Номер провадження: 11-о/813/4/21
Номер справи місцевого суду: 522/2687/19 1-кс/522/2751/19
Головуючий у першій інстанції
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.09.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю: секретаря с/з ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяви суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про самовідвід від розгляду заяви ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Одеського апеляційного суду від 11 жовтня 2019 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0004626 від 02 червня 2014 року, -

ВСТАНОВИВ:

Автоматизованою системою документообігу Одеського апеляційного суду в провадження судді-доповідача ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_2 була розподілена заява ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Одеського апеляційного суду від 11 жовтня 2019 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0004626 від 02 червня 2014 року.

Вказаною ухвалою була задоволена апеляційна скарга прокурора Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_7 , скасована ухвала слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 02 травня 2019 року та постановлена нова ухвала, якою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про скасування постанови прокурора Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_7 від 11 грудня 2018 року про визначення місця вчинення кримінального правопорушення у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0004626.

Судді ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подали заяви про самовідвід від розгляду вказаного кримінального провадження.

Учасники кримінального провадження в судове засідання апеляційного суду не з`явились.

Перевіривши доводи заяв про самовідвід суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Відповідно до ст.15 Кодексу суддівської етики, неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Положення Конвенції щодо права особи на справедливий суд знайшли відображення у ст.21 КПК, згідно з якою кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, безсторонність (неупередженість) суду в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції має визначатися згідно з (i) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (ii) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах: «Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії»).

Проте, між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а також може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру»).

У деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»). У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії»).

Європейський суд з прав людини зазначає у рішеннях «Делкурт проти Бельгії», «Пєрсак проти Бельгії» і «Де Куббер проти Бельгії», що будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є обґрунтований сумнів, повинен заявити самовідвід.

Статтею 75 КПК України визначений виключний перелік обставин, що виключає участь судді в кримінальному провадженні.

Пунктом 4 ч.1 вказаної норми права регламентовано, що суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

В ході підготовки до апеляційного розгляду було встановлено, що судді ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ухвалою Одеського апеляційного суду від 16 травня 2019 року та суддя ОСОБА_3 ухвалою Одеського апеляційного суду від 27 травня 2019 року вже були відведені від розгляду кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0004626 від 02 червня 2014 року за апеляційною скаргою прокурора Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 02 травня 2019 року, якою було задоволено скаргу ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про скасування постанови прокурора Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_7 від 11 грудня 2018 року про визначення місця вчинення кримінального правопорушення у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0004626 від 02 червня 2014 року (11-сс/813/812/19).

Вказані обставини виключають можливість подальшої участі суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у розгляді кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0004626.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність задовольнити заяви суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про самовідвід від розгляду заяви ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Одеського апеляційного суду від 11 жовтня 2019 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0004626.

Згідно з абз.5 підпункту 2.3.25 пункту 2.3 «Положення про автоматизовану систему документообігу суду» затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року №30 у разі задоволення відводу або самовідводу заміна судді здійснюється автоматизованою системою на підставі рішення про відвід (самовідвід) у порядку, зазначеному в підпункті 2.3.23 пункту 2.3 цього Положення.
На підставі викладеного апеляційний суд вважає за необхідне передати матеріали провадження зазаявою ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Одеського апеляційного суду від 11 жовтня 2019 року, до апарату Одеського апеляційного для здійснення повторного автоматичного розподілу в порядку ст.35 КПК України.
Керуючись статтями 75, 80, 81, 82, 376, 419 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Задовольнити заяви суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про самовідвід.

Відвести суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від розгляду заяви ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Одеського апеляційного суду від 11 жовтня 2019 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0004626 від 02 червня 2014 року.

Матеріали провадження №11-о/813/4/21 передати до апарату Одеського апеляційного суду для здійснення повторного автоматичного розподілу в порядку ст.35 КПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3