ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2021 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 13 вересня 2021 року,

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою суду клопотання прокурора задоволено та продовжено обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 діб, тобто 11.11.2021 включно.

Відмовлено у задоволенні клопотань захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинувачених.

Згідно з ухвалою суду на розгляді Московського районного суду м. Харкова знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 194, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 122, ч. 2 ст. 263 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 28, ч. 2 ст. 194, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 28, ч. 2 ст. 194, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 122 КК України.

Мотивуючи рішення, суд зазначив, що при вирішенні питання щодо запобіжного заходу обвинуваченого ОСОБА_7 суд враховує недотримання ним умов застосування запобіжного заходу у вигляді застави згідно з ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 23.12.2017, внаслідок чого його оголосили у розшук та змінили запобіжний захід на тримання під вартою без визначення застави ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 29.04.2018, яка набула законної сили. В ухвалі зазначено про порушення ОСОБА_7 покладених на нього обов`язків, а саме: ОСОБА_7 до слідчого, прокурора і суду не з`явився, місце мешкання змінив, про що не повідомив правоохоронні органи та суд, відомостей про контактні засоби зв`язку та місце свого перебування слідчому не надав, до відповідного територіального підрозділу національної поліції для отримання електронного засобу контролю не з`явився.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням захисник адвокат ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 13.09.2021, постановити нову ухвалу, якою обрати обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід, не пов`язаний з триманням пів вартою, а саме, особистого зобов`язання.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що ухвала суду першої інстанції не містить змістовного та конкретного обґрунтування ризиків передбачених п.п.1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, більш того, судом взагалі не конкретизовано які саме ризики наявні щодо обвинуваченого ОСОБА_7 .

Посилання суду на те, що при вирішенні питання щодо запобіжного заходу обвинуваченого ОСОБА_7 суд враховує недотримання ним умов застосування запобіжного заходу у вигляді застави, є не обґрунтованими на сьогодні, тобто на час розгляду судом клопотання прокурора, подальше продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки зміна запобіжного заходу ОСОБА_7 на тримання під вартою без визначення застави відбулося ще 29.04.2018 р. за рішенням слідчого судді Київського районного суду м. Харкова під час досудового слідства по справі. На сьогодні будь яких інших обставин, які б обґрунтовували подальше тримання ОСОБА_7 під вартою вже під час розгляду справи судом - ані прокурором в своєму клопотанні, ані судом в оскаржуваній Ухвалі, не зазначено.

Водночас апелянт для аргументації своєї позиції посилається на рішення ЄСПЛ від 01.04.2021 у справі № 13399/19 «Золотарьов проти України».

Крім того, вказує, що судом не взято до уваги, що стороною захисту та самим обвинуваченим ОСОБА_7 було доведено, що обвинувачений ОСОБА_7 не має на меті уникати кримінальної відповідальності, а також, перешкоджати кримінальному провадженню, що він має неповнолітнього сина: ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньку ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; має місце мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджено наявним у справі Договором найму.

Інші учасники провадження ухвалу не оскаржували.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ч.4 ст.422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

З огляду на те, що учасники провадження, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги захисника адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , заявили клопотання про розгляд апеляційної скарги без їх участі, колегія суддів вважає за можливе апеляційний розгляд проводити без участі апелянтів та прокурора.

Так, положеннями статті 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до положень ст. 199 КПК України, продовжуючи строк тримання під вартою, суд повинен з`ясувати всі обставини з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане.

Під час вирішення питання про продовження строку дії запобіжного заходу ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції врахував продовження існування ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, тяжкість інкримінованих ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, у тому числі особливо тяжких суспільно-небезпечних злочинів, вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим, дані про особу обвинуваченого, відсутність постійного місця роботи, та дійшов обґрунтованого висновку про доцільність продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів щодо нього.

Так, ОСОБА_7 недотримався умов застосування запобіжного заходу у вигляді застави згідно з ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 23.12.2017, внаслідок чого його оголосили у розшук та змінили запобіжний захід на тримання під вартою без визначення застави ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 29.04.2018, яка набула законної сили. В ухвалі зазначено про порушення ОСОБА_7 покладених на нього обов`язків, а саме: ОСОБА_7 до слідчого, прокурора і суду не з`явився, місце мешкання змінив, про що не повідомив правоохоронні органи та суд, відомостей про контактні засоби зв`язку та місце свого перебування слідчому не надав, до відповідного територіального підрозділу національної поліції для отримання електронного засобу контролю не з`явився, а тому може переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Також, наявний і ризик можливого впливу обвинуваченого на потерпілих, свідків, анкетні дані яких відомі ОСОБА_7 , та допит яких під час судового розгляду має доказове значення для об`єктивного встановлення обставин справи та наявності чи відсутності вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому злочинів.

Отже, на думку колегії суддів, вказані ризики не зменшились та виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Застосування більш м`яких запобіжних заходів, у тому числі особистого зобов`язання, є неможливим, оскільки вони передбачають перебування ОСОБА_7 на волі, що дає можливість негативно впливати на повне та об`єктивне встановлення істини у кримінальному провадженні.

Наявність у обвинуваченого місця проживання та двох неповнолітніх дітей на утриманні не спростовують висновку суду про неможливість запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, у разі непродовження строку тримання під вартою.

Разом з цим, колегія суддів приймає до уваги обставини, викладені у рішенні ЄСПЛ від 01.04.2021 у справі № 13399/19 «Золотарьов проти України», яким було констатовано порушення Україною міжнародних зобов`язань щодо ОСОБА_7 , а саме: порушення п. 3 ст. 5 Конвенції, в частині надмірна тривалість тримання під вартою під час досудового слідства.

Однак, враховуючи, що на цей час судом першої інстанції ще не прийнято остаточного рішення й судовий розгляд триває, а також з огляду на положення ст. 28, ч. 1 ст. 318 КПК України й ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу суду першої інстанції на дотримання розумних строків розгляду цього кримінального провадження та вжиття термінових заходів щодо дотримання наведених вище вимог кримінального процесуального закону.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про доцільність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого, оскільки відсутні підстави вважати, що інший (менш суворий) запобіжний захід, може запобігти ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України та забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

За таких обставин, ухвала суду першої інстанції винесена з додержанням вимог кримінального процесуального закону, підстав для її скасування не вбачається, а тому апеляційні скарги обвинуваченого та захисника задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , - залишити без задоволення, а ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 13 вересня 2021 року щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, та касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4