ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2267/21 Справа № 215/1682/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника (в режимі відеоконференції) ОСОБА_7
обвинуваченого (в режимі
відеоконференції) ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження №0000217 за апеляційною скаргою прокурора Криворізької північної окружної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 червня 2021 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Свистуново, Широківського району, Дніпропетровської області, громадянина України, не працюючого, розлученого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 раніше неодноразово судимого, останній раз:
- 13.06.2016 року Тернівським районним судом м. Кривого Рогу, за ст. 185 ч.2 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України та приєднано до покарання невідбуте покарання за вироком Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 21.10.2014 до відбуття 2 роки 7 місяців позбавлення волі на підставі ст. 72 ч. 5 КК України строк тримання в УВП зараховано з урахуванням 1 день попереднього затримання за 2 дня позбавлення волі. З 16.02.2015 по 13.06.2016 запобіжний захід тримання під вартою замінено на домашній арешт. 13.06.2016 звільнений з залу суду,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України,
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 червня 2021 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених п.п.6, 12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України та призначено покарання:
- за ч. 4 ст. 187 КК України, у виді 10 років позбавлення волі, з конфіскацією майна;
- за п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, у виді 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено покарання ОСОБА_8 у виді 15 (п`ятнадцяти) років позбавлення волі з конфіскацією майна.
Строк відбування покарання ОСОБА_8 ухвалено рахувати з моменту його фактичного затримання, 06 лютого 2018 року.
Судом також вирішено долю речових доказів та питання розподілу процесуальних витрат.

Вироком суду ОСОБА_8 визнано винним у тому, що він 31.01.2018 року, у денний час, разом зі своїм приятелем, матеріали відносно якого виділенні в окреме провадження, гостювали у своєї знайомої ОСОБА_10 , за місцем її проживання за адресою: АДРЕСА_2 .
31.01.2018 приблизно о 16:00 годин ОСОБА_8 знаходячись в приміщенні вище вказаного будинку, гостро потребуючи грошові кошти для задоволення власних потреб, унаслідок відсутності постійного джерела засобів існування, запропонував іншій особі, матеріали відносно якого виділенні в окреме провадження, вчинити розбійний напад на знайомого йому ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_3 . ОСОБА_8 достовірно знаючи, що останній має грошові кошти, а унаслідок похилого віку та усамітненого проживання, не здатен чинити дієвий опір їх протиправному посяганню та розраховувати на допомогу сторонніх осіб, добре знаючи спосіб життя останнього розповів іншій особі, матеріали відносно якого виділенні в окреме провадження, план нападу та розподілив ролі.
Отримавши від іншої особи, матеріали відносно якого виділенні в окреме провадження, добровільну згоду на вчинення злочину, ОСОБА_8 вступив з ним в попередню змову, направлену на незаконне заволодіння майном ОСОБА_11 , учиненого шляхом розбою, поєднаного з протиправним проникненням до житла.
Дочекавшись наступу темряви, приблизно о 22:30 годин 31.01.2018, зазначені особи пішки прослідували до помешкання ОСОБА_12 , розподіливши за шляхом слідування свої ролі у вчиненні злочинів.
Так, згідно розподілених ролей, та складеного ОСОБА_8 плану, співучасник злочину, матеріали відносно якого виділенні в окреме провадження, повинен був змусити потерпілого ОСОБА_11 , шляхом омани, відчинити йому вхідні двері будинку, а саме представитися чоловіком на ім`я ОСОБА_13 , після чого із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого ОСОБА_11 напасти на нього, тим самим попередити можливість чинення опору та впізнання самих нападників, а саме одного з співучасників злочину - ОСОБА_8 .
Після цього, згідно плану ОСОБА_8 , який до дрібниць розповів про план будинку АДРЕСА_3 і розташування в ньому кімнат, інша особа, матеріали відносно якого виділенні в окреме провадження, повинен був завести потерпілого ОСОБА_11 до іншої сторони будинку і виконати всі необхідні дії для того, щоб потерпілий не побачив і не впізнав самого ОСОБА_8 , який планував проникнути до вказаного житла відразу ж після нападу, та підручними засобами, знерухоміти потерпілого для унеможливлення його кликати на допомогу сторонніх осіб, після чого обшукати дане житло, з метою незаконного заволодіння грошима та іншими матеріальними цінностями.
Діючи згідно з розподілом ролей, співучасники злочину ОСОБА_8 та інша особа, матеріали відносно якого виділенні в окреме провадження, приблизно о 22:35 годин 31.01.2018 перелізли через огорожу, та в такий спосіб проникли до подвір`я будинку АДРЕСА_3 .
Після цього зазначені особи підійшли до житлового будинку на території домоволодіння, де особа, матеріали відносно якого виділенні в окреме провадження, діючи згідно установленої зі співучасником злочину ОСОБА_8 домовленості, постукав у вхідні двері будинку та назвавшись вигаданим іменем, попрохав ОСОБА_11 відчинити двері.
Після того, як введений в оману ОСОБА_11 будучи необізнаним у злочинних намірах особи, матеріали відносно якого виділенні в окреме провадження, і співучасника розбою ОСОБА_8 , відчинив вхідні двері свого помешкання. Особа, матеріали відносно якого виділенні в окреме провадження, знаходячись в приміщенні коридору, вище вказаного будинку, реалізуючи заздалегідь погоджений зі співучасником злочину ОСОБА_8 злочинний умисел, виконуючи свою роль у вчиненні злочину, діючи умисно, з метою незаконного заволодіння майном ОСОБА_11 , шляхом розбою, напав на потерпілого, та застосовуючи до нього насильство, небезпечне для життя та здоров`я потерпілого, зі значною силою вдарив його правою долонею в область обличчя, тим самим збив потерпілого ОСОБА_11 з ніг на підлогу, після чого схопив потерпілого своєю лівою рукою за тулуб та перетягнув останнього по підлозі в приміщення однієї з трьох житлових кімнат.
В цей же час, співучасник злочину ОСОБА_8 , діючи на виконання своєї частини заздалегідь обумовленого злочинного умислу, через відчинені вхідні двері, шляхом вільного доступу, також проник до даного житла, та прослідував до кімнати будинку, де його очікував співучасник злочину, матеріали відносно якого виділенні в окреме провадження, насильно утримуючи потерпілого ОСОБА_11 руками в положенні лежачи обличчям до підлоги.
Відразу ж після цього, співучасник злочину ОСОБА_8 , намагаючись знерухоміти потерпілого ОСОБА_11 , сів йому на ноги, та діючи спільно та погоджено з іншою особою, матеріали відносно якого виділенні в окреме провадження, намагаючись придушити волю потерпілого до опору та можливості кликати на допомогу, примусово завів руки потерпілого за спину, та спільно з іншою особою, матеріали відносно якого виділенні в окреме провадження,, умисно зв`язали ОСОБА_11 руки та ноги речами потерпілого (регланом, фрагментом простирадла та шарфом) які підшукали в даному помешканні, а також обмотали та зв`язали вузлом, підшуканою у цьому ж помешканні тканиною, голову потерпілого в області рота, та його шию, тим самим не даючи можливості покликати допомогу.
Однак, незважаючи на вжиті співучасниками розбійного нападу ОСОБА_8 та особою, матеріали відносно якого виділенні в окреме провадження, заходи, щодо полегшення вчинення злочину, потерпілий ОСОБА_11 , будучи зв`язаним, намагався чинити активний опір їх протиправному посяганню та підвестися на ноги.
Розуміючи, що вжитих заходів недостатньо для подолання опору потерпілого ОСОБА_11 , що є нездоланною перешкодою для реалізації задуманого корисливого злочину, співучасники розбою ОСОБА_8 та інша особа, матеріали відносно якого виділенні в окреме провадження, вийшовши за межі заздалегідь обумовленого ними умислу, вступили поміж собою у попередню змову направлену на умисне вбивство потерпілого ОСОБА_11 з корисливих мотивів, з метою незаконного заволодіння належним йому майном, шляхом розбою.
Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, ОСОБА_8 діючи за попередньою змовою з особою, матеріали відносно якого виділенні в окреме провадження, з метою заподіяння смерті потерпілому ОСОБА_11 з корисливих мотивів, та подальшого незаконного заволодіння належним йому майном, знаходячись зверху над потерпілим ОСОБА_11 , який продовжував лежати передньою ділянкою тулубу на підлозі кімнати будинку АДРЕСА_3 , приблизно о 22:40 годин 31.01.2018, застосовуючи насильство небезпечне для життя та здоров`я потерпілого ОСОБА_11 , почали умисно, зі значною силою, завдавати йому численних ударів обома кулаками та долонями в задню ділянку грудної клітини та голову - життєво важливі органи людини до тих пір, доки потерпілий ОСОБА_11 не стих, розуміючи при цьому, що удари можуть спричинити смерть потерпілого та бажаючи її настання.
Згідно висновку експерта № 235 від 01.03.2018 та № 235/1 від 02.03.2018, потерпілому ОСОБА_11 було завдано не менше 9 ударів в область голови та не менше 2 ударів в область спини в проекції переломів ребер, в результаті чого виявлено наступні тілесні ушкодження:
-синці в обох парах орбітальних ділянках, в ділянці обличчя з ділянками внутрішньо шкіряних крововиливів в області лівої щоки, з охопленням шкіри обличчя, верхньої губи, лобної ділянки, крововиливи у червону обвідку та слизову оболонку губ з забійною раною, садно в тім`яно-потиличній області голови, крововиливи у м`які покрови голови в потиличній області праворуч, вогнищеві у м`які тканини шкіряного клаптя правої лобно-тім`яно-скроневої області різної інтенсивності зі злиттям останніх у єдиний масивний крововилив, крововилив в правий скроневий м`яз, крововилив в лобній області ліворуч, масивний крововилив переривчастого характеру в м`яких тканинах обличчя з найбільшою інтенсивністю на правій передньо-бічній поверхні, розтрощення хрящів носу, дифузно-обмежені крововиливи під м`які мозкові оболонки головного мозку, ділянка забою головного мозку в області правої тім`яно - скроневої часток;
- крововиливи у м`які тканини шиї;
- розгинальні переломи ребер по передньо - пахвинним лініям праворуч 11, ліворуч 7-10 з крововиливами у прилеглі тканини.
Відповідно до вище вказаних висновків судово-медичного експерта, смерть потерпілого ОСОБА_11 настала ІНФОРМАЦІЯ_3 в період часу з 06.00 по 09.00 годину від сукупності ушкоджень в область голови, які входять до комплексу: «внутрішньочерепна травма» з масивними крововиливами у м`які тканини склепіння та лицевого відділу черепа, крововиливами під м`які мозкові оболонки та у речовину головного мозку, забоєм мозку, та ускладнилася розвитком набряку головного мозку.
Усунувши шляхом умисного вбивства ОСОБА_11 , будь-які перешкоди для доведення до кінця свого злочинного умислу, ОСОБА_8 , продовжуючи діяти за попередньою змовою з особою, матеріали відносно якого виділенні в окреме провадження, для досягання своєї злочинної корисної мети незаконного заволодіння чужим майном, шляхом розбою, у відсутність очевидців, обшукали приміщення будинку АДРЕСА_3 , де виявили та незаконно заволоділи грошовими коштами в сумі 1200 гривень, що належали потерпілому ОСОБА_11 , а також належним йому майном:
- телевізором фірми «TOSHIBA» 32AV933G серійний номер C46L03204242K, вартість якого згідно судово-товарознавчої експертизи № 1450 від 28.03.2018 становить 3933,33 гри;
- ефірним цифровим приймачем чорного кольору фірми «TRIMAX TR-2012» серійний номер 1, вартість якого згідно судово-товарознавчої експертизи № 1450 від 28.03.2018 становить 416,67 грн;
- мобільним телефоном фірми «NOKIA Е52», вартість якого згідно судово-товарознавчої експертизи № 1450 від 28.03.2018 становить 875,00 грн;
- велосипедом «FORMULA» синьо-жовтого кольору, вартість якого згідно судово- товарознавчої експертизи № 1450 від 28.03.2018 становить 2700 грн;
- бензопилою фірми «ШТІЛЬ» оранжевого кольору, вартість якої згідно судово- товарознавчої експертизи № 1450 від 28.03.2018 становить 4880 грн;
- перфоратором «ИЄ 1035У2» вартість якого згідно судово-товарознавчої експертизи № 1450 від 28.03.2018 становить 1225 грн;
- електродреллю «НОТЕСН 700W IMPRACT DRILL», вартість якого згідно судово- товарознавчої експертизи № 1450 від 28.03.2018 становить 475 гривень,
-радіоприймачами радянського виробництва у кількості 2 штук, які для потерпілої не становлять матеріальних цінностей.
Вище вказане майно співучасники злочину ОСОБА_8 та інша особа, матеріали відносно якого виділенні в окреме провадження, цього ж дня, 31.01.2018 приблизно о 23.00 годині по черзі почали виносити з будинку та розпорядились в подальшому ним на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_11 матеріальний збиток на загальну суму 15705 гривень. Самого потерпілого ОСОБА_11 вони покинули зв`язаного та накритого ковдрою в будинку тим самим не даючи можливості покликати на допомогу.

Прокурор не погодився з даним рішенням суду. В своїй зміненій апеляційній скарзі просить вирок Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 08.06.2021 року щодо ОСОБА_8 змінити у зв`язку істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме виключити з мотивувальної частини вироку обтяжуючу покарання обставину, передбачену п. 1 ч. 1 ст.67 КК України - рецидив злочину. В іншій частині вирок залишити без змін.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає, що в порушення вимог ст.ст. 91, 337, 370, 374 КПК України суд при ухваленні вироку необгрунтовано визнав наявність в діях ОСОБА_8 такої обтяжуючої покарання обставини, передбаченої п.1 ч.1 ст.67 КК України, як рецидив злочину, чим вийшов за межі висунутого ОСОБА_8 обвинувачення, оскільки така обтяжуюча покарання обставина останньому відповідно до обвинувального акта не інкримінована.

Під час апеляційного розгляду прокурор підтримала апеляційну скаргу сторони обвинувачення та просила її задовольнити, обвинувачений та його захисник не заперечували проти задоволення даної апеляції. В судових дебатах сторони підтримали такі ж позиції.

Заслухавши суддю-доповідача, думки учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з таких підстав.
У відповідності до ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, фактичні обставини кримінальних правопорушень та кваліфікація дій обвинуваченого за п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України прокурором в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому апеляційним судом не перевіряються.
Відповідно до вимог ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Згідно із ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Згідно вимог ст. ст. 50,65 КК України та положень п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації, це покарання за своїм видом і розміром має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, а також з урахуванням обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Вказаних вимог кримінального закону суд першої інстанції дотримався в повній мірі.
Призначаючи покарання ОСОБА_8 суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, які згідно зі ст. 12 КК України, відносяться до категорії особливо тяжких, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, має місце реєстрації та проживання, розлучений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, офіційно не працевлаштований, на обліку у лікаря психіатра не перебував та не перебуває, з січня 2015 року перебуває на обліку у лікаря нарколога з приводу вживання опіоїдів зі шкідливими наслідками, не є інвалідом, не досяг пенсійного віку, поведінку обвинуваченого до та після вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень, відсутність обставин, що пом`якшують покарання, та рецидив злочинів і вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку в якості обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 .
Приймаючи до уваги наведені обставини в сукупності, враховуючи велику суспільну небезпечність вчинених кримінальних правопорушень, суд першої інстанції прийшов до висновку про призначення ОСОБА_8 остаточного покарання у виді у виді 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна, з чим повністю погоджується і колегія суддів.
Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку про те, що наведені судом обставини ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження та даних судового розгляду справи, та вважає, що при призначенні обвинуваченому покарання суд першої інстанції не порушив загальних засад призначення покарання, передбачених Кримінальним кодексом України, дотримався принципу індивідуалізації покарання, врахував тяжкість вчинених злочинів, дані по особу ОСОБА_8 та призначив покарання, яке є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Виходячи з положень чинного кримінального процесуального законодавства України, суд апеляційної інстанції наділений повноваженнями змінити рішення суду на підставі ст. 409 вказаного Кодексу у разі неповноти судового розгляду; невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження; істотних порушень вимог кримінального процесуального закону; неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність; та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Доводи прокурора про необхідність зміни вироку Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 червня 2021 року у зв`язку з безпідставним, на думку апелянта, зазначенням судом рецидиву злочину в якості обставини, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , за відсутності вказівки на неї в обвинувальному акті, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
На думку колегії суддів, обставини, на які є посилання в поданій апеляції, жодним чином не вплинули на висновки суду про події кримінальних правопорушень, доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому злочинів та правильність кваліфікації суспільно небезпечних діянь, що й не заперечується прокурором в апеляційній скарзі.
Така обтяжуюча покарання обставина як рецидив злочинів могла бути врахована судом лише при призначенні ОСОБА_8 покарання, а оскільки прокурор призначене обвинуваченому покарання не оскаржує, а зазначаючи лише про необхідність виключення з мотивувальної частини вироку посилання на рецидив злочинів, не просить його ані пом`якшити, ані призначити більш суворе покарання, то в даному випадку доводи апеляційної скарги останнього не є підставою для зміни вірного по суті судового рішення.
До того ж, згідно з п.2 ч.3 ст. 374 КПК України у мотивувальній частині вироку зазначаються, крім іншого, обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.
Відповідно до п.3 ст.65 КК України та ППВСУ від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд зобов`язаний врахувати в першу чергу, ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, пом`якшуючі та обтяжуючі обставини.
Отже, зазначення у вироку рецидиву як обтяжуючу покарання обставину - це право суду, яке дозволяє йому визначитись із тим, які саме обставини можуть враховуватись або ні при призначенні покарання як обставини, що його обтяжують.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_8 було засуджено вироком Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13.06.2016 року за ч.2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України приєднано до покарання невідбуте покарання за вироком Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 21.10.2014 року, і до відбуття призначено 2 роки 7 місяців позбавлення волі. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України до призначеного покарання зараховано строк тримання під вартою з урахуванням 1 день попереднього затримання за 2 дня позбавлення волі.
Проаналізувавши норми закону України про кримінальну відповідальність в тій редакції, яка діяла на момент вчинення обвинуваченим ОСОБА_8 інкримінованого кримінального правопорушення за вироком Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13.06.2016 року, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Так, згідно з ч.2 ст. 185 КК України Крадіжка, вчинена повторно або за попередньою змовою групою осіб, карається арештом на строк від трьох до шести місяців або обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк.
Відповідно до ст.. 12 КК України злочином середньої тяжкості є злочин, за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.
Як витікає з приписів ч. 7 ст. 89 КК України, такими, що не мають судимості, визнаються особи, засуджені до позбавлення волі або основного покарання у виді штрафу за злочин середньої тяжкості, якщо вони протягом трьох років з дня відбуття покарання (основного та додаткового) не вчинять нового злочину.
У даному кримінальному провадженні №0000217 обвинувачений ОСОБА_8 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України, 31.01.2018 року, тобто маючи ще не зняту та не погашену у встановленому порядку судимість за вироком Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13.06.2016 року, а тому в даному випадку рецидив злочинів дійсно має місце, і суд першої інстанції цілком вірно зазначив його у своєму вироку як обставину, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , і доводи апеляційної скарги прокурора цього висновку не спростовують.
Таким чином, колегія суддів вважає, що самі по собі зазначені в апеляції прокурора обставини жодним чином не потягли за собою негативних наслідків, які слугують безумовними підставами для втручання у вирок шляхом його зміни, у зв`язку з чим апеляційні вимоги прокурора є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.
Керуючись ст. ст. 376,404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора Криворізької північної окружної прокуратури ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Вирок Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 червня 2021 року щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст. 426 КПК України до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4