ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11-сс/818/222/22 Доповідач ОСОБА_2
Категорія арешт майна
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м.Харкова від 22 жовтня 2021 року, якою задоволено клопотання прокурора Харківської обласної прокуратури ОСОБА_8 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000050 від 10.03.2021 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.191, ч.1 ст.333 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Харкова від 22 жовтня 2021 року клопотання прокурора задоволено.

Суд вирішив накласти арешт на вилучені 19.10.2021, під час проведення обшуку у домоволодінні ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 , речі та документи, а саме: оптичний диск 1201L19 1шт; оптичний диск J606JS302025807C09 1шт; оптичний диск C3P2CF60044MN4 1 шт; оптичний диск |FP|A372 1 шт; оптичний диск A4130S6013983 (7C8014CDRA80AA70) 1 шт; оптичний диск a4130s6013961 (7C9014- CDR-A80AA70) 1 шт; оптичний диск W2700678B1780 MS RWD 80A 00044 1 шт; оптичний диск CDR 2K90CS2 2-1-1 -156288 1 шт; візитні картки - 5 шт; аркуш паперу формату А4 з друкованими та письмовими написами 90 шт; аркуш паперу з картонного матеріалу з написами синього кольору 16 шт; скло прямокутної форми (частина деталі) 2 шт; подушка з синім чорнилом у металевій коробці 1 шт; дерев`яний брусок з відтиском штампу з одного боку «Г/74», з іншого боку «20/19» - 1 шт; флеш накопичувач 8 gb DataTraveler100G3 Kingston із серійним номером DT570664AOOLISXOS7454E34 - 1 шт; прокладки з гуми з округлої форми порожнин (Деталь 3026893) з супровідним документом на 2 аркушах до кожної деталі 8 шт; аркуш паперу з різними написами 2 шт; аркуш паперу з різними друкованими написами 50 шт; телефон марки «Samsung» IMEI № НОМЕР_1 та Сім картка з номером « НОМЕР_2 »; сталевий предмет срібного кольору циліндричної форми з округлою порожниною в середині та виступом близько 0,2 мм з одного боку 10 шт, металевий предмет срібного кольору циліндричної форми з одного боку плаский, з іншого має виступ 5 мм та розширення, в середині порожнина, яка має форму шестикутника із заокругленими кутами 1 шт; металевий предмет срібного кольору округлої форми з наявним номером на ньому 5600080, циліндричної форми з округлою порожниною в середині 10 шт; металевий предмет срібного кольору трубоподібної форми на кінцях має зубці (зі слів ОСОБА_6 має номер НОМЕР_3 ) 1шт; пружина 3067136 з паспортом 1 шт; металевий предмет срібного кольору циліндричної форми із порожниною різьбленої форми 3 шт; металевий предмет (зі слів ОСОБА_6 з номером 3156120) та написом на ньому 1808010 / 10 - 1 шт; металевий предмет кільцеподібної форми 1шт; металевий предмет, що має шляпку та гвіздоподібну форму знизу 1 шт, металевий предмет, що має циліндричну форму з коронкоподібним виступом з одного боку та порожниною округлої форми.
Визначено місцем зберігання предметів, зазначених у п. 1, кімнату речових доказів УСБУ в Харківській області, за адресою: АДРЕСА_2 .
Представник власника майна ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та відмовити у задоволені клопотання про в арешті майна.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що висновки слідчого судді про наявність підстав для арешту майна вилученого в ході проведення обшуку є необґрунтованими, передчасними, такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, не ґрунтуються на положеннях КПК України.
Зазначає, що прокурором клопотання подано з пропуском строку.

Прокурор до початку судового розгляду подав до апеляційного суду заяву в якій просить провести судовий розгляд без його участі у зв`язку з зайнятістю в іншому судовому засіданні та просить відмовити у задоволені апеляційної скарги.

Представник власника майна адвокат ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, причин своєї неявки суду не повідомив.

Враховуючи вимоги ч.4 ст.405, ч.2 ст.422 КПК України, колегія суддів вважає за можливим проведення апеляційного перегляду ухвали слідчого судді за відсутності прокурора у кримінальному провадженні та представника власника майна, оскільки неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.
На підставі ч.4 ст.107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про можливість проведення розгляду без участі сторін та без фіксування судового засідання технічними засобами
Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В апеляційній скарзі представник власника майна просить поновити строк на апеляційне оскарження у зв`язку з тим, що власник майна не був присутнім при проголошені ухвали, що оскаржується та лише 01.11.2021 року отримав повний текст судового рішення.
Колегія суддів доводи представника власника майна про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді визнає поважними та вважає за необхідне поновити цей строк.
З матеріалів провадження встановлено, що слідчим відділом Управління СБ України в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000050, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.191, ч.1 ст.333 КК України.
За версією органу досудового розслідування посадові особи ДП «Харківський машинобудівний завод «ФЕД», а також деякі особи з їх близького оточення, організували незаконну схему із заволодінням та розтратою товаро-матеріальних цінностей підприємства (авіаційної продукції), а також їх подальшим міжнародним переміщенням через державний та митний кордон України, з метою реалізації на територіях іноземних держав. Предметами розкрадання та подальшого продажу останніх за кордон, є: запасні частини, деталі та ремонтно-групові комплекти до насосів-генераторів та приводів-генераторів різних модифікацій, що є частинами легкого ударного вертольоту, та попередньо ідентифікуються, як товари, які за технічними характеристиками, описом, сферою використання та призначенням, відповідають товарам, зазначеним у Списку товарів подвійного використання, затвердженого постановою КМ України від 28.01.2004, №86.
За наслідком проведення слідчих (розшукових) заходів встановлено, що до вказаної протиправної діяльності причетний начальник відділу експлуатації та надійності ДП ХМЗ «ФЕД» - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , який, спільно з іншими посередниками, шляхом зловживання службовим становищем, здійснює розтрату та заволодіння товарно-матеріальними цінностями, які перебувають на балансі ДП ХМЗ «ФЕД», їх подальше контрабандне переміщення та реалізацію на оборонні підприємства Російської Федерації та Китайської народної Республіки.
19.10.2021 року на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 21.09.2021 року проведено обшук у домоволодінні ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 в ході якого вилучені речі та документи відповідно до переліку до протоколу обшуку
Постановою слідчого від 20.10.2021 року вилучене майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Задовольняючи клопотання прокурора слідчий суддя виходив з того, що стороною обвинувачення доведена наявність достатніх підстав вважати, що вилучене майно є речовими доказами та зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення.
Колегія суддів погоджується з таким висновком слідчого судді виходячи з наступного.

Відповідно до положень статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Як зазначено в ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Матеріали клопотання про арешт майна свідчать про відповідність вилученого майна ознакам речових доказів, оскільки вони можуть містити інформацію щодо обставин вчинення злочину, яка має значення для цього кримінального провадження і ці обставини стануть предметом перевірки під час досудового розслідування, а також необхідні для проведення експертиз.

На переконання колегії суддів, вимоги клопотання, на цьому етапі досудового розслідування, виправдовують втручання у права і інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

Вилучене майно повинне бути досліджене під час досудового розслідування і може бути доказом по справі, зокрема для встановлення всіх фактичних обставин кримінального правопорушення, а також необхідністю отримання висновків відповідних спеціалістів на підтвердження або спростування факту, які слугуватимуть встановленню об`єктивної істини у кримінальному провадженні.

Колегія суддів зазначає, що арешт майна є тимчасовим заходом та після проведення певних експертних досліджень, які призначені в межах процесуальної діяльності органу досудового розслідування вилучене майно може бути повернуте власнику, в порядку, передбаченому ч.2 ст.174 КПК України.
Оцінюючи доводи клопотання прокурора, апеляційний суд дійшов висновку про те, що на час розгляду слідчим суддею клопотання про арешт майна існувала потреба в перевірці чи має вилучене майно відношення до даного кримінального провадження, чи може вони бути доказом у кримінальному провадженні, містить у собі відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також могли зберегти на собі сліди злочину.

Метою накладення арешту у поданому клопотанні орган досудового розслідування зазначив забезпечення збереження речових доказів.

Статтею 100 КПК України передбачено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним ч.1 ст. 98 КПК України.

Отже, з огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Колегія суддів також звертає увагу, що арешт майна з підстав передбачених ч.2, 3 ст.170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна. Вказані норми невраховані апелянтом в доводах, що вказує про необґрунтованість апеляційних вимог.

Враховуючи те, що вилучене майно було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про те, воно, відповідає критеріям майна, визначеним статтею 98 КПК України, на яке відповідно до положень ч.3 ст.170 КПК України може бути накладений арешт.

При цьому колегія суддів зазначає, що до повноважень суду на даному етапі провадження не належить оцінювати, наскільки повно органом досудового розслідування зібрано докази, що стосуються зазначеного кримінального провадження. Його завдання полягає в тому, щоб дослідити ті обставини кримінального провадження, про які органу досудового розслідування відомо на даний час та які дають достатньо обґрунтовані підстави для звернення до суду з відповідним клопотанням про арешт майна. Наведені підстави унеможливлюють задоволення апеляційної скарги.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст.132, 170-173 КПК України, наклав арешт на майно, з метою збереження, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням унеможливлення настання наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.

Таким чином, колегія суддів зазначає про наявність на цьому етапі досудового розслідування підстав для обґрунтованого припущення, що вилучене майно може зберегти на собі сліди кримінальних правопорушень та містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а отже відповідають ознакам речових доказів, зазначеним в ст.98 КПК України, що згідно ч.3 ст.173 КПК України дає підстави для його арешту як речового доказу з метою збереження.

Зважаючи на вищевикладене, в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя суду першої інстанції, накладаючи арешт на вищевказане вилучене майно, діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи апеляційної скарги стосовно незаконності ухвали слідчого судді слід визнати необґрунтованими.
Доводи апелянта, про те, що арешт на тимчасово вилучене майно накладений з порушенням вимог ч.5 ст.171 КПК України, тобто після закінчення визначеного строку у 48 годин на подання клопотання слідчим, прокурором після вилучення майна, колегія суддів вважає необґрунтованими.

Згідно з абз.2 ч.5 ст.171 КПК України у разі тимчасового вилучення майна, під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої ст.235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено. Відповідно до штампу Київського районного суду м.Харкова клопотання про арешт майна до суду надійшло 21.10.2021 року. Оскільки, згідно з протоколом обшуку квартири, його було 19 жовтня 2021 року (а.с. 46), то жодних порушень ч.5 ст.171 КПК України колегією суддів не встановлено.

Крім того, посилання апелянта на те, що органом досудового розслідування подано клопотання з порушення ч.5 ст.171 КПК України, на думку колегії суддів, не може свідчити про необґрунтованість ухваленого рішення, оскільки такої підстави для відмови в арешті майна як пропущення строку звернення з клопотанням КПК України не передбачено ні серед умов, які враховуються при вирішенні питання про арешт майна як речових доказів, ні серед підстав для відмови в задоволенні клопотання про арешт. Сам по собі факт порушення строку звернення до слідчого судді для вирішення питання про арешт не може бути підставою для відмови в арешті майна, яке відповідає критеріям речових доказів у кримінальному провадженні. Вказане обумовлюється тим, що порушення строку на звернення з клопотанням про арешт майна, яке має ознаки речового доказу, задля досягнення завдань кримінального провадження, не позбавляє таке майно доказової сили, а тому потребує забезпечення його збереження, зокрема, шляхом накладення арешту.
Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, ані власниками, ані їх представниками не надано та колегією суддів не встановлено.
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді не встановлено та не вбачаються такі і зі змісту апеляційної скарги.
Судова колегія також враховує, що цей захід забезпечення кримінального провадження є тимчасовий, його межі у часі окреслені строками досудового розслідування, які в свою чергу чітко регламентуються нормами ст.219 КПК України. Разом з цим, у подальшому власник майна має право звернутися із клопотанням про скасування цього арешту і вилучене майно йому може бути повернуто, згідно положень ст.174 КПК України.

За таких обставин, ухвала слідчого судді, відповідно до вимог ст. 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, колегія суддів не вбачає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 392,404,405,407,418,419,423 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :
Поновити представнику ОСОБА_6 - адвокату ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді судді Київського районного суду м.Харкова від 22 жовтня 2021 року.
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м.Харкова від 22 жовтня 2021 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, але в частині поновлення строку на апеляційне оскарження може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: