Номер провадження: 11-кп/813/615/22
Номер справи місцевого суду: 504/1778/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1 Доповідач ОСОБА_2
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.01.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ,

обвинуваченої ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Березівської окружної прокуратури Одеської обл. ОСОБА_10 на ухвалу Комінтернівського райсуду Одеської обл. від 01.11.2021 якою було закрито кримінальне провадження №000031 від 19.08.2020 за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності відносно:

ОСОБА_9 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Комінтернівське Одеської обл., громадянки України, з вищою освітою, начальника відділу освіти, молоді та спорту Визирської ОТГ Одеської обл., яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

- обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції.
Зазначеною ухвалою суду 1-ої інстанції було задоволено клопотання захисника ОСОБА_7 про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України та ОСОБА_9 звільнена від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Кримінальне провадження №000031 від 19.08.2020 було закрито.
Мотивуючи ухвалу, судом було зазначено, що з часу вчинення інкримінованого злочину минуло більше 3 років, у зв`язку з чим у даному кримінальному провадженні закінчився строк давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі прокурор Березівської окружної прокуратури ОСОБА_11 вказує на те, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою з огляду на такі обставини: -оскільки кримінальне провадження закрито з нереабілітуючих підстав, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування з метою проведення експертиз слід покласти на обвинувачену; - суд першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали керувався висновками Другої судової палати ККС у складі ВС, викладеними у рішенні від 25.06.2018 у справі № 758/2420/17, водночас, у рішенні Великої Палати ВС від 17.06.2020 у справі №598/1781/17 зазначено, що кримінальний процесуальний закон не обмежує можливість вирішення питання розподілу процесуальних витрат включно обвинувальним вироком. Суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті.

Посилаючись на такі доводи, прокурор ОСОБА_11 просить скасувати ухвалу суду від 01.11.2021 та постановити нову ухвалу, якою клопотання захисника ОСОБА_7 про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України задовольнити.

Закрити кримінальне провадження №000031 від 19.08.2020 за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 367 КК України та звільнити ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Процесуальні витрати на проведення товарознавчої експертизи у розмірі 3268, 80 грн., товарознавчої експертизи у розмірі 1634, 40 грн. та судової почеркознавчої експертизи у розмірі 3922, 80 грн. стягнути з ОСОБА_9 на користь держави.
Водночас, від захисника ОСОБА_8 надійшли письмові заперечення, в яких він вказував на те, що кримінальний процесуальний закон не передбачає можливості стягнення судових витрат з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито, окрім того посилання прокурора на правову позицію Великої Палати Верховного суду у справі 598/1781/17 не заслуговують на увагу, оскільки суд 1-ої інстанції здійснив розподіл витрат та дотримався форми процесуального рішення в повній мірі, а віднесення таких витрат на рахунок держави, а не на особу в даному провадженні узгоджуються із правовою позицією ККС ВС по справі №149/83/21, у зв`язку з чим просив залишити оскаржувану ухвалу без змін.

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор ОСОБА_6 підтримала апеляційну скаргу частково, вважала за необхідне змінити оскаржувану ухвалу та стягнути з обвинуваченої процесуальні витрати на проведення експертизи, натомість обвинувачена та її захисники заперечували проти задоволення апеляційної скарги, просили залишити оскаржувану ухвалу без змін.

Заслухавши доповідь судді, думку учасників судового розгляду, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Частина 1 ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки в апеляційній скарзі не оспорюється законність закриття провадження та звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, апеляційний суд не переглядає оскаржену ухвалу у цій частині.

Водночас, що стосується доводів прокурора відносно того, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку щодо віднесення процесуальних витрат на рахунок держави, апеляційний суд вважає їх обґрунтованими з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст.126 КПК України питання щодо процесуальних витрат суд вирішує у вироку суду або ухвалою.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 118 КПК України встановлено, що процесуальні витрати складаються, зокрема, із витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів.

Процесуальні витрати виникають та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, є матеріальними витратами органів досудового розслідування, прокуратури, суду та інших учасників кримінального провадження.
Відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Судом першої інстанції встановлено, що під час досудового розслідування кримінального провадження №000031 від 19.08.2020 відносно ОСОБА_9 обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України, органом досудового розслідування понесені процесуальні витрати, пов`язані із проведенням експертиз: №20-6077 від 12.11.2020, №20-7510 від 06.01.2021, №СЕ-19/116-20/25706-ПЧ від 12.02.2021 на загальну суму 8826 грн. (1634, 4 + 3922,8 + 3268,8).
Як вбачається з матеріалів справи, провадження стосовно ОСОБА_9 закрито з нереабілітуючих підстав.
Апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора відносно того, що у разі згоди особи на завершення кримінального провадження у зазначеній формі, без використання своїх прав на доведення невинуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення всі процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані із розслідуванням кримінального провадження повинна відшкодовувати саме вона.
Кримінальний процесуальний закон не обмежує можливість вирішення питання стягнення процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті. Звільняючи особу від кримінальної відповідальності, суд або суддя має вирішити питання про розподіл процесуальних витрат та такі витрати підлягають стягненню з обвинуваченого.

Так, відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 17.06.2020 у справі № 598/1781/17 КПК України не обмежує процесуальну форму вирішення питання щодо розподілу процесуальних витрат виключно обвинувальним вироком. Суд, ухвалюючи остаточне рішення за результатами розгляду кримінального провадження (вирок або ухвалу), вирішує питання щодо розподілу процесуальних витрат. Суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті, у тому числі й в ухвалі про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Вирішення питання про розподіл процесуальних витрат полягає у висновку суду про стягнення або відмову у стягненні певної грошової суми, яка є процесуальними витратами у розумінні КПК України.

Доводи, викладені у заперечення сторони захисту з посиланнями на правову позицію, викладену у постанові Другої судової палати Касаційного кримінального суду ВС від 09.11.2021 у справі №149/83/21 та в ухвалах Третьої судової палати Касаційного кримінального суду ВС у справах №592/10225/19, №344/3195/20 відносно того, що віднесення судових витрат на рахунок держави є обґрунтованим, апеляційний суд відхиляє з огляду на таке.

Відповідно до ст. 45 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Велика Палата Верховного Суду лише у визначених законом випадках здійснює перегляд судових рішень у касаційному порядку з метою забезпечення однакового застосування судами норм права.
У кримінальному процесуальному законі визначені процесуальні механізми забезпечення єдності судової практики. Логіка побудови й мета існування цих процесуальних механізмів указує на те, що в цілях застосування норм права в подібних правовідносинах за наявності протилежних правових висновків суду касаційної інстанції слід виходити з того, що висновки, які містяться в судових рішеннях судової палати ККС, мають перевагу над висновками колегії суддів, висновки об`єднаної палати ККС над висновками палати чи колегії суддів цього суду, а висновки Великої Палати ВС над висновками об`єднаної палати, палати й колегії суддів ККС.
За таких обставин, на думку колегії суддів, суд 1-ої інстанції прийшов до помилкового висновку про необхідність віднесення процесуальних витрат на залучення експертів на рахунок держави.

В апеляційній скарзі прокурор порушує питання про скасування оскаржуваної ухвали. Разом з тим, оскільки законність закриття провадження та звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності фактично не оскаржується, тому підстави для скасування ухвали в повному обсязі відсутні.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок або ухвалу.
Згідно із п. 3 ч.1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Приписами ч. 1 ст. 412 КПК України передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

За таких обставин, апеляційна скарга прокурора ОСОБА_10 підлягає частковому задоволенню, а оскаржувана ухвала зміні в частині стягнення процесуальних витрат на проведення експертизи.
Керуючись ст.ст. 24, 118, 126, 370, 404, 405, 407, 409, 412, 413, 414, 418, 420, 532 КПК України, апеляційний суд
ухвалив:

Апеляційну скаргупрокурора Березівської окружної прокуратури Одеської обл. ОСОБА_10 задовольнити частково.

Ухвалу Комінтернівського райсуду Одеської обл. від 01.11.2021 якою, на підставі п.2 ч.1 ст. 49 КК України, було закрито кримінальне провадження №000031 від 19.08.2020 за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності - змінити.
Абзац четвертий резолютивної частини ухвали викласти в наступній редакції:
Стягнути з ОСОБА_9 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів у сумі 8826 грн.

В іншій частині оскаржувану ухвалу залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.
Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3