ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/1666/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №314/1790/21Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2021 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ( в режимі відеоконференції)

обвинуваченого ОСОБА_7 ( в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого на ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 16 вересня 2021 року про продовження терміну дії запобіжного заходу щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Сигнальне Мар`їнського району Донецької області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

ВСТАНОВИЛА
Вказаною ухвалою районного суду на 60 днів продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 .

В апеляційній скарзі обвинувачений просив ухвалу скасувати та ухвалити нову, якою застосувати до нього запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту. Зазначав, що існування ризику впливу на потерпілого та свідків є неактуальним, оскільки останні допитані під час судового розгляду. Судом не взяті до уваги всі обставини події, зокрема спроби обвинуваченого надати потерпілому першу медичну допомогу та самостійний виклик карети швидкої допомоги.

Зауважував на тому, що протягом досудового розслідування сприяв встановленню всіх обставин події, у добровільному порядку надавав всі пояснення та жодним чином не перешкоджав діям працівників поліції.

Прокурор про час та місце апеляційного розгляду повідомлений належним чином, про бажання та намір приймати участь в апеляційному розгляді не заявляв. Захисник та обвинувачений не заперечували проти апеляційного розгляду за відсутності прокурора, а отже суд не мав перешкод для апеляційного розгляду.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; обвинуваченого та захисника, які підтримали апеляційну скаргу та наполягали на її задоволенні; перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

З представлених матеріалів вбачається, що в провадженні Вільнянського районного суду Запорізької області перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні передбаченого ч.1 ст.121 КК злочину.

Суд задовольнив заявлене прокурором в судовому засіданні клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою посилаючись на існування ризиків переховування обвинуваченого від суду, перешкоджання ним кримінальному провадженню іншим чином та вчинення нового кримінального правопорушення, які у даному кримінальному провадженні продовжують існувати.

Колегія суддів вважає зазначені висновки суду першої інстанції обґрунтованими та погоджується із ними.

Відповідно до вимог ст.177 КПК підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

За змістом ст.199 КПК, розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд має з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Крім того, при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд, крім наявності ризиків зазначених у ст.177 КПК, зобов`язаний оцінити та врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК, зокрема тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, міцність його соціальних зв`язків, наявність у обвинуваченого постійного місця роботи та дані, які його характеризують.

На переконання колегії суддів рішення суду про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою ґрунтується на зазначених вимогах процесуального закону.

Так, при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою в суді першої інстанції на стадії судового розгляду та при перевірці відповідного рішення судом апеляційної інстанції вирішальним є вирішення питання про наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

Продовжуючи строк тримання обвинуваченого під вартою, суд першої інстанції правильно встановив, що встановлені у даному провадженні ризики того, що обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, може переховуватись від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення, продовжують існувати і для їх запобігання необхідно продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого.

На користь існування вказаних ризиків свідчать ті обставини, що ОСОБА_7 , будучи особою раніше судимою за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК, покарання за яке відбував в місцях позбавлення волі, не ставши на шлях виправлення знову обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину проти життя та здоров`я іншої людини, що полягає у нанесення тілесного ушкодження та передбачає покарання у виді лише позбавлення волі на строк до восьми років. Має не зняті та не погашені у встановленому законом порядку судимості, не працевлаштований, тобто не має постійного джерела доходу.

Судовий розгляд у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 наразі триває і не завершений.

Наведені обставини у своїй сукупності дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, може вчинити дії, передбачені п.п.1, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК.

Таким чином, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_7 та покарання, яке загрожує йому у разі визнання його винуватим, дані про особу обвинуваченого, наявність справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, відсутність даних про неможливість подальшого перебування обвинуваченого під вартою, міськрайонний суд дійшов правильного висновку, що запобігти встановленим ризикам можливо лише шляхом продовження застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Зважаючи на конкретні обставини даного кримінального провадження колегія суддів, на противагу доводам обвинуваченого, вважає, що у даному провадженні доведено обставини, які виправдовують подальше обмеження його права перебувати на волі.

Намагання обвинуваченого надати потерпілому першу медичну допомогу, самостійний виклик карети швидкої допомоги, а також сприяння встановленню всіх обставин справи та надання показів як під час досудового розслідування кримінального провадження так і в суді, не є тими обставинами, що здатні вплинути на рішення суду з приводу продовження строку дії запобіжного заходу, та можуть бути враховані судом при ухваленні остаточного рішення за результатами розгляду даного кримінального провадження по суті

Не є спроможними і посилання обвинуваченого на зникнення ризику незаконного впливу на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні через те, що останні допитані судом, адже розгляд даного кримінального провадження по суті триває, остаточне рішення у ньому ще не прийнято, а відтак ризик незаконного впливу обвинуваченого на потерпілого та свідків з метою зміни ними своїх показів ще має місце.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою безумовне скасування ухвали суду першої інстанції, при апеляційному розгляді не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 16 вересня 2021 року щодо нього залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3

Дата документу 06.10.2021 Справа № 314/1790/21