печерський районний суд міста києва
Справа № 757/472/22-к
Примірник № ___
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2022 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві провадження за клопотанням слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Києві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_3 , про тимчасовий доступ до речей та документів у кримінальному провадженні №000460 від 24.11.2021,

В С Т А Н О В И В:
10.01.2022 слідчий другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_3 , за погодженням із прокурором Київської міської прокуратури ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про тимчасовий доступ до речей та документів, які знаходяться у володінні ОСОБА_5 , у рамках кримінального провадження № 000460.

Обґрунтовуючи необхідність тимчасового доступу слідчий вказує наступне.

Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованим у м. Києві, за процесуального керівництва ІНФОРМАЦІЯ_1 , проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 000460 від 24.11.2021 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України.

Відповідно до матеріалів клопотання, у ході досудового розслідування кримінального провадження №0002380, на підставі ухвали слідчого судді ІНФОРМАЦІЯ_2 від 09.09.2021 у справі №757/48286/21-к, 16.09.2021 проведено обшук у квартирі, яка належить на праві власності ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , у ході якого виявлено та вилучено грошові кошти в сумі в сумі 2 522 131 доларів США, 394 560 Євро, 811 477 грн., 20 фунтів стерлінгів, 50 канадських доларів, 190 чеських крон, 50 польських злотих, 1000 казахських тенге, 1000 російських рублів, документи щодо будівництва багатоквартирних будинків та продажу квартир в них членами родини Мартинових та пов`язаними з ними товариствами та інше.

У подальшому, в ході розслідування вказаного кримінального провадження, у присутності адвоката ОСОБА_8 , слідчим проведено допит як свідка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до наданих стороною обвинувачення у клопотанні відомостей, під час вказаного допиту, у вищезазначений час та місці, ОСОБА_6 , надав органу досудового розслідування, в особі слідчого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_9 , завідомо неправдиві показання про походження грошових коштів, які виявлені та вилучені 16.09.2021 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: що частина вилучених грошових коштів в сумі 2 400 000 доларів США, 394 000 Євро та 400 000 гривень належать особисто йому і його батькам, та які зароблені ними від здійснення підприємницької діяльності.

Надалі, ОСОБА_6 письмово звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_5 із заявою від 06.10.2021, в якій зазначено, що грошові кошти, вилучені 16.09.2021 під час обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , були ним позичені у ОСОБА_5 , 28.01.1987.

Таким чином, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 384 КПК України, а саме: завідомо неправдиве показання свідка надані органу, що здійснює досудове розслідування, вчинене з корисливих мотивів.

01.12.2021 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України.

Відповідно до протоколу допиту ОСОБА_5 від 21.10.2021 останнім підтверджено, що грошові кошти в сумі 2,4 млн. доларів США та 400 тис. євро він у липні 2021 позичив ОСОБА_6 про що останнім написано три розписки, які знаходяться у ОСОБА_10 .

Відповідно до розписки ОСОБА_6 від 19.07.2021 останній отримав від ОСОБА_5 грошові кошти у сумі 400 (чотириста) тис. євро.

Відповідно до розписки ОСОБА_6 від 23.07.2021 останній отримав від ОСОБА_5 грошові кошти у сумі 2 (два) млн. доларів США.

Відповідно до розписки ОСОБА_6 від 26.07.2021 останній отримав від ОСОБА_5 грошові кошти у сумі 400 (чотириста) тис. доларів США.

Слідчий зазначає у клопотанні, що вилучені оригінали розписок ОСОБА_6 від 19.07.2021, від 23.07.2021, 26.07.2021 можуть бути використані під час досудового розслідування для встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

У судове засідання слідчий не з`явився, подав заяву про розгляд клопотання за його відсутності, вимоги підтримав, просив задовольнити.

Представник особи, у володінні якої знаходяться речі та документи, в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належний чином, до суду надано письмове заперечення щодо заявленого клопотання.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, приходить наступного висновку.

Відповідно до правових позицій Європейського Суду з прав людини будь-яка інформація, що стосується існуючого наміру вчинити злочин або вчинюваного злочину, має бути такою, що може бути перевіреною, та державне обвинувачення повинно мати змогу продемонструвати на будь-якій стадії, що в його розпорядженні наявні достатні підстави для проведення оперативного заходу (див. серед інших §§ 38 - 42 рішення у справі Баннікова проти Росії; § 90 рішення у справі Веселов та інші проти Росії; § 49 рішення у справі Ванян проти Росії; § 134 рішення у справі Ванян проти Росії; § 36 рішення у справі Малінінос проти Литви).

Як зазначено в Рішенні Конституційного Суду України від 23.05.2001 у справі № 6-рп/2001, кримінальне судочинство - це врегульований нормами КПК України порядок діяльності органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду (судді) щодо порушення, розслідування, розгляду і вирішення кримінальних справ, а також діяльність інших учасників кримінального процесу - підозрюваних, обвинувачених, підсудних, потерпілих, цивільних позивачів і відповідачів, їх представників та інших осіб з метою захисту своїх конституційних прав, свобод та законних інтересів.

Частиною 1 ст. 9 КПК України встановлено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Згідно з ч. 2 вказаної статті КПК України, сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Порядок тимчасового доступу до документів під час досудового розслідування врегульовано главою 15 КПК України, за змістом якої надання стороні кримінального провадження документів передбачено на підставі ухвали слідчого судді, суду.

Виходячи зі змісту вимог ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження, одним із яких є тимчасовий доступ до речей і документів.

Відповідно до ч. 1 ст. 159 КПК України, тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїмку).

Відповідно до ч. 5 ст. 163 КПК України, слідчий суддя постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи та самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні.

Згідно ч. 2 ст. 160 КПК України, у клопотанні зазначаються:

1) короткий виклад обставин кримінального правопорушення, у зв`язку з яким подається клопотання;

2) правова кваліфікація кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність;

3) речі і документи, тимчасовий доступ до яких планується отримати;

4) підстави вважати, що речі і документи перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи;

5) значення речей і документів для встановлення обставин у кримінальному провадженні;

6) можливість використання як доказів відомостей, що містяться в речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів, у випадку подання клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю;

7) обґрунтування необхідності вилучення речей і оригіналів або копій документів, якщо відповідне питання порушується стороною кримінального провадження.

Водночас, КПК України містить засоби правового захисту від довільного зазіхання з боку органів влади, включаючи, крім іншого, і заборону вилучення будь-яких документів і речей, що не мають прямого відношення до справи, яка розслідується.

Слідчий суддя звертає увагу, що статтею 163 КПК України, окрім іншого, закріплено обов`язок сторони кримінального провадження довести зв`язок між кримінальним провадженням та витребовуваними документами і суттєвість значення цих документів для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Як встановлено під час розгляду клопотання, 23.09.2021 прокурор відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_4 звернувся до суд із клопотанням про накладення арешту на майно, в рамках кримінального провадження №0002380 від 20.11.2020, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.364, ч.2 ст.364, ч.3 ст.212 КК України, а саме: майна, яке виявлене та вилучене в ході проведення обшуку в квартирі, яка належить на праві власності ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: на предмети ззовні схожі на грошові кошти (долари США, Євро, Гривня, Казахські тенге, Канадський долар, фунти стерлінги, Чеські крони, Польські злоти, російські рублі), які упаковано до сейфу пакетів ДБР із зазначенням кількості купюр та їх номіналу, докладний перелік яких додається до клопотання про арешт майна.

Ухвалою слідчого судді ІНФОРМАЦІЯ_6 від 28.09.2021 відмовлено у задоволенні клопотання про накладення арешту на вказане у ньому майно. Обґрунтовуючи своє рішення слідчий суддя зазначив, що не доведено про необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, оскільки даний захід є не співмірним із засобами і метою яку прагне досягти сторона обвинувачення.

За результатами апеляційного розгляду, скаргу прокурора відділу ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , залишено без задоволення, а ухвалу слідчого судді ІНФОРМАЦІЯ_6 від 28.09.2021 без змін.

Слідчий просить надати тимчасовий доступ до речей та документів, а саме: оригінали розписок ОСОБА_6 від 19.07.2021, від 23.07.2021, 26.07.2021 про отримання від ОСОБА_5 грошових коштів.

Однак, органом досудового розслідування не вказано, яке значення саме для кримінального провадження № 000460 мають оригінали розписок, до яких він просить надати дозвіл. Також, зі змісту клопотання не можливо зрозуміти які потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні.

У відповідності до практики Європейського Суду з прав людини, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», «Кушоглу проти Болгарії»). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»).

Оскільки слідчим не обґрунтовано необхідності вилучення таких документів та не доведено наявність достатніх підстав вважати, що без такого вилучення існує реальна загроза зміни або знищення вказаних документів, або таке вилучення необхідне для досягнення мети отримання доступу до речей і документів, слідчий суддя не вбачає правових підстав для задоволення клопотання.

Таким чином, подане клопотання є необґрунтованим, необхідність вилучення оригіналів запитуваних документів слідчим суддею не встановлена і слідчим не доведена, а тому клопотання про надання тимчасового доступу задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 234, 235, 236, 309, 376, 562 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Києві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_3 , про тимчасовий доступ до речей та документів у кримінальному провадженні № 000460 від 24.11.2021 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1