ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/66/22 Справа № 712/1178/22 Категорія: ст. 170 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2022 року

м.Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 , ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 09 лютого 2022 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000170, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24 січня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 259 КК України,

в с т а н о в и в :
Старший слідчий відділення розслідування злочинів скоєних проти життя та здоров`я особи слідчого відділу Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_10 звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000170, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24 січня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 259 КК України.

Вказане клопотання мотивував тим, що в ході досудового розслідування було встановлено, що до Черкаського РУ ГУНП в Черкаській області надійшло повідомлення за отриманою інформацією працівників СБУ в Черкаській області, що неповнолітній ОСОБА_11 причетний до скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ст. 259 КК України.

Під час проведеного санкціонованого обшуку у помешканні ОСОБА_9 було вилучене майно: мобільний телефон Iphone 8 plus IMEI НОМЕР_1 , ноутбук «Asus», серійний номер А7 N0AS13351328A із зарядним пристроєм до нього, мобільний телефон «Samsung» ІМЕІ НОМЕР_2 ; ІМЕІ НОМЕР_3 , якими користується ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постановою слідчого від 01.02.2022 вказане вилучене майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000170, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24 січня 2022 року.

На підставі вищенаведеного, з метою забезпечення кримінального провадження, належного зберігання речових доказів та в подальшому розгляду питання про їх долю чи конфіскацію в дохід держави та проведення необхідних експертиз, виникла необхідність у накладенні арешту на вказане вище майно.

Ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 09 лютого 2022 року клопотання задоволено та накладено арешт на: мобільний телефон Iphone 8 plus IMEI НОМЕР_1 , ноутбук «Asus», серійний номер А7 N0AS13351328A із зарядним пристроєм до нього, мобільний телефон «Samsung» ІМЕІ НОМЕР_2 ; ІМЕІ НОМЕР_3 , якими користується ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , передавши на зберігання Черкаському РУП ГУНП в Черкаській області.

Слідчий суддя прийшов до висновку, що арешт на майно накладений з метою збереження майна, як речового доказу у кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 , посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали суду першої інстанції, вказує на те, що ухвала слідчого судді постановлена за відсутності належних та допустимих доказів існування передбачених ст.170 КПК України ризиків, у зв`язку із чим просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в накладенні арешту на мобільний телефон Iphone 8 plus IMEI НОМЕР_1 , ноутбук «Asus», серійний номер А7 N0AS13351328A із зарядним пристроєм до нього, мобільний телефон «Samsung» ІМЕІ НОМЕР_2 ; ІМЕІ НОМЕР_3 , якими користується ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також захисник зазначає, що сам факт існування постанови слідчого про визнання телефонів та ноутбука речовими доказами автоматично не доводить, що вказані речі містять інформацію, яка встановлюється під час кримінального провадження.

Заслухавши доповідача, адвоката ОСОБА_7 , який просив залишити без розгляду його заяву про відкладення судового засідання та підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, думку прокурора, який просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали клопотання, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2)спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України майно, яке відповідає критеріям, визначеним кримінальним процесуальним законом, повинно арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (зникнення чи відчуження) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Арешт майна з підстав передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, відповідно до ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали встановлено, що слідчий суддя, розглядаючи клопотання слідчого, погодженого прокурором про арешт тимчасово вилученого майна в ході обшуку за місцем проживання особи, яка може бути причетною до замовлення щодо повідомлень про завідомо неправдиві замінування в навчальних закладах, в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, правильно зазначив, що стороною обвинувачення на даний час здобуто докази, які вказують на наявність ознак, що свідчать про кримінально протиправний характер скоєного діяння та є підстави вважати, що вилучене майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, як предмети, які можуть зберігати на собі сліди правопорушення та містити інші відомості, які можуть бути використані як докази факту чи обставин, що підлягають перевірці під час досудового розслідування за допомогою слідчих дій.

Доводи апеляційної скарги про те, що в клопотанні не зазначено правових підстав щодо обґрунтування накладення арешту на вказане майно не можуть вважатись обґрунтованими, з огляду на наявні дані в матеріалах клопотання.

Колегія суддів зазначає, що на даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення.

Слідчий суддя визначає лише, чи може майно бути предметом, доказом кримінального правопорушення, засобом чи знаряддям його вчинення, або воно набуте злочинним шляхом чи є доходом від вчиненого злочину або за рахунок доходів від вчиненого злочину та чи містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Так, судом першої та апеляційної інстанцій було встановлено, що під час санкціонованого обшуку у домоволодінні ОСОБА_9 було виявлено та вилучено мобільний телефон Iphone 8 plus IMEI НОМЕР_1 , ноутбук «Asus», серійний номер А7 N0AS13351328A із зарядним пристроєм до нього, мобільний телефон «Samsung» ІМЕІ НОМЕР_2 ; ІМЕІ НОМЕР_3 , якими користується ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постановою старшого слідчого СВ Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_10 від 01.02.2022, мобільний телефон Iphone 8 plus IMEI НОМЕР_1 , ноутбук «Asus», серійний номер А7 N0AS13351328A із зарядним пристроєм до нього, мобільний телефон «Samsung» ІМЕІ НОМЕР_2 ; ІМЕІ НОМЕР_3 , якими користується ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000170.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що слідчий довів, що на стадії досудового розслідування є наявність розумної підозри про існування ризику умисного знищення доказів, що може призвести до втрати значення речового доказу, як такого.

На початковій стадії досудового розслідування в даному кримінальному провадженні виправдана потреба в тимчасовому втручанні в права та інтереси власників та володільців майна, шляхом накладення арешту, з метою запобігання його відчуження.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 132, 170 173 КПК України, наклав арешт на майно, вилучене 01 лютого 2022 року під час обшуку у квартирі АДРЕСА_1 , врахувавши при цьому і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, судом першої інстанції не встановлено, не встановлено це і під час апеляційного перегляду.

Зважаючи на вищевикладене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя, накладаючи арешт на вищезазначене майно, діяв у спосіб і у межах чинного законодавства, а тому доводи, які викладені в апеляційній скарзі стосовно незаконності і необґрунтованості ухвали слідчого судді, слід визнати непереконливими.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 170, 173, 174, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, суд, -

у х в а л и в :
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 09 лютого 2022 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000170, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24 січня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 259 КК України, залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_3