УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому в межах кримінального провадження №0000278 апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , на ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 07 грудня 2021 року, стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Баштанка, Баштанського району, Миколаївської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, не працюючого, без реєстрації місця проживання, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України,

-якою продовжено ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 05 лютого 2022 року включно, із визначенням застави в розмірі 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 68 100,00 гривень.

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу суду скасувати. Постановити нову ухвалу, якою обрати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із покладенням на нього відповідних обов`язків.

Короткий зміст ухвали.

Ухвалою суду клопотання прокурора щодо продовження строку дії запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_6 задоволено. Продовжено ОСОБА_6 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 05.02.2022 р. включно, з визначення застави у розмірі 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 68 100,00 гривень (шістдесят вісім тисяч сто грн. 00 коп.), з покладенням обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник вважає, що ухвала суду підлягає скасуванню, оскільки постановлена з порушенням Конвенції та Європейського суд. Посилаючись на рішення Європейського суду з прав людини, вказує, що прокурор у своєму клопотанні лише озвучив ризики не підтвердивши їх будь якими доказами.

Зауважує, що ризик втечі обвинуваченого не може бути встановленим лише на основі суворості можливого вироку. Вважає, що до ОСОБА_6 як до особи, яка має постійне місце проживання та позитивно характеризується можливо застосувати більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою.

Обставини встановлені судом першої інстанції.

В провадженні Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області перебуває кримінальне провадження №0000278 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 289 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, мотивуючи тим, що строк тримання обвинуваченого під вартою закінчується, а ризики, передбачені ст. 177 КПК України продовжують існувати.

Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 07 грудня 2021 року клопотання прокурора задоволено. Продовжено ОСОБА_6 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 05.02.2022 р. включно. Визначено розмір застави в розмірі 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 68 100,00 гривень у національній грошовій одиниці (шістдесят вісім тисяч сто грн. 00 коп.).

Задовольняючи клопотання прокурора, суд дійшов до висновку, що продовжують існувати ризики, передбачені ст.177 КПК України, які послужили застосуванню до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому запобігти вказаним ризикам інакше, ніж шляхом тримання обвинуваченого під вартою, наразі не видається за можливе.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідача, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд дійшов наступного.

Згідно ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до матеріалів судового провадження в провадженні Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області перебуває кримінальне провадження №0000278 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 289 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, мотивуючи тим, що строк тримання обвинуваченого під вартою закінчується, а ризики, передбачені ст. 177 КПК України продовжують існувати.

Приймаючи рішення про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд, пославшись на відомості, що характеризують його особу, обставини вчинення кримінального правопорушення та тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винним, прийшов до висновку, що заявлені ризики прокурором продовжують існувати, а тому запобігти вказаним ризикам інакше, ніж шляхом тримання обвинуваченого під вартою, наразі не видається за можливе.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років. Обвинувачений є неодноразово засудженим за вчинення умисних злочинів, а тому через загрозу суворого покарання з метою ухилення від кримінальної відповідальності ОСОБА_6 може ухилитися від суду, вчинити новий умисний злочин.

Крім того, обвинувачений вчинив новий злочин через невеликий проміжок часу після звільнення від реального відбування покарання.

Вищенаведене вказує на існування ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а тому висновок суду першої інстанції про продовження існування зазначених ризиків є вірним.

Застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не є доцільним, оскільки наявність місця проживання не є визначальною обставиною, яка б давала можливість обрати останньому запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Також необхідним зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».

З урахуванням злочину, в якому обвинувачується ОСОБА_6 та наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про необхідність продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_6 для забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків, оскільки застосування більш м`якого запобіжного заходу, про що просить апелянт, не зможе запобігти вказаним ризикам.

Беручи до уваги доведеність обґрунтованості ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також серйозність обвинувачення та тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення, апеляційний суд не знаходить підстав для зміни ОСОБА_6 запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, про що просить апелянт.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання про продовження запобіжного заходу до обвинуваченого ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою, які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, а відтак, і для задоволення апеляційної скарги захисника.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 418, 419, 422-1, 424, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 07 грудня 2021 року, якою продовжено ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 05 лютого 2022 року включно, із визначенням застави в розмірі 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 68 100,00 грн. - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: