Справа № 504/3875/19
Провадження № 1-кп/504/425/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.09.2021 смт. Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 10, смт. Доброслав, клопотання прокурора Доброславської окружної прокуратури Одеської області про продовження дії обраного раніше запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, -

за участі прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника- адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 -

ВСТАНОВИВ:

12.11.2019 року прокуратурою Одеської області подано до Комінтернівського районного суду Одеської області обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000845 від 28.07.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, відносно якого обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор просив суд продовжити дію раніше обраного обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурор послався на наявність ризиків, що обвинувачений може впливати на потерпілих, свідків, перешкоджати кримінальному провадженню, переховуватись від суду.

Потерпілий ОСОБА_6 у судовому засіданні підтримав доводи прокурора.

Обвинувачений заперечував, просив обрати запобіжний захід не пов`язаного з триманням під вартою.

Захисник- адвокат ОСОБА_5 послався на практику Європейського Суду, вважав надмірним термін перебування його підзахисного під вартою, і вказав на обставини, які свідчать про необхідність перекваліфікації інкримінованого обвинуваченому злочину.

Потерпіла ОСОБА_7 подала заяву про розгляд справи у свою відсутність.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши думки прокурора, потерпілого, обвинуваченого та його захисника, суд дійшов до наступного висновку:

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення (ст. 177 КПК України).
ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Суд вважає, що ризик того, що обвинувачений може впливати на потерпілих та свідків доведений, принаймні на даній стадії такий ризик існує, оскільки свідки ще не допитані судом.

В теперішній час судом змінений порядок розгляду обвинувального акту, в першу чергу мають бути досліджені письмові докази, потім допитані свідки.

Суд враховує, що у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому йому правопорушенні визнав частково.

Отже ризик впливу на потерпілих та свідків в теперішній час має місце.

Обвинувачений не має стійких соціальних зв`язків, не одружений, не має постійного місця роботи, не має неповнолітніх дітей, утриманців, проживає в м. Одесі без реєстрації, на орендованій квартирі, хоча має місце реєстрації у Миколаївській області, власного житла не має, коштовності відсутні, нерухомого майна не має, заслуг перед державою не має.

Хоча обвинувачений має місце проживання та реєстрації, однак це не знижує ризик переховування аж до тієї міри, що вказує на необхідність обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Крім того, суд беззаперечно приймає до уваги той факт, що санкція інкримінованого правопорушення передбачає позбавлення волі особи, і тому сам цей факт може впливати на психологічний стан обвинуваченого, що викликає певні побоювання у ухиленні обвинуваченого від правосуддя.

Суд вважає, що існує ризик ухилення від правосуддя.

Важкі захворювання та захворювання психічного характеру відсутні.

Крім того, суд враховує, що в теперішній час у Приморському районному суді м. Одеси на розгляді перебуває кримінальне провадження з розгляду обвинувального акту №0001847 від 14.04.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

Таким чином, суд вважає, що підстав для зміни запобіжного заходу у теперішній час не має.

Вказані ризики не усунулись з часу обрання обвинуваченому запобіжного заходу, та є актуальними на теперішній час.

Інші біографічні данні обвинуваченого у теперішній час не змінились та є актуальними у теперішній час.

Інші істотні обставини, які б мали бути враховані судом при визначенні можливості зміни запобіжного заходу стороною захисту не наведені, а ті що вказані зазначаються стороною захисту у кожному судовому засіданні, і яким судом вже надавалась оцінка.

Вирішуючи питання можливості обрання альтернативного заходу забезпечення кримінального провадження суд виходить з того, що інкриміноване правопорушення призвело до загибелі людини, тому суд вважає доцільним скористатись правом не застосовувати альтернативу застави.

Доводи обвинуваченого про тривалість перебування обвинуваченого під вартою, і численні посилання на практику Європейського Суду з прав людини суд беззаперечно приймає до уваги.

У своїй прецедентній практиці ЄСПЛ неодноразово відзначав, що у разі позбавлення волі навіть на малий термін суд має належним чином продемонструвати наявність підстав для цього.
Важливим аспектом є те, що виправданість тривалості досудового перебування під вартою не можна оцінювати абстрактно.
Важливо брати до уваги та належно оцінювати особливості справи, про яку йдеться.
І продовження перебування під вартою можливе лише за наявності істинного суспільного інтересу, який враховує той факт, що обвинувачений ще не визнаний винним, та переважає правило про повагу права на свободу обвинуваченого.
Суд вказав, що саме національна судова система має забезпечити те, щоб тривалість досудового тримання під варто не перевищувала виправданих строків.
А тому під час розгляду відповідних питань судді мають поважати принцип презумпції невинуватості, оцінити всі «за» та «проти» щодо наявності згаданого вище суспільного інтересу. Оцінюючи наявність ризику вчинення повторного злочину у разі звільнення під варти, суди мають брати до уваги, зокрема, такі чинники: природу та серйозність обвинувачень; наявність судимості; поведінку, яка могла б вказати на наявність такого ризику.
Здійснюючи свою функцію на цьому етапі, Суд має забезпечити, щоб доводи національних судів за і проти звільнення не були загальними та абстрактними, а містили посилання на особливі факти та індивідуальні обставини, які виправдовують поміщення заявника під варту…

У випадках, коли обставини для обґрунтування поміщення особи під варту могли існувати, але не були згадані у національних рішеннях, Суд не має встановлювати їх та підміняти собою національні державні органи, які ухвалили рішення про поміщення заявника під варту», зазначили судді.

Так, залежно від дотримання чи недотримання цих вимог, ЄСПЛ не знаходив порушення параграфу 3 статті 5, навіть коли ці справи стосувалися перебування під вартою протягом декількох років, та знаходив порушення у перебуванні під вартою протягом кількох місяців чи декількох десятків днів.

В даній конкретній справі суд враховує обгрунтованість підозри обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, характер кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, наявності на розгляді у іншому суді ще одного обвинувального акту відносно обвинуваченого за фактом корисливого насильницького злочину, голослівність сторони захисту про необгрунтованість підозр як у цьому кримінальному правопорушенні так і в кримінальному правопорушенні, що слухається у іншому суді.

Тому, суд вважає, що такий запобіжний захід відповідатиме принципу справедливості, розумності, є пропорційним та є необхідним у демократичному суспільстві.

Таким чином підстав для зміни запобіжного заходу судом не встановлено.

Суд нагадує стороні захисту, що питання кваліфікації/перекваліфікації злочину на стадії судового розгляду є виключними повноваженнями сторони обвинувачення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 177, 331, 369, 392 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

На час судового розгляду продовжити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Одеський слідчий ізолятор», строком на шістдесят діб.

Строк дії ухвали починається з 16.09.2021 року та припиняє свою дію 14.11.2021 року включно.

Ухвалу для організації її виконання направити до ДУ «Одеський слідчий ізолятор», та до Доброславської окружної прокуратури Одеської області для здійснення належного контролю.
Контроль за виконанням ухвали суду покласти на прокурора.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1