Справа № 683/3575/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2022 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Старокостянтинів кримінальне провадження №0000189 від 19 жовтня 2021 року на підставі обвинувального акта по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Волочиськ Хмельницької обл., громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, не працюючого, інваліда ІІІ групи, не зареєстрованого, проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 10 грудня 2020 року Старокостянтинівським районним судом Хмельницької області за ст.ст. 286 ч. 2, 69 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права керування транспортним засобом на 3 роки, 27 січня 2021 року звільнений з місця позбавлення волі по відбуттю строку покарання;

- у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України,

в с т а н о в и в:

У 2007 році (більш точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_6 , в мережі Інтернет виявив оголошення про можливість виготовлення посвідчення водія. Після чого, діючи умисно, достовірно знаючи, що посвідчення водія видається уповноваженими державними органами у відповідності до «Положення про порядок видачі посвідчення водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 року №340, вирішив замовити виготовлення посвідчення водія на своє ім`я з метою його подальшого використання.

В ході подальшого листування месенджером в мережі Інтернет із невстановленою органом досудового розслідування особою, ОСОБА_6 , з метою виготовлення посвідчення водія на право керування транспортними засобами категорії «В» та «С» на його ім`я, шляхом надсилання повідомлень через месенджер, надав вказаній особі свої персональні дані, особистий підпис та фотознімок для внесення їх до підробленого посвідчення водія.

Надалі, влітку 2007 року (більш точної дати досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_6 , діючи умисно, всупереч встановленому порядку отримання посвідчення водія, у відділенні «Укрпошта» по вул. Миру, м. Старокостянтинів, отримав посилку з підробленим посвідченням водія серії НОМЕР_1 , нібито виданого 16.03.2007 року Хмельницьким МРЕВ ДАІ УМВСУ в Хмельницькій області, яке надавало йому право керування транспортними засобами категорії «В» та ОСОБА_8 після чого став зберігати його при собі з метою подальшого використання при керуванні транспортними засобами.

Так, 17 жовтня 2021 року близько 19 год. 35 хв. ОСОБА_6 , будучи учасником дорожнього руху в якості водія автомобіля марки «Citroen», моделі «С5»державний номерний знак « НОМЕР_2 », та рухаючись по вул. Острозького, м. Старокостянтинів, був зупинений працівниками СРПП відділу поліції № 1 Хмельницького районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області, на підставі п. 10 ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію», у зв`язку з порушенням вимог Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року.

В подальшому, в тому ж місці та без відриву в часі, на законну вимогу працівників поліції надати документи, що дають право керувати вказаним транспортним засобом, ОСОБА_6 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, достовірно знаючи та усвідомлюючи, що посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 16 березня 2007 року видане Хмельницьким МРЕВ ДАІ УМВСУ в Хмельницькій області на ім`я ОСОБА_6 з відмітками про дозвіл на керування категорією ОСОБА_9 , ОСОБА_8 отримане ним всупереч «Положення про порядок видачі посвідчення водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 року №340 та є підробленим, тобто відповідно до висновку експерта № СЕ-19/123-21/8287-ДД від 29.10.2021 не відповідає бланкам встановленому зразку, що перебувають у офіційному обігу на території України та даний документи має ознаки повної технічної підробки, надав його для працівників СРПП на підтвердження права законності керування ним транспортним засобом, тим самим використав завідомо підроблений документ.

Своїми умисними діями, які виразились у використані завідомо підробленого документа, ОСОБА_6 вчинив кримінальних проступок, передбачений ч.4 ст. 358 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав, щиро розкаявся, обставини, викладені в обвинувальному акті, не оспорював, як і докази на їх підтвердження. Просить суд суворо не карати, оскільки він щиро кається у скоєному.
Враховуючи те, що обвинувачений свою вину у вчинені кримінального проступку визнав повністю, інші учасники процесу не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, та роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України про наслідки застосування обмеженого дослідження доказів, а саме про позбавлення їх у такому випадку права подальшого оспорювання цих обставин провадження в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів відносно тих обставин провадження, які ніким не оспорюються. Відтак, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.

Таким чином, дії ОСОБА_6 слід кваліфікувати зач.4 ст. 358 КК України, як використання завідомо підробленого документа.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують йому покарання.

Згідно із ч. 2 ст. 50, ч. 2 ст. 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушенняпризначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

ОСОБА_6 раніше судимий, не одружений, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, інвалід ІІІ групи.

Суд враховує, що ОСОБА_6 повністю визнав свою вину, щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, що є обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченому судом не встановлено.

Відтак, з урахуванням усіх обставин суд вважає, що покарання обвинуваченому повинно бути призначено в межах санкції ч.4 ст.358 КК України у виді штрафу, оскільки саме такий вид покарання є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень. Підстав для застосування іншого виду покарання, передбаченого санкцією статті за якою обвинувачується ОСОБА_6 суд не знаходить.

Таким чином, з урахуванням наведеного, суд вважає, що саме таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення та запобігання вчиненню обвинуваченим нових кримінальних правопорушень у майбутньому.

У кримінальному провадженні цивільний позов не заявлявся.

Стосовно ОСОБА_6 запобіжний захід не обирався.

Документально підтверджені витрати за проведення експертизи № СЕ-19/123-21/8287-ДД від 29 жовтня 2021 року в сумі 686 грн. 48 коп., відповідно до вимог ст. 124 КПК України, підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Питання щодо речових доказів необхідно вирішити згідно вимог ч. 9 ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 374-376 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави 686 (шістсот вісімдесят шість) грн. 48 коп. процесуальних витрат за проведення експертизи.

Речові докази:

- посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 16 березня 2007 року видане Хмельницьким МРЕВ ДАІ УМВСУ в Хмельницькій області на ім`я ОСОБА_6 ; копії матеріалів адміністративної справи, а саме протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №165199 від 17.10.2021 складений на ОСОБА_6 , акт затримання транспорту від 17.10.2021 р., заяву ОСОБА_6 від 01.11.2021 р., витяг з ІТС ІПНП на ОСОБА_6 , DVD-R диск з відеозаписами з нагрудної камери працівника поліції, щодо порушення ПДР ОСОБА_6 , залишити в матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Апеляційна скарга подається через Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було судом визнано недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя: