Справа № 450/759/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/666/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2021 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги потерпілого ОСОБА_6 , представника цивільного відповідача адвоката ОСОБА_7 на вирок Пустомитівського районного суду Львівської області від 10.06.2021 року у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_8 , уродженця с.Солонка, Пустомитівського району, Львівської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_9 ,

потерпілого ОСОБА_6

представника потерпілого адвоката ОСОБА_10 ,

представника цивільного відповідача адвоката ОСОБА_7

захисника ОСОБА_11 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

встановила:

цим вироком обвинуваченого ОСОБА_8 визнано винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 286 КК України та визначено йому покарання у виді штрафу у розмірі 5100 грн. без позбавлення права керування транспортними засобами.

Цивільний позов ОСОБА_6 задоволено частково.

Ухвалено стягнути з Фізичної особи-підприємця « ОСОБА_12 », РНООКП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , 50 000,00 грн. відшкодування завданої моральної шкоди.

Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.

Вироком суду ОСОБА_8 визнано винним у тому, що він, 23.01.2020р. , близько 17:13 години, керуючи вантажним автомобілем марки « МАН 35.414», реєстраційний номер НОМЕР_3 та рухаючись ним автодорогою «Мукачево-Івано-Франківськ-Рогатин-Львів» у напрямку до м.Мукачева, при наближенні до 438 км+885 м вказаної автодороги, в районі нерегульованого перехрестя цієї автодороги із приляганням праворуч другорядної дороги, що поблизу с.Пасіки-Зубрицькі Пустомитівського району Львівської області, в напрямку до с.Оброшине Пустомитівського району Львівської області, порушив вимоги пунктів 1.5; 1.10 розділу 1; пункту 2.3 (підпунктів «б», «д») розділу 2; пункту 10.1 ( в частині визначення термінів « безпечна швидкість», «дорожня обстановка») розділу 10; пункту 12.1 розділу 12; пункту 13.1 розділу 13 Правил дорожнього руху України, які виразились в тім, що він, керуючи вказаним транспортним засобом та рухаючись по мокрій асфальтованій дорозі із завантаженістю близько 25 тон зі швидкістю біля 50 км/год., проявив неуважність до дорожньої обстановки, відповідно не відреагував на її зміну, наблизившись в межах своєї смуги руху до попутного спереду автомобіля марки «Фольксваген Транспортер» , реєстраційний номер НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_6 , не вибрав безпечної швидкості руху у даній дорожній обстановці та без причин технічного характеру, не дотримуючись безпечної дистанції щодо цього транспортного засобу, своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, з метою уникнення попутного зіткнення, не переконавшись у безпечності, змінив напрямок руху, вивернувши кермо ліворуч та виїхавши на перехресті на смугу зустрічного руху, на яку в той час, вже переконавшись, що у зустрічному напрямку до перехрестя не наближаються транспортні засоби, почав виконувати маневр розвороту водій ОСОБА_6 , в результаті чого на даному перехресті відбулося зіткнення двох вказаних транспортних засобів.
Внаслідок порушення Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_8 , водій іншого автомобіля ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у виді закритого перелому лівої ключиці зі зміщенням фрагментів, рани в тім`яно-потиличній ділянці зліва, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

В апеляційній скарзі потерпілий просить вирок суду змінити в частині вирішення цивільного позову та просить його задовольнити в повному обсязі. Крім того, просить позбавити обвинуваченого права керування транспортними засобами.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що відмова суду першої інстанції у задоволенні цивільного позову в частині стягнення майнової шкоди з огляду на те, що потерпілий не подав заяви про страхове відшкодування з необхідними додатками суперечить вимогам закону та правовій позиції Великої палати Верховного суду. Крім того, вважає, що суд необґрунтовано задовольнив частково його цивільний позов в частині стягнення моральної шкоди. Зазначає, що суд не врахував того, що він переніс операцію на ключиці. Звертає увагу на тому, що обвинувачений не розкаявся у вчиненому вини не визнав.

Представника цивільного відповідача адвокат ОСОБА_7 простить вирок суду змінити та стягнути з ФОП ОСОБА_12 майнову шкоду у розмірі 5000 гривень.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що потерпілий не підтвердив жодними доказами вимоги цивільного позову щодо завдання йому фізичного болю, душевних страждань, а також порушення його ритму життя.

Заслухавши доповідача, думку представника потерпілого, представника цивільного відповідача, прокурора, які підтримали апеляційну скаргу, обвинуваченого та його захисника, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги слід задовольнити частково.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні вказаного у вироку злочину відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі та перевіреними в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим, що в апеляційній скарзі не оскаржується, а тому висновки суду першої інстанції щодо цих обставин перевірці апеляційним судом не підлягають.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Колегією суддів встановлено, що призначаючи покарання ОСОБА_8 , суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проживання та праці характеризується позитивно, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, має постійне місце праці та проживання, відсутність даних про перебування його на профілактичному обліку у лікарів психіатра та нарколога, обставини, які відповідно пом`якшують покарання, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, обставин, що обтяжують покарання судом першої інстанції не встановлено.
Враховуючи те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню ним та іншими особами нових злочинів, а також з огляду на позитивну посткримінальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_13 , який щиро розкаявся у вчиненому злочині, у його діях відсутні обставини, що обтяжують покарання, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що покарання у виді штрафу у розмірі 5100 гривень, без позбавлення права керувати транспортними засобами буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Разом з цим, колегія суддів вважає, що доводи про незаконність вироку суду першої інстанції в частині цивільного позову, наведені у апеляційній скарзі, є обґрунтованими.

Колегією суддів встановлено, що цивільний позов ОСОБА_6 задоволено частково.

Ухвалено стягнути з Фізичної особи-підприємця « ОСОБА_12 », РНООКП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , 50 000,00 грн. відшкодування завданої моральної шкоди.

У задоволенні цивільного позову в частині стягнення майнової шкоди відмовлено.

В мотивах прийнятого рішення суд першої інстанції зазначив, що всупереч Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», потерпілий не подав страховику обов`язкового документа для отримання страхового відшкодування, а саме заяви про страхове відшкодування.

Із зазначеним висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитися не може.

Так, законодавством передбачені дві підстави для виплати страхового відшкодування потерпілому.

Перша з них передбачена статтею 35 Закону «Про ОСЦПВВНТЗ». Шкода може бути відшкодована на підставі звернення потерпілого до страховика за умови подання ним відповідної заяви про таке відшкодування.

Інший спосіб передбачає можливість звернення за відшкодуванням до суду з вимогою до страховика про відшкодування шкоди та ухвалення відповідного судового рішення.

Відповідно до п 36.1. статті 36 Закону рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду у разі, якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.

У системному зв`язку зі статтею 36 положення підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 цього Закону щодо неподання заяви про страхове відшкодування впродовж установлених цим пунктом строків як підстави для відмови у відшкодуванні стосуються випадків, коли впродовж цих строків потерпілий взагалі не здійснював волевиявлення, спрямованого на одержання компенсації не звертався ані до страховика (або МТСБУ), ані до суду. Якщо ж особа впродовж цих строків подала позовну заяву до суду, вона здійснила відповідне волевиявлення, обравши на власний розсуд один з альтернативно можливих способів захисту свого порушеного права.

Крім цього, у підпункті 37.1.3 пункту 37.1. статті 37 вищезазначеного Закону передбачено іншу підставу для відмови у відшкодуванні невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на його отримання, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди.

Таким чином, у зазначеній нормі втілено загальний принцип недопустимості формального підходу до вирішення питання про здійснення або нездійснення компенсації і надання пріоритету зовнішній формі юридично значущих дій або бездіяльності над їх змістом і наслідками. Адже підставою для відмови у відшкодуванні визнаються не будь-які порушення регламентованої цим законом процедури, а лише ті, що призвели до неможливості встановлення обставин, які мають істотне значення для вирішення питання про наявність чи відсутність підстав для здійснення виплат і визначення їх розміру.

Водночас у межах кримінального провадження за ст. 286 КК України факт, обставини ДТП, особа, винна у її настанні, характер і розмір завданої шкоди встановлюються судом як обставини, що мають істотне значення для кримінальної справи і належать до предмету доказування. Тобто в цьому разі незвернення потерпілого безпосередньо до страховика або страховика жодним чином не перешкоджає з`ясуванню обставин, з якими законодавець пов`язує підстави для виплати відшкодування.

З огляду на це, колегія суддів приходить до переконання, що для задоволення в межах кримінального провадження цивільного позову потерпілого до страховика про стягнення шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України, попереднє звернення потерпілого до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку, визначеному статтею 35 Закону «Про ОСЦПВВНТЗ», не є обов`язковим.

Відтак, колегія суддів вважає, що при вирішенні цивільного позову суд першої інстанції допустив неповноту судового розгляду, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, що перешкодило йому ухвалити законне, обґрунтоване та вмотивоване рішення, а тому з огляду на неможливість, відповідно до ст. 404 КПК України, дослідження цих питань судом апеляційної інстанції, вирок суду першої інстанції в частині вирішення цивільного позову необхідно скасувати та призначити новий розгляд провадження у цій частині в порядку цивільного судочинства у суді першої інстанції.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 411, 419 КПК України, колегія суддів, -

постановила:

апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_6 та представника цивільного відповідача адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Пустомитівського районного суду Львівської області від 10.06.2021 року відносно ОСОБА_8 в частині вирішення цивільного позову потерпілого ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди скасувати і призначити новий судовий розгляд провадження у цій частині в порядку цивільного судочинства.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення, та на неї може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4