Справа № 588/409/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"17" вересня 2021 р. Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Охтирка обвинувальний акт, внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000377 від 03 грудня 2019 року за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Люджа, Тростянецького району, Сумської області, українця, громадянина України, освіта професійно-технічна, одруженого, працюючого машиністом тепловоза виробничого підрозділу «Локомотивного депо Смородино» регіональної філії «Південна залізниця» АТ «Українська залізниця», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , маючого на утриманні неповнолітню дитину, раніше не судимого, -
за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України
з участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3
захисника ОСОБА_5
потерпілої ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 21 листопада 2019 року близько 12 години перебуваючи у Тростянецькому відділенні №4 Сумської філії ПАТ КБ «ПриватБанк» за адресою: пл. 40-ї армії, 2, м. Тростянець, Сумської області в черзі за ОСОБА_6 з метою скористатись послугами пластикового вузла, підійшовши до віконця касового вузла після неї, помітивши на пластиковій підставці для речей клієнтів біля віконця каси мобільний телефон «Аpplе іРhone 5S» у силіконовому чохлі, належний потерпілій ОСОБА_6 , яка після здійснення банківських операцій залишила його там та вийшла з відділення банку, реалізуючи свій прямий корисливий умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, діючи таємно від працівників банку та інших клієнтів банку, лівою рукою взяв даний мобільний телефон, сховав його у своєму одязі та вийшов на вулицю, отримавши реальну можливість розпоряджатися викраденим майном на власний розсуд. Після цього ОСОБА_3 приніс мобільний телефон додому та зберігав в одній з кімнат будинку, розпорядився викраденим майном на власний розсуд, завдавши потерпілій матеріальної шкоди в розмірі 933 грн.

Своїми умисними, протиправними, суспільно-небезпечними діями, які виразились у спричиненні майнової шкоди потерпілій ОСОБА_6 , ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину не визнав та пояснив, що він 21.11.2019 року перебував у відділенні ПриватБанку м.Тростянець та сплачував у касі комунальні платежі. Перед ним у черзі стояла жінка, яка розрахувалась у касі, відійшла та залишила свій телефон на віконці. Він взяв телефон та вийшов на вулицю, щоб його віддати, однак жінки вже не було. Телефон забрав із собою додому, а вечері його дружина розмістила оголошення про знахідку в соціальній мережі Фейсбук у групі «Підслухано Тростянець». Через місяць йому зателефонували з поліції та повідомили, що потрібно прийти в поліцію та віддати телефон. Умислу на крадіжку він не мав, лише хотів повернути телефон власнику.
Суд критично оцінює покази обвинуваченого та не визнання ним своєї винуватості розцінює як спосіб захисту з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Незважаючи на невизнання своєї вини обвинуваченим, його винуватість підтверджується показаннями потерпілої, свідків, матеріалами справи, дослідженими в судовому засіданні.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що 21.11.2019 року прийшла до відділення «ПриватБанку» в м.Тростянець, щоб заплатити за комунальні послуги, телефон поклала на пластиковій підставці біля віконця каси, а зверху всі платівки та квитанції, потім розрахувалася, забрала всі документи та вийшла з відділення, сіла в автомобіль та поїхала. Через деякий час зрозуміла, що у неї відсутній телефон, повернулася, однак відділення було вже зачинене. Вона звернулася до сусіднього магазину, який був поруч з відділенням банку та в якому вона здійснювала покупки, продавець повідомила потерпілій, що телефону в магазині немає, зателефонувала на мобільний телефон ОСОБА_6 , однак він був недоступний. Після перерви потерпіла звернулася до відділення банку, переглянули відеозапис з камер спостереження. ОСОБА_6 звернулася із заявою до поліції.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснила, що 21.11.2019 року вона разом з чоловіком оплачували платежі у відділенні ПриватБанку, вона знаходилася біля терміналу, а ОСОБА_3 біля каси. Після оплати квитанцій ОСОБА_3 підійшов до неї та сказав, що якась жінка забула телефон біля каси, вийшов на вулицю, щоб подивитися, але там нікого не було. Ввечері вона сфотографувала телефон та виставила зі своєї соціальної сторінки оголошення в групі «Підслухано Тростянець», зі своїм номером телефону, так як вона є учасником цієї групи. Зазначила, що на мобільний телефон жодних вхідних дзвінків не поступало, зателефонувати з нього також було неможливо, оскільки він був заблокований. Приблизно через місяць після вказаної події чоловіка викликали до поліції, де він видав мобільний телефон. Повідомила, що наміру красти мобільний телефон у ОСОБА_3 не було.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що на вона працювала касиром в у відділенні ПриватБанку за адресою: пл. 40-ї армії, 2, м. Тростянець, Сумської області, точних обставин події вона не пам`ятає, оскільки пройшов значний період часу, зазначила, що потерпіла звернулася до неї та повідомила, що загубила телефон. Разом звернулися до керівника відділення ПриватБанку, щоб отримати відеозапис з камер спостереження.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що працює продавцем у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 » поряд з відділенням ІНФОРМАЦІЯ_3 , того дня потерпіла здійснювала покупки в магазині, через деякий час повернулася, повідомила, що загубила телефон та запитала чи не залишила вона його у приміщенні магазину. Зазначила, що вона телефонувала на мобільний телефон потерпілої, однак ніхто не відповідав. Проглянувши відеозапис з камер спостереження встановили, що потерпіла телефон в приміщенні магазину не залишала.

Наведені показання свідків та потерпілої є достовірними, достатніми, належними, допустимими доказами, які підтверджують вину ОСОБА_3 , узгоджуються разом з іншими письмовими доказами та показаннями інших свідків, даними в суді.
Допитані свідки сторони захисту надали показання в суді.
Так, свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснив, що 21.11.2020 року він відкрив свою сторінку в соціальній мережі Фейсбук та побачив оголошення про загублений телефон, яке розмістила дружина ОСОБА_3 , він зателефонував до обвинуваченого та запитав чи не знайшовся власник телефона.
Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснила, що бачила в соціальній мережі Фейсбук оголошення про загублений телефон, яке розмістила ОСОБА_12 .
Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснила, що бачила в соціальній мережі Фейсбук оголошення про загублений телефон, яке вона розмістила в себе на сторінці.
Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснила, що півтора роки тому бачила в соціальній мережі Фейсбук оголошення про загублений телефон, яке розмістила ОСОБА_12 .
Наведені показання свідків сторони захисту не спростовують докази сторони обвинувачення.
Незважаючи на невизнання своєї вини обвинуваченим, його винуватість у вчиненні інкримінованого злочину, повністю доведена ретельно перевіреними та дослідженими судом доказами по справі.
Протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 20.12.2019 року (а.с.136-137), проведеного на підставі ухвали слідчого суддіТростянецького районного суду Сумської області від 11.12.2020 року (а.с.134-135), яким підтверджується, що 20.12.2019 року в приміщенні Сумської філії ПАТ КБ «ПриватБанк», за адресою м.Суми, пл. Незалежності,3/1, вилучено DVD-R диск «Artex», на якому містяться фрагменти відеозапису з камер спостереження за 21.11.2019 року, які встановлені у Тростянецькому відділенні № 4 Сумської філії ПАТ КБ «ПриватБанк», та завірені належним чином копії документів, з яких вбачається, що 21.11.2020 року потерпіла ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_3 дійсно перебували в приміщенні Тростянецького відділення №4 Сумської філії ПАТ КБ «ПриватБанк» за адресою: пл. 40-ї армії, 2, м. Тростянець, Сумської області та здійснювали оплату комунальних послуг, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями (а.с.138-142).

Протоколом огляду відеозапису на носії інформації від 23.12.2019 року (а.с.144-145) з відеозаписом до нього з камер відео спостереження за 21.11.2019 року, які встановлені у Тростянецькому відділенні № 4 Сумської філії ПАТ КБ «Приватбанк» за адресою Сумська область, м.Тростянець, пл.40-ї армії, 2 отриманого в установленому порядку у відповідності до положень КПК України, який оглянуто та ретельно досліджено в судовому засіданні, з якого вбачається, що ОСОБА_6 знаходиться у черзі до каси відділення банку, а перед нею перебував ОСОБА_3 , який з черги відходить в сторону та спілкується з жінкою у червоній куртці біля терміналу. ОСОБА_6 проходить до віконця каси, тримаючи в руках документи та мобільний телефон, який кладе на підставку біля віконця каси ліворуч від себе, а зверху кладе документи. Скориставшись послугами каси, ОСОБА_6 забирає документи та виходить з приміщення відділення банку, залишивши свій мобільний телефон на підставці біля віконця каси. Наступним до каси підійшов ОСОБА_3 , скористався послугами банку та лівою рукою забрав мобільний телефон ОСОБА_6 , поклав до одягу та вийшов з приміщення банку.

Протоколом огляду речей від 23.12.2019 року (а.с.148-151), згідно якого 23.12.2019 року в приміщенні Тростянецького ВП Охтирського ВП ГУНП, за адресою м.Тростянець вул. Благовіщенська,34 ОСОБА_3 в присутності понятих видав працівникам поліції мобільний телефон марки «IPhone», imeil: НОМЕР_1 , чорного кольору з передньої сторони та сірого кольору з чорними полосами нижньої та верхньої частини на зворотній стороні. Вказаний телефон має незначні ушкодження у вигляді подряпин. На вказаному телефоні зі зворотної сторони є чохол з написом «PUMP», виявлено сім-карту оператора ПрАТ «ВФ Україна», на якій присутній напис «3901», «0696», «1318».

Висновком судової товарознавчої експертизи від 09.01.2020 року за № 19/119/11/1/3е підтверджується ринкова вартість смартфона марки «Apple», моделі IPhone5S (в постанові мобільного телефону «Айфон 5 ») (imeil: НОМЕР_1 ), на момент вчинення крадіжки, тобто на 21.11.2019 року, який був придбаний наприкінці травня 2019 року, вартістю 2000 грн., як бувший у вжитку, телефон мав механічні пошкодження у вигляді вертикальної тріщини на захисному склі екрану, та сколу у верхньому лівому куті екрану, придатний для використання за призначенням, могла становити 933 грн. (а.с.169-177).

Протоколом огляду речей від 04.01.2020 року з відеозаписом до нього, який оглянуто та ретельно досліджено в судовому засіданні, яким підтверджується, що в приміщенні Тростянецького відділення поліції за адресою вул.Благовіщенська, 34 м.Тростянець Сумської області за участю потерпілої ОСОБА_6 проведено огляд належного їй мобільного телефону «IPhone5». На момент огляду телефон знаходився в спецпакеті № НОМЕР_2 , упаковка не пошкоджена. В присутності учасників слідчої дії спец пакет розкрито, з якого вилучено мобільний телефон «IPhone5». На момент вилучення телефон знаходився у вимкнутому стані. При спробі увімкнути, телефон не запустився. До телефону було під`єднано зарядний пристрій, після цього на дисплеї з`явився індикатор батареї. Через деякий час мобільний телефон увімкнувся, на дисплеї з`явився напис «16:15 25 ноября SIM , блокир.» «IPhone оключен подключитесь к iTunes ». При подальшій спробі увімкнути телефон, він не запустився (178-180).

Висновком комп`ютерно-технічної експертизи від 13.02.2020 року підтверджується, що відповісти на вхідний дзвінок, який надходить на мобільний телефон «IPhone», модель «А1457», imei: НОМЕР_1 , не знаючи код розблокування - можливо (а.с.183-188).

Протоколом огляду речей від 05.02.2020 року (а.с.189-191) підтверджується, що в приміщенні Тростянецького відділення поліції за адресою вул.Благовіщенська, 34 м.Тростянець Сумської області проведено огляд оголошення в групі «Підслухано Тростянець». З використанням мобільного телефону «SAMSUNG J7», здійснено вхід в соціальну мережу «Facebook» в мережі інтернет, через яку здійснено вхід у групу «Підслухано Тростянець». При перегляді оголошень розміщених у групі «Підслухано Тростянець» знайдено оголошення розміщене 21 листопада 2019 року в 19 год.13 хв. користувачем « ОСОБА_15 ». В даному оголошенні завантажено фотографію мобільного телефону, а саме тильної сторони, на якій у верхній лівій частині телефону проглядається камера телефону, на телефоні закріплений чохол зелено-сірого кольору, в нижній частині якого мається напис «PUMP». Оглянувши фотографію розміщену в даному оголошенні, встановити марку, модель чи колір мобільного телефону, який на ній зображений не можливо. В оголошенні над фотографією зроблено напис « Хто загубив телефон, телефонуйте НОМЕР_3 ». В ході проведення огляду зроблено знімок екрану (скріншот) оголошення, який долучений до протоколу.

Вказані докази суд приймає до уваги як належні, допустимі, достовірні, достатні, оскільки, вони отримані у законний спосіб, узгоджуються з показами свідків сторони обвинувачення та підтверджують винуватість ОСОБА_3 в скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення.
За нормативним визначенням крадіжка - це таємне викрадення майна, яке завідомо є чужим для винного, тобто воно перебуває у власності іншої особи, і винний не має на це майно ні дійсного, ні гаданого права.
Заволодіння майном, яке фактично не вийшло з володіння власника, а опинилося з будь-яких причин у неналежному, але відомому йому місці (залишене чи забуте), особою, яка знала, кому належить це майно, мала підстави вважати, де знаходиться власник речі, і усвідомлювала, що він може за нею повернутися, або ж, у разі появи власника з метою поновлення свого права володіння майном, умисно перешкоджала йому в цьому, слід розцінювати не як привласнення знахідки, а як крадіжку чужого майна.
Якщо привласнення майна відбувається в адміністративних приміщеннях, пунктах здійснення розрахунково-касових операцій та інших громадських місцях з обмеженим простором, в таких випадках слід констатувати презумпцію «забутості» речі її власником: у подібних випадках особа, яка привласнює річ, має розуміти, що зовнішні умови, обстановка, розташування речі свідчать про те, що вона фактично не вийшла з володіння власника, а лише залишена чи забута ним.
Така правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 11.12.2014 року.
Надані стороною захисту матеріали, а саме фотокопії із соціальної сторінки «Facebook» в мережі інтернет (а.а. 200-207), з яких вбачається, що 21 листопада 2019 року о 19 год. 13 хв. ОСОБА_15 розмістила на своїй соціальній сторінці оголошення наступного змісту «Хто загубив телефон, телефонуйте НОМЕР_3 », суд не бере до уваги, оскільки це не спростовує докази сторони обвинувачення. Крім того, це оголошення розміщено не самим ОСОБА_3 , а його дружиною, а тому твердження обвинуваченого в даному випадку не є слушними, такі доводи суд оцінює критично та вважає, що цим самим обвинувачений має на меті уникнути кримінальної відповідальності.

Доводи сторони захисту про недоведеність вини та відсутність мотиву, суд оцінює критично та сприймає як спосіб уникнення від кримінальної відповідальності, оскільки в судовому засіданні достатньо встановлено і це підтверджується належними, допустимими доказами, які для суду є переконливими, достовірними та достатніми, що ОСОБА_3 перебуваючи в приміщенні банку за адресою м.Тростянець, пл.40-ї армії, 2 Сумської області підійшовши до касового вікна, після того як потерпіла відійшла, забувши свій телефон на пластиковій підставці, та помітивши це, скориставшись послугами касового відділення, таємно забрав мобільний телефон, сховав його у кишеню, вийшов з відділення на вулицю та впевнившись, що потерпіла відсутня за вказаним місцем, зайшов знову до відділення, підійшов до своєї дружини, яка також перебувала у відділенні біля терміналу та разом залишили відділення банку, тобто таємно викрав телефон та розпорядився ним на власний розсуд.

Доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_3 не мав умислу, не заслуговують на увагу суду, оскільки цим він має на меті уникнути від кримінальної відповідальності, так як його поведінка свідчить про те, що він скоїв викрадення таємно з відділення банку, де ведеться відео спостереження, присутні працівники банку, до яких він в разі відсутності умислу мав можливість повідомити про залишений телефон та передати його до відповідальних осіб банку, однак ОСОБА_3 , забравши телефон, покинув відділення банку, а на телефонні дзвінки, які здійснювалися після викрадення телефону не відповідав, оскільки, як пояснила в судовому засіданні продавчиня магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що вона дійсно телефонувала на мобільний телефон потерпілої, виклик йшов, але ніхто не відповідав, про що підтвердила і потерпіла в суді. У суду не викликають жодних сумнівів показання потерпілої та свідка ОСОБА_9 . За висновком комп`ютерно-технічної експертизи ОСОБА_3 мав можливість відповісти на вхідний дзвінок, який надходить на мобільний телефон, не знаючи код розблокування.

Доводи сторони захисту про те, що дружина ОСОБА_3 ОСОБА_15 розмістила оголошення в соціальній мережі «Facebook», не заслуговують на увагу, оскільки не спростовують докази надані стороною обвинувачення з вищевикладених підстав, оголошення розміщене о 19 год. 13 хв. 21.11.2019 року не самим обвинуваченим, який мав можливість повідомити працівникам банку на місці про залишений телефон, тоді як телефон ОСОБА_3 забрав ще до обідньої перерви. Крім того, зі змісту оголошення та фотографії не вбачається марка, модель телефону, тобто телефон не можливо ідентифікувати.

Покази дружини ОСОБА_3 суд оцінює критично, оскільки вона є заінтересованою особою, а розміщене оголошення в соціальній мережі не спростовує обвинувачення, так як сама поведінка обвинуваченого із досліджених судом доказів свідчить про те, що ОСОБА_3 мав усі можливості повідомити працівникам банку про виявлений ним телефон та передати його, однак, він навпаки таємно забрав телефон, розпорядившись на власний розсуд.

Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, керуючись законом, суд дійшов висновку, що вони є достовірними, належними та допустимими, логічно узгодженими між собою та такими, які переконливо вказують на вчинення ОСОБА_3 інкримінованого кримінального правопорушення.

Судом досліджені характеризуючі данні обвинуваченого ОСОБА_3 , який працює, раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, має на утриманні неповнолітнього сина.

Згідно ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998 року, параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.

Судом також врахована позиція ЄСПЛ, викладена у рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків».

Дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю поза розумним сумнівом.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 , суд кваліфікує за ч. 1 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Твердження обвинуваченого, надані в судовому засіданні, про те, що він не є винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, суд оцінює критично та розцінює їх як обраний ним спосіб захисту від пред`явленого йому обвинувачення, так як його покази в цій частині повністю спростовуються ретельно дослідженими судом доказами, які не викликають сумнівів у суду, оскільки вони в своїй сукупності доповнюють один одного та підтверджують пред`явлене обвинувачення.

Надані стороною обвинувачення докази є належними, допустимими, такими, що зібрані у відповідності до положень КПК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, згідно з вимогами ст.ст. 65 - 67 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 суд відносить те, що до кримінальної відповідальності притягується вперше.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

При обранні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до ст. 65 КК України суд враховує: суспільну небезпечність вчиненого ним кримінального правопорушення, ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, яке згідно ст. 12 КК України є кримінальним проступком; дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, працює, не визнав свою вину, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, має на утриманні неповнолітню дитину, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, стан здоров`я задовільний, враховуючи висновок відділу пробації, згідно якого ризик вчинення повторного кримінального правопорушення розцінюється як середній.
Враховуючи, що злочин скоєний ОСОБА_3 21 листопада 2019 року, тому відповідно до положень ст. 5 ч. 2 КК України, суд при призначенні покарання застосовує санкцію ст. 185 ч. 1 КК України, в редакції на час скоєння кримінального правопорушення, та вважає необхідним призначити покарання у виді штрафу.

Суд вважає, що саме таке покарання є дійсно необхідним і достатнім для виправлення винного та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень відповідно до передбачених статтею 65 КК України загальних засад призначення покарання.

Потерпілою ОСОБА_6 заявлений цивільний позов до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 2956 грн., яку обґрунтовує тим, що їй необхідно було придбати інший мобільний телефон та нести витрати на поїздки власним транспортним засобом з м. Суми, де вона постійно проживає до м. Тростянець, для участі у слідчих діях, а також прохає стягнути моральну шкоду в розмірі 10000 грн., яку обґрунтовує тим, що внаслідок неправомірних дій обвинуваченого вона зазнала душевних страждань у зв`язку із самим фактом викрадення належного їй майна, а також те, що викрадений телефон містить цінну для неї інформацію, важливі контакти та фотознімки, які вона не може в повній мірі відновити, вона змушена була їздити до м. Тростянець для участі у слідчих діях, що порушило її звичайний життєвий ритм.

Дослідивши докази суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи цивільний позов в частині стягнення матеріальної шкоди суд вважає, що відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» №6 від 27.03.1992 року, із подальшими змінами, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Суд вважає, що ОСОБА_6 було заподіяно матеріальну шкоду в розмірі 933 грн., що підтверджується висновком судової товарознавчої експертизи №19/119/11-1/3е від 09 січня 2020 року, телефон їй не повернуто, він знаходиться в непрацюючому стані в камері схову речових доказів Тростянецького відділення поліції, а тому з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 необхідно стягнути 933 грн., а не 2956 грн., оскільки потерпілою не доведено заявлений розмір матеріальної шкоди в установленому законом порядку належними доказами.

При вирішенні питання про відшкодування потерпілій ОСОБА_6 моральної шкоди, суд вважає, що потерпілою в розумінні положень ЦПК України суду не було надано належних, допустимих, переконливих доказів у обґрунтування заподіяння їй обвинуваченим моральної шкоди. Суд враховує, що потерпіла залишила телефон у приміщенні банку, після чого повернулася і не виявила свого телефону, однак належних доказів у обґрунтування цих вимог нею не надано та в цій частині позов не підлягає задоволенню. Суд вважає з урахуванням конкретних обставин справи, що право потерпілої відновлено відшкодуванням матеріальної шкоди, що буде достатнім, справедливим і спів мірним в даному випадку.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

З обвинуваченого ОСОБА_3 підлягають стягненню витрати за проведення судової товарознавчої експертизи та судової комп`ютерно-технічної експертизи відповідно до ст. 124 КПК України.

В порядку ч.4 ст.174 КПК України підлягає вирішенню питання про скасування арешту майна, накладеного під час досудового розслідування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 84, 85-86, 94, 368, 370, 374, 392, 395 КПК України,суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст.185 КК України та призначити йому покарання за цим законом у вигляді штрафу в розмірі ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме 1700 (одна тисяча сімсот) грн.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 на користь держави витрати за проведення судової товарознавчої експертизи та судової комп`ютерно-технічної експертизи 7065, 45 грн., код класифікації доходів бюджету 24060300 «інші надходження».

Цивільний позов ОСОБА_6 задовільнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживаючої за адресою АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 матеріальну шкоду в розмірі 933 грн., відмовивши в решті вимог за необґрунтованістю.

Речовий доказ: DVD-R диск «Artex» на якому міститься фрагмент відеозапису з камер відео спостереження за 21 листопада 2019 року - залишити в матеріалах кримінального провадження №0000377 від 03.12.2019 року .

Речовий доказ: мобільний телефон марки «Аpplе» моделі «іРhone 5S» іmeil: НОМЕР_1 , який знаходяться на зберіганні в камері зберігання речових доказів Тростянецького відділення поліції Охтирського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області - повернути ОСОБА_6 , скасувавши арешт, накладений ухвалою слідчого судді Тростянецького районного суду Сумської області від 26.12.2019 року.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу не обирати.

Вирок може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду через Охтирський міськрайонний суд Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Охтирського

міськрайонного суду : ОСОБА_1