Кримінальне провадження № 1-кс/760/8981/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2021 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого слідчого відділу відділу поліції № 2 Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Солом`янської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_4 , про застосування до підозрюваної:

ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Світлогірське Кобеляцького району Полтавської області, громадянки України, з неповною вищою освітою, заміжньої, працюючої на посаді директора ТОВ «Вебмедіаформ», раніше не судимої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою:

АДРЕСА_2 ,
запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0002665 від 28.09.2021 за ч. 2 ст. 307 Кримінального кодексу України,

за участю сторін:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 ,

підозрюваної ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ :

30.09.2021 слідчий за погодженням з прокурором звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування до підозрюваної ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів із визначенням застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Протоколом автоматичного визначення слідчого судді від 30.09.2021 для розгляду зазначеного клопотання визначено слідчу суддю ОСОБА_1 .

Клопотання обґрунтовано наступним:

«В провадженні слідчого відділу Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві знаходиться кримінальне провадження №0002665, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.09.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
29.09.2021 року органом досудового розслідування повідомлено: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці села Світлогірське, Кобеляцького району, Полтавської області, громадянці України, зареєстрованій за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючій за адресою: АДРЕСА_2 , зі слів раніше не судима, - про те, що вона підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
В ході проведення досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 визначивши незаконне зберігання з метою збуту наркотичних засобів, як головне джерело для здобуття коштів і матеріальних благ для свого існування, з корисливих мотивів, всупереч врегульованих законом суспільних відносин, щодо порядку обігу наркотичних засобів, у невстановлений досудовим розслідуванням час, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідування місці незаконно придбала у невстановленої досудовим розслідуванням особи 2 (два) поліетиленових пакетів з подрібненою речовиною, зеленого кольору, рослинного походження, що містить у своєму складі особливо небезпечний наркотичний засіб, чим здійснила придбання особливо небезпечної наркотичної речовини, після чого помістила їх у належний їй транспортний засіб автомобіль марки "Ауді А4", зареєстрований на території Республіки Литва, за номерним знаком НОМЕР_1 і почала незаконно зберігати цей особливо небезпечний наркотичний засіб при собі з метою подальшого збуту.
В подальшому 28.09.2021 приблизно о 20.30 год., знаходячись на проїзній частині, неподалік будинку № 39 по проспекту Перемоги в м. Києві, кермуючи транспортним засобом автомобілем "Ауді А4", зареєстрованим на території Республіки Литва, за номерним знаком НОМЕР_1 , відшукувала місце для закладення пакетику із особливо небезпечним наркотичним засобом та була виявлена та затримана працівниками полку поліції особливого призначення № 1 ГУНП у м. Києві.
Близько 22 години 59 хвилин, було здійснено обшук автомобіля за участі ОСОБА_5 , де в останньої було виявлено та вилучено 2 пакетика з подрібненою речовиною, зеленого кольору, рослинного походження, що містить у своєму складі особливо небезпечний наркотичний засіб.
Відповідно до висновку експерта Київського НДЕКЦ МВС України від 29.09.2021№ СЕ-19/111-21/47093-НЗПРАП надані на дослідження речовини рослинного походження зеленого кольору є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом. Загальна маса канабісу у перерахунку на висушену речовину становить 87,74 г., яка була вилучена 29.09.2021 за адресою: місто Київ, проспект Перемоги,39, яка знаходилась у 2 пакетиках.
Канабіс, згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 6 травня 2000 року №770 «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», «Список №2 Психотропні речовини, обіг яких обмежено», «Таблиця 2» є особливо небезпечним наркотичним засобом.
Таким чином, ОСОБА_5 своїми умисними діями, що виразилися у незаконному придбанні, перевезенні та зберіганні особливо небезпечного наркотичного засобу з метою збуту, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 307 КК Украйни.
28.09.2021 о 02:30 годині в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_5 затримано за підозрою у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України (фактичний час затримання 28.09.2021 о 20:30 годині).
Підставами підозрювати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення є зібрані в кримінальному провадженні докази, а саме:
Протокол проведення обшуку автомобіля марки «Ауді А4» зареєстрованим на території Республіки Литва, за номерним знаком НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , слідчим виявлено 2 пакетика з подрібненою речовиною, зеленого кольору, рослинного походження, що містить у своєму складі особливо небезпечний наркотичний засіб.
Висновок експерта Київського НДЕКЦ МВС України від 29.09.2021№ СЕ-19/111-21/47093-НЗПРАП надані на дослідження речовини рослинного походження зеленого кольору є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом. Загальна маса канабісу у перерахунку на висушену речовину становить 87,74 г., яка була вилучена 29.09.2021 у за адресою: місто Київ, проспект Перемоги,39, яка знаходилась у 2 пакетиках. Канабіс, згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 6 травня 2000 року №770 «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», «Список №2 Психотропні речовини, обіг яких обмежено», «Таблиця 2» є особливо небезпечним наркотичним засобом.
Показами свідка ;
Рапорт ППОП №1 УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ;
Інші матеріали кримінального провадження у їх сукупності.
У органу досудового розслідування є підстави вважати, що підозрювана ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 вчинила тяжке кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 307 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років.
Відносно ОСОБА_5 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою оскільки, існують ризики передбачені ст. 177 КПК України, та які вказують на те, що підозрюваний може:
- переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду.
- впливати на свідків, з метою зміни останніми показань в частині фактичних обставин.
Виклад обставин, на підставі яких слідчий і прокурор дійшли висновку про наявність ризиків:
На той факт, що підозрювана може переховуватись від органів досудового розслідування та суду вказує те, що, повідомлена підозра повністю підтверджується матеріалами кримінального провадження, а санкція статті кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 передбачає покарання у виді позбавлення волі строком від 6 до 10 років, тобто усвідомлюючи невідворотність покарання, яке пов`язане із позбавленням волі за вчинення вказаного кримінального правопорушення підозрювана може переховуватися значний термін від правоохоронних органів та суду.
На той факт, що підозрювана може впливати на свідків, з метою зміни останніми показів в частині фактичних обставин, вказує те, що ОСОБА_5 вчинила умисне тяжке кримінальне правопорушення та була виявлена на місці вчинення кримінального правопорушення свідками, що може свідчити про те, що підозрювана ОСОБА_5 може погрожувати свідкам з метою зміни їх свідчень в частині фактичних обставин.
Перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме зникнути та перебувати тривалий час у розшуку, що підтверджується вищезазначеними матеріалами досудового розслідування.
Жоден із більш м`яких запобіжних заходів: домашній арешт, застава, особиста порука, особисте зобов`язання не зможуть запобігти ризикам, передбаченим вище, що підтверджуються вищевикладеними обставинами.
Крім того, більш м`які запобіжні заходи застосовані до підозрюваної ОСОБА_5 призведуть до продовженні злочинної діяльності, нададуть змогу переховуватись від органів досудового розслідування та впливати на розслідування кримінального провадження.
Крім того, відповідно до ст. 178 КПК України, при обранні ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, прошу врахувати наступні обставини:
- вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним вказаного кримінального правопорушення;
- тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченій ОСОБА_5 у разі визнання її винною у вчиненні кримінального правопорушення, в якому вона підозрюється;
- вік та стан здоров`я обвинуваченої ОСОБА_5 . Крім того, питання щодо наявності захворювань, які б вказували про неможливість тримання ОСОБА_5 під вартою і були підставами для її звільнення встановлюється відповідним висновком лікарської комісії та вирішується у передбаченому законом порядку. Під час досудового розслідування не встановлено будь-яких даних про те, що підозрювана не може утримуватися в Київському слідчому ізоляторі, не встановленого того, що підозрювана має хронічні захворювання, що у відповідності до «Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі», затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України віл 15.08.2014 №1348/5/572 та зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 20.08.2014 за №990/25767.
Вищевикладене свідчить про неможливість запобігання наявним ризикам, які передбачені п. п. 1, 3, 4 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, забезпечення належного виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та його належну поведінку, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.
Орган досудового слідства вважає наявність цих ризиків обґрунтованими, через те, що матеріали кримінального провадження містять достатні дані, які вказують на те, що саме підозрювана ОСОБА_5 своїми умисними діями, вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 307 України.
Прошу суд врахувати, що міра запобіжного заходу має на меті попереджати спроби особи вчиняти дії щодо перешкоджання здійсненню правосуддя, а не бути лише наслідком такого перешкоджання.
Згідно з положенням ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загально суспільних прав та інтересів.
Разом з тим, у разі задоволення клопотання сторони обвинувачення про застосування до підозрюваної ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, прошу визначити розмір застави в сумі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, оскільки на думку сторони обвинувачення сааме така сума застави зможе забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків. З метою забезпечення дієвості даного кримінального провадження вважаю за доцільне, в разі внесення підозрюваним розміру застави, покладанні на підозрюваного ОСОБА_5 наступних, передбачених п.п. 1, 2, 3,8 ч. 5 ст. 194 КПК України, обов`язків, а саме:
1) з`являтися за кожною вимогою до слідчого відділу Солом`янського УП ГУ НП У м. Києві за адресою: м. Київ, вул. Полковника Шутова, 3 за викликом до слідчого, в провадженні якого знаходиться дане кримінальне провадження і процесуального керівника, який здійснює процесуальне керівництво, слідчого судді, суду;
2) не відлучатися за межі м. Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду;
3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;
4) здати на зберігання до відповідного органу державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, або інший документ, що дає право на виїзд з України».

В судовому засіданні прокурор підтримав доводи та вимоги, викладені у клопотанні, просив його задовольнити, вказуючи, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, що, а також наведені ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) підтверджується зібраними у провадженні та доданими до клопотання доказами.

Захисник підозрюваної, як і вона сама, заперечували проти задоволення клопотання, просили у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.

Зокрема, захисник звернув увагу на передчасність правової кваліфікації та необґрунтованість підозри. Зауважив на наявність у підозрюваної міцних соціальних зв`язків (заміжня, є малолітня дитина), а також те, що під час затримання підозрювана не чинила жодних дій, які б давали підстави зробити висновки про наявність з її боку ризику переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду (не тікала, обставини затримання не заперечувала).

У разі застосування до підозрюваної запобіжного заходу, сторона захисту просила застосувати найменш обтяжливий запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою (домашній арешт в нічний час доби).

Заслухавши сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання та додані до нього докази, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 8 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України), кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч.ч. 1 - 2 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

За змістом ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 2 ст. 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Частина 2 вказаної статті покладає обов`язок на слідчого суддю постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Як свідчать матеріалів провадження, повідомлення про підозру ОСОБА_5 від 29.09.2021 відповідає вимогам ст. 277 КПК України за своїм змістом та на даному етапі сумнівів щодо її законності або порушення порядку вручення не викликає.

Суд ураховує, що поняття обґрунтована підозра не визначене у національному законодавстві, але, зважаючи на вимоги, закріплені у статті 9 КПК України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд ураховує позиції Європейського суду з прав людини викладені в його рішеннях.

При цьому, слідчий суддя враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві України, тому, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України та позиції Європейського суду з прав людини, відображеної у п. 175 рішення від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року).

Обґрунтованість підозри повинна бути визначена враховуючи положення ст. 94 КПК України, а саме, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

На даному етапі судового провадження суд не вирішує питання про оцінку доказів для визнання підозрюваної винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину, адже судове провадження наразі не завершено, докази сторін в повному обсязі судом не досліджено, і відповідно до ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, має оцінити після завершення дослідження кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Враховуючи вимоги чинного кримінального процесуального законодавства, під час розгляду клопотань на стадії досудового розслідування слідчий суддя має переконатись, що сукупність матеріалів на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі є достатньою для висновку про обґрунтованість підозри, яка не є сама по собі актом притягненням особи до відповідальності, а є лише сукупністю даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

За таких умов, дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів щодо пред`явленої підозри, з точки зору достатності та взаємозв`язку, слідчий суддя приходить до висновку про наявність у провадженні доказів, передбачених параграфами 3-5 Глави 4 КПК України (показання, речові докази і документи та інші), які свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення, які могли б об`єктивно зв`язувати його з ними, тобто підтвердити існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрювана могла вчинити дане кримінальне правопорушення.

Разом з тим, слідчий суддя зауважує, що згідно вимог чинного законодавства сама по собі наявність обґрунтованою підозри не може бути єдиною підставою для застосування до підозрюваного запобіжного заходу, оскільки їх застосування потребує наявність існування хоча б одного із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Статтею 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, і визначений вичерпний перелік випадків можливості застосування такого заходу.

Звертаючись з клопотанням слідчий вказав на наявність у даному випадку ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України

В обґрунтування ризику можливості переховування від органу досудового розслідування, прокурор фактично посилається лише на тяжкість покарання. Між тим, указану обставину суд не може оцінювати в якості ризику, оскільки така обставина повинна бути оцінена судом лише відповідно до ст. 178 КПК України, тобто як додаткові відомості, які посилюють існування певних ризиків.

Тяжкість покарання сама по собі не може бути ризиком, так, в рішеннях Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справах «Becciev v. Moldova», «Свершов проти України», «Єлоєв проти України», «Тимошенко проти України», «Луценко проти України») наголошувалось, що тяжкість злочину, в якому обґрунтовано підозрюється особа, має суттєве значення, однак не може бути єдиною підставою для тримання особи під вартою. Крім того, суд вважає доречним взяти до уваги пункт 21 рішення ЄСПЛ у справі «Подвезько проти України» (заява № 74297/11), де суд також встановлював, що пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає надання переконливого обґрунтування органами влади будь-якого періоду тримання під вартою, незалежно від того, наскільки коротким він є. Аргументи «за» і «проти» звільнення (з-під варти), включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), але мають підтверджуватися фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або довести, що така можливість є настільки незначною, що може не виправдати досудове тримання під вартою (див. рішення від 4 жовтня 2005 року у справі «Бекчієв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, пункти 56 і 59, з подальшими посиланнями).

Наведена позиція ЄСПЛ свідчить про те, що взагалі будь-які ризики не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), та мають підтверджуватися фактичними даними. Отже, сама по собі тяжкість покарання ще не свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а інших мотивувань прокурором в обґрунтування цього ризику наведено не було.

Також слід зазначити, що орган досудового розслідування як і прокурор не мають права посилатися на практику Європейського суду з прав людини з метою застосування запобіжного заходу (обґрунтування підстав тримання під вартою та існування ризиків), про що вказано в постанові Верховного суду від 07.08.2019 № 607/14707/17, оскільки вона буде використана не на користь підозрюваного, а отже може становити ризики для справедливості кримінального провадження.

Разом з тим, оскільки суд вважає доведеним існування ризиків, передбачених п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, то погоджується з існуванням підстав для застосування щодо підозрюваної ОСОБА_5 запобіжного заходу.

Відповідно до ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зав`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

У судовому засіданні було встановлено, що наразі існують докази, які можуть свідчити про вчинення підозрюваною інкримінованого правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких.

На думку суду, наведені прокурором обставини та докази на їх підтвердження свідчать про доведеність обставин, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого злочину, як і обставини, передбаченої п. 2, тобто існування ризиків. Але як клопотання, так і пояснення прокурора надані в судовому засіданні не містять конкретних доводів та обґрунтованого мотивування того, що інший більш м`який запобіжний захід не буде достатнім для запобіганню встановлених у судовому засіданні ризиків, тобто обов`язкового елементу для вирішенні питання застосування запобіжного заходу, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України.

Слідчий суддя вважає, що прокурором у судовому засіданні не доведено ризик того, що підозрювана ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. Достатніх доказів на доведення вказаного ризику стороною обвинувачення не надано.

Разом з тим, встановлено, що підозрювана працює на посаді директора ТОВ «ВЕБМЕДІАФОРМ», заміжня, має 2-річну дитину, постійно проживає за адресою: АДРЕСА_2 , Отже, на думку суду, підозрювана має міцні соціальні зв`язки.

Аналіз наведених обставин та вимог закону дозволяє зробити висновок про те, що прокурор у судовому засіданні не довів об`єктивними доказами, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Таким чином, на переконання слідчого судді, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний період доби наразі є достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні.

Відповідно до приписів ч. 1 та ч. 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно ч. 6 ст. 181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому ст. 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

З огляду на викладене, беручи до уваги наявність у підозрюваної постійного місця роботи та проживання разом зі своєю неповнолітньою дитиною, враховуючи положення ч. 4 ст. 194 КПК України, вважаю, що клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , необхідно задовольнити частково, обравши запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний період доби в межах строку досудового розслідування, який буде достатнім для неухильного виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 176-178, 181, 183, 184, 186, 194, 196, 369-372 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_2 , у період доби з 22.00 год. по 06.00 год. наступного дня.

Заборонити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , у період доби з 22.00 год. по 06.00 год. наступного дня.

Строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту визначити в межах строку досудового розслідування: 57 (п`ятдесят сім) днів.

Покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України строком на 57 (п`ятдесят сім) днів, а саме:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про необхідність зміни свого місця проживання та/або роботи;

- здати на зберігання, за наявності, до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- утримуватись від спілкування зі свідками у межах вказаного кримінального провадження.

Роз`яснити підозрюваній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що у разі невиконання покладених на неї обов`язків до неї може бути застосований більш суворий запобіжний захід.

Виконання ухвали доручити органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваної.

Копію ухвали негайно вручити підозрюваній та прокурору.

Строк дії ухвали до 25.11.2021 включно.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1