражу повинні становити 6,90 х 3,60 м. Тобто на час обстеження у 2014 році гараж ОСОБА_6 вже був побудований. Також згідно вказаного акту встановлено, що розміри гаражу ОСОБА_6 не відповідають будівельному паспорту та відстань між вказаними будинками не дотримана згідно норм ДБН 360-92, тобто в той час в червні 2014 року ОСОБА_6 проводились будівельні роботи за адресою АДРЕСА_1 . Під час складання вказаного акту ОСОБА_4 та ОСОБА_3 присутні не були. Після винесення Іршавським районним судом рішення у справі №301/1969/14-ц ОСОБА_3 звертався зі скаргою в м. Київ в ДАБК про неналежне виконання посадовими особами ДАБІ Закарпатської області свої посадових обов`язків, а саме: ОСОБА_7 . Скаржники ОСОБА_4 та ОСОБА_3 особисто бачили оригінал акту перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудування від 17.06.2014 року у 2015 році у кабінеті начальника ДАБІ Закарпатської області Гриньо у присутності працівника ДАБІ за прізвищем ОСОБА_8 . З оригіналом вказаного акту ОСОБА_3 ознайомився на прийомі у заступника начальника ДАБК України. Вони просили надати їм копію вказаного акту, але їм усно було відмовлено, посилаючись на те, що буде розголошено персональні дані ОСОБА_6 .
Допитаний в якості свідка ОСОБА_7 показав, що з 2008 року до 01.04.2015 року він працював на посаді головного державного інспектора Управління ДАБІ в Закарпатській області. Все викладене в Акті перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудування від 17.06.2014 року відповідало дійсності, «забудова земельної ділянки в АДРЕСА_1 проводилось у попередні роки. На час перевірки у зазначеній земельній ділянці жодні будівельні роботи не проводились. Станом на 10.10.2014 року будівництво гаражу в м. Іршава проводиться відповідно до будівельного паспорту №3 від 04.09.1996 року, виданого архітектором виконавчого комітету Іршавської районної ради народних депутатів. Порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності не виявлено. На час обстеження на зазначеній земельній ділянці будівельні роботи не проводились, будівельні машини та механізми відсутні. Тобто ні станом на 17.06.2014 року, ні станом на 10.10.2014 року будівельні роботи по будівництву гаражу не проводились. Об`єкт будівництва знаходився на стадії будівництва до моменту введення його в експлуатацію. Під час складання акту від 17.06.2014 року була присутня ОСОБА_6 , яка вказана в акті, який складався в одному примірнику, однак де він на даний час знаходиться він не знає, вказані акти є не номерними актами.
Відповідно до ст. 91 ч.2, 92 ч.1, 93 ч.2 та ст. 94 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження; обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, покладається на слідчого; сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання документів, відомостей, висновків експертів, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом; слідчий за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Згідно з ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура
Згідно з ст. 7, 9, 17, 22, 40 КПК України зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься і законність, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; під час кримінального провадження слідчий зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, вимог КПК та інших законів; слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій; слідчий уповноважений приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження за наявності підстав, передбачених статтею 284 цього Кодексу.
Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст. 284 КПК України, якщо встановлено відсутність в діянні складу кримінального правопорушення, слідчий закриває кримінальне провадження, про що відповідно до вимог ст. 110 КПК України виносить вмотивовану постанову.
В ході слідства не здобуто доказів наявності складу злочину, передбаченого ч.3 ст. 358 КПК України, не здобуто доказів на підтвердження факту підробки Акту перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудування від 17.06.2014 року, який був складений головним державним інспектором Управління ДАБІ в Закарпатській області ОСОБА_7 .
Посилання скаржників на те, що відомості, викладені в Акті перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудування від 17.06.2014 року, не відповідають дійсності - ґрунтуються на припущеннях. Згідно протоколів допиту потерпілої ОСОБА_4 від 20.03.2021 року та свідка ОСОБА_3 від 02.02.2020 року: «наскільки вони пам`ятають, ОСОБА_6 вела будівельні роботи в той час, коли складався Акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудування».
При цьому, ні заява про злочин, ні покази скаржників не містять відомостей та посилання на обставини, які б свідчили про підробку офіційного документа шляхом внесення в нього завідомо неправдивих відомостей, і такі докази під час слідства не здобуто.
Особа вважається невинуватою у вчиненні злочину, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи, а повідомлення про підозру здійснюється тільки у випадку наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Вказана постанова є обґрунтованою, її зміст відповідає вимогам КПК України щодо форми і змісту процесуального рішення, а також встановленим в ході розслідування фактичним обставинам справи та зібраним доказам, що наявні у матеріалах справи.
За таких обставин вважаю, що постанова слідчої про закриття кримінального провадження є обґрунтованою, а скарга ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є безпідставною і такою, що не підлягає задоволенню.
Крім того, розслідування по справі проводилося за ознаками злочину, передбаченого ст. 358 ч.3 КК України, які передбачають відповідальність за дії, передбачені частинами першою або другою цієї статті, тобто «підроблення документів, печаток, штампів та бланків, збут чи використання підроблених документів, печаток, штампів», що вчинені повторно або за попередньою змовою групою осіб.
З матеріалів справи вбачається, що оспорюваний Акт складений головним державним інспектором Управління ДАБІ в Закарпатській області ОСОБА_7 . Відомостей про вчинення дій, що підпадають під ознаки складу злочину, передбаченого ст. 358 КК України, повторно або за попередньою змовою групою осіб, матеріали кримінального провадження не містять. Отже, підстав для кваліфікації провадження за ч.3 ст. 358 КК України не наведено.
Враховуючи положення ст. 12 та 49 КК України, навіть за наявності складу злочину, строк притягнення до відповідальності за ст. 358 ч.1 КК України закінчився у 2017 році, а за ст. 358 ч.3 КК України у 2019 році.
Керуючись ст. 107 ч.4, 303-307, 309 ч.2 КПК України,
у х в а л и л а :
Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідча суддя : ОСОБА_1