Справа №721/861/21
Провадження 1-КП/721/107/2021
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Путильський районний суд Чернівецької області, у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
потерпілої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Путила, Чернівецької області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000353 від 18.08.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженця с. Селятин, Путильського району, Чернівецької області, проживаючого в АДРЕСА_1 , з середньою освітою, одруженого, громадянина України, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

1. Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнане судом доведеним.
18.08.2021 біля 01 год. 30 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на території двору свого господарства, що в АДРЕСА_1 , під час раптового виникнувшого конфлікту зі своєю дружиною ОСОБА_6 , переслідуючи умисну мету направлену на спричинення потерпілій тілесних ушкоджень, розуміючи небезпечність для життя та здоров`я потерпілої характеру своїх дії і бажаючи завдати здоров`ю ОСОБА_6 значної шкоди, однак не бажаючи настання її смерті, з достатньою силою, наніс потерпілій ОСОБА_6 один удар кухонним ножем в живіт.

Унаслідок своїх протиправних дій ОСОБА_4 умисно спричинив ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді колото-різаної проникаючої рани передньої стінки живота, пошкодження тонкої кишки, розлитий перитоніт, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як такі, що небезпечні для життя.

Указаними діями ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 121 Кримінального кодексу України - умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

2. Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.
2.1. Позиція сторони захисту та сторони обвинувачення.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, визнав повністю, у вчиненому щиро покаявся, підтвердивши обставини, а саме: час, місце та спосіб вчинення ним інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті, які відповідають дійсності, він їх у повному обсязі підтверджує та пояснив, що 18.08.2021 року, близько 01:30 год, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, не пригадуючи точно мотиву, завдав своїй дружині ОСОБА_6 один удар в область живота. Одразу після вчиненого, побачивши заплакану жінку з кров`ю в області живота, зрозумів що накоїв, розбудив сина та невістку, які спали в будинку, та попросив останніх викликати швидку медичну допомогу та поліцію. Оскільки по від`їзду швидкої медичної допомоги, дружина залишалася вдома, надавав її необхідну допомогу. Уже в обідню пору, коли стан потерпілої погіршився, винайняв автомобіль для доставки дружини в лікарню та сплатив усі необхідні платежі для покращення її стану. У вчиненому щиро кається, засуджує свою поведінку, просить вибачення у потерпілої, обіцяє в майбутньому ніколи не завдати потерпілій болю та опікуватися нею.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні не оспорювала доведеність поза розумним сумнівом винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 . Між тим, при призначенні покарання, просила урахувати позитивні характеристики ОСОБА_4 , його особистісні відомості, позицію потерпілого, та не призначати покарання з позбавленням волі, оскільки, на її думку, достатнім та дієвим буде застосування покарання з випробуванням.

Потерпіла ОСОБА_6 судовому засіданні пояснила, що обвинувачений доводиться її чоловіком, з яким вони прожили у шлюбі двадцять років. Ніколи, окрім цього випадку, він фізичного насильства до неї не застосовував. Разом з чоловіком утримують господарство, доходи від якого, по суті, є їхнім єдиним джерелом доходу. Мають в господарстві велику рогату худобу, коней, обробляють біля двох га сінокосу, а тому чоловіча підтримка є необхідною для неї, а його фізична сила та допомога - потрібні для ведення господарства та утримання сім`ї. Чоловікові вибачила, будь-яких претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого немає. Просить не обирати обвинуваченому покарання, яке пов`язане з позбавленням волі та відпустити додому.

Прокурор у судовому засіданні зазначив, що у судовому засіданні достеменно було встановлено, що інкриміноване протиправне діяння вчинено обвинуваченим, тому просить суд визнати ОСОБА_4 винуватим та призначити покарання за ч. 1 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років.

2.2. Підстави, за яких суд не досліджує докази сторони обвинувачення та захисту, а також уважає доведеною винуватість поза розумним сумнівом.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті. Тож, беручи до уваги, що прокурор, захисник та потерпіла також не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом установлено, що учасники судового провадження, у тому числі обвинувачений ОСОБА_4 правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні сумніви і в суду щодо добровільності позиції обвинуваченого. При цьому суд роз`яснив обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку останній буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку.

Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстави вважати, що останній себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини, чи визнає їх під примусом.

Це узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з якими суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Ураховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, потерпілу, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, та щодо речових доказів, дійшов висновку, щодо доведеності винуватості ОСОБА_4 поза розумним сумнівом у вчиненні інкримінованого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, а саме умисному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто умисному тілесному ушкодженні, яке є небезпечним для життя в момент заподіяння.

3. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.
У судовому засіданні було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю, у вчиненому кається, засудив свою протиправну поведінку. Крім того, протягом усього строку досудового розслідування, починаючи з моменту затримання, теж визнавав свою винуватість, засудив свою протиправну поведінку. Також суд бере до уваги, що як свідчать пояснення обвинуваченого та потерпілого, обвинувачений безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення надав потерпілій допомогу по виклику медичної допомоги, забезпечив доставлення її в лікувальний заклад, надав повну матеріальну підтримку при проходженні останньою лікування. На думку суду, визнання винуватості обвинуваченим, добровільне відшкодування шкоди, надання допомоги потерпілій безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення та його щире каяття - не пов`язане саме з бажанням отримати мінімальне покарання, а слугує підтвердженням його дійсного жалю за вчинене. Також судом враховується, що обвинувачений раніше не судимий, по місцю проживання характеризується позитивно, на диспансерних обліках у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває.

У зв`язку з чим, на думку суду, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно зі ст. 66 КК України, є щире каяття, добровільне відшкодування шкоди та надання допомоги потерпілій безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення.

При цьому судом було встановлено, що ОСОБА_4 вчинив злочин щодо подружжя, у стані алкогольного сп`яніння, а отже обставинами, яка обтяжують покарання ОСОБА_4 відповідно до п.п. 6-1, 13 ч. 1 ст. 67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення щодо подружжя та особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

4. Мотиви призначення покарання.
Суд, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, враховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину. Індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром якої є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

Отже, обираючи вид та строк покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорій тяжких, відповідно до ст. 12 КК України, його вид та суспільну небезпечність. Наслідки вчинення злочину, зокрема, що заподіяна шкода фізичному здоров`ю, але потерпіла не заявляла претензій матеріального характеру, як і не заявляла цивільний позов. Також суд бере до уваги вже наведені відомості про особистість обвинуваченого, який винуватість у вчиненні злочину визнав, раніше не був засудженим, займається разом із потерпілою веденням сільського господарства, яке є їхнім основним джерелом доходу. Крім того суд ураховує, що ОСОБА_4 має міцні соціальні зв`язки, одружений, бажає виправити свою протиправну поведінку, намагався одразу надати потерпілій допомогу.

При цьому в судовому засіданні при дослідженні особистості обвинуваченого відповідно до положень ст. 50 КК України, підстав для призначення покарання в порядку передбаченому статей 69, 69-1 КК України, не встановлено.

Між тим, незважаючи на обставини, які обтяжують покарання, відомості що характеризують особистість обвинуваченого, позицію потерпілої, а також обставини, що пом`якшують покарання відповідно до ч. 1 ст. 66 КК України, дають суду підстави для призначення покарання обвинуваченому в виді позбавлення строком на 5 років, але зі звільненням від його відбуття на підставі ст. 75 КК України, тобто з іспитовим строком на 3 роки.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України на ОСОБА_4 слід покласти обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а також передбачені п. 2, 4 ч. 3 ст. 76 КК України, зокрема періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Тож, призначення ОСОБА_4 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів рівних можливостей та справедливого судового розгляду. Адже ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а і від спроможності не допустити безкарності злочинних діянь.

Суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією лише суду, та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості обвинуваченого, з метою досягнення саме мети визначеної ст. 50 КК України, тобто не лише покарати за вчинення правопорушення, а здійснити виправлення особистості, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. При цьому, покарання у виді позбавлення чи обмеження волі є винятковими покараннями, які застосовуються щодо осіб, виправлення яких є неможливим в іншій, передбачений законом спосіб.

5. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
Вирішуючи питання щодо заходу забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу, суд враховує, що відповідно до ухвали слідчого судді Вижницького районного суду Чернівецької області від 20.08.2021 року у відношенні ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та ухвалою Путильського районного суду Чернівецької області від 07.10.2021 року вказаний запобіжний захід було продовжено до 05.12.2021 року.

За таких обставин, оскільки в межах кримінального провадження, що розглядається, до обвинуваченого застосовано запобіжний захід, в якості відбутого покарання ОСОБА_4 слід зарахувати строк попереднього ув`язнення з 18.08.2021 року до ухвалення вироку, тобто до 26.10.2021 року, з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України.

Ураховуючи вимоги ст. 377 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою слід змінити на особисте зобов`язання до набуття вироком законної сили, а отже слід звільнити ОСОБА_4 в залі суду негайно, зобов`язати обвинуваченого з`являтися до суду за першим викликом.

Цивільний позов у рамках даного кримінального провадження не заявлено.

Процесуальні витрати у провадженні відсутні.

Питання про долю речових доказів вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Керуючись статтями 7, 100, 124, 128, 349, 368-370, 373, 374, 376, 394, 395 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки.

Відповідно до пунктів 1, 2 ч. 1, пунктів 2, 4 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою;

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, до набуття вироком законної сили, змінити на особисте зобов`язання, звільнивши ОСОБА_4 в залі суду негайно, та зобов`язати ОСОБА_4 з`являтися до суду за першим викликом.

Зарахувати в строк відбутого ОСОБА_4 покарання, строк попереднього ув`язнення, починаючи з 18.08.2021 до 26.10.2021, виходячи з ч. 5 ст. 72 КК України - одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

Процесуальні витрати у провадженні відсутні.

Речові докази: - кухонний ніж з лезом чорного кольору та коричневою ручкою із надписом на лезі «А-PLUS», який упаковано в картонну коробку опечатаною відповідною биркою, а також фрагменти бинту, на які було зроблено змиви речовини, що зовні схожа на кров, які упаковано в паперові конверти ГСУ НПУ, що зберігаються в камері зберігання речових доказів відділення поліції №1 «смт. Путила» Вижницького РВП ГУНП в Чернівецькій області - знищити.

Вирок може бути оскаржений до Чернівецького апеляційного суду через Путильський районний суд Чернівецької області протягом 30 (тридцяти) днів з дня отримання копії вироку.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору в порядку, визначеному ст. 376 КПК України.

Суддя ОСОБА_1