Номер провадження: 11-сс/813/160/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02.02.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Одеської обласної прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 23 грудня 2021 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням застави відносно ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, в рамках кримінального провадження №0001289 від 24.10.2021 року,

встановив:
Зміст оскаржуваного судового рішення.
Оскаржуваною ухвалою клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_9 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0001289 від 24.10.2021 року задоволено частково.
Продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_6 , на 60 (шістдесят) днів, до 20.02.2022 року, в межах строку досудового розслідування, з утриманням в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор».
Визначено розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_6 обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі ста тридцяти двох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 299 640 (двісті дев`яносто дев`ять тисяч шістсот сорок і гривень.
Рішення слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням застави мотивоване наявністю обґрунтованої підозри ОСОБА_6 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, наявністю ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та наявними у підозрюваного міцними соціальними зв`язками.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

На вказану ухвалу прокурор ОСОБА_9 подала апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що судом надано невірну оцінку всім обставинам справи.

Зокрема, прокурор вказував на те, що:

- слідчим суддею взагалі не встановлено матеріальний стан підозрюваного, вид його діяльності та фінансові можливості; не встановлено фактори, обставини чи моральні цінності, які б свідчили про те, що, перебуваючи на волі, підозрюваний не порушаватиме покладених на нього процесуальних обов`язків;

- після обрання запобіжного заходу підозрюваному він та його знайомі, всупереч волі родини загиблої дитини здійснювали неодноразові намагання обманним шляхом перерахувати батькам загиблої дитини грошові кошти з метою отримання розписки про відсутність претензій до підозрюваного;

- зміст ст.177, 178 КПК України свідчить про неможливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави, з огляду на те, що інкримінований ОСОБА_6 злочин спричинив загибель людини.

Посилаючись на викладені обставини, прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів в ДУ «Одеський установа виконання покарань» без визначення розміру застави.

11 січня 2022 року від захисника ОСОБА_6 ОСОБА_7 надійшли заперечення на апеляційну скаргу, у яких адвокат, наполягаючи на залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваної ухвали без змін, зазначив, що

- прокурором було проігноровано те, що під час перебування підозрюваного під вартою з`явились нові обставини, які унеможливлюють його подальше перебування в ДУ «ОСІ»;

- підозрюваний співпрацює зі слідством, надав слідчому клопотання про власний допит та добровільно надає пояснення щодо обставин кримінального провадження, наміру переховування чи опору досудовому розслідуванню не має. Підозрюваний від органу досудового розслідування не переховувався, особисто викликав поліцію на місце ДТП, продовжував сприяти розслідуванню, жодним чином впливу на потерпілу та членів сім`ї ОСОБА_11 не здійснював;

- ризик перешкоджання підозрюваним органу досудового розслідування наразі є недоведеним, адже стороною захисту було надано суду докази на підтвердження ідентифікації обох номерних знаків та належності їх ОСОБА_6

- обставини, якими обґрунтовано апеляційну скаргу вже були розглянуті та взяті до уваги слідчим суддею;

- дружина підозрюваного перебуває на амбулаторному лікуванні та потребує курсу лікування, що унеможливлює утримання нею одноособово спільної із підозрюваним дитини, забезпечення сім`ї, сплати коштів за лікування та оренду квартири, де проживає сім`я. Окрім того матеріальної допомоги підозрюваного потребує і його мати у зв`язку із післяопераційним станом;

- підозрюваний щиро прагне допомогти сім`ї загиблого, компенсував усі витрати на поховання

- підозрюваний раніше не судим, одружений, є приватним підприємцем та єдиним годувальником у сім`ї, має постійне місце проживання та малолітню дитину;

- підозрюваним було виконано всі вимоги законодавства під час внесення застави, а після звільнення з під варти ним виконуються визначені ухвалою слідчого судді приписи.

Позиції учасників судового розгляду.

У судовому засіданні апеляційного суду прокурор підтримала апеляційну скаргу в повному обсязі та просила її задовольнити.

Підозрюваний та захисник заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, просили апеляційний суд залишити оскаржену ухвалу без змін.

Окрім того, захисник повідомив що наразі потерпілий та підозрюваний погодили суму матеріального збитку, що підлягає відшкодуванню, строки та порядок здійснення такого відшкодування.

Потерпіла підтвердила викладену захисником інформацію, та зауважила, що на даний час апеляційну скаргу не підтримує.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Заслухавши головуючого суддю, пояснення учасників процесу, перевіривши доводи апеляційної скарги та надані до клопотання слідчого матеріали, апеляційний суд дійшов до наступного висновку.

Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Так, згідно з положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Відповідно до приписів ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з приписами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

В оскаржуваній ухвалі слідчим суддею при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.194 КПК України, враховано наявність обґрунтованої підозри, перевірені обставини щодо існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме: підозрюваний може здійснити спроби переховуватися від органів досудового розслідування або суду, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема, може впливати на свідків, а також оцінено сукупність обставин, які враховуються при обранні обмежувальних свободу заходів, зокрема, можливість застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначених у клопотанні.

Зі змісту оскарженої ухвали слідчого судді вбачається, що вона відповідає приписам вищенаведених норм кримінального процесуального закону, оскільки в ній наведені положення кримінального процесуального закону, якими керувався слідчий суддя при постановленні ухвали, а також мотиви прийнятого рішення і його обґрунтування.

Так, апеляційний суд відхиляє як безпідставні та такі, що спростовуються змістом оскаржуваної постанови посилання апелянта на те, що слідчим суддею взагалі не встановлено матеріальний стан підозрюваного та його моральні якості, які б свідчили про те, що, перебуваючи на волі, підозрюваний не порушаватиме покладених на нього процесуальних обов`язків.

З оскаржуваної ухвали вбачяться, що, дотримуючись вимог ч.4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя визначив розмір застави з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного та інших даних про його особу, а також урахував встановлені ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Зокрема, слідчим суддею було встановлено, а прокурором не було спростовано, що підозрюваний одружений, має на утриманні малолітню дитину, працює, тобто має постійне джерело прибутку, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання та реєстрації.

Апеляційний суд зауважує, що прокурором, попри протилежні посилання, ані у апеляційній скарзі, ані у судовому засідання не було надано жодних доказів вчинення підозрюваними та його знайомими, всупереч волі родини загиблої дитини, спроб перерахувати батькам грошові кошти.

У той же час, матеріали провадження не містять відомостей, що підозрюваний після застосування запобіжного заходу порушував його умови, та вчиняв наведені прокурором спроби тиску на родину загиблої дитини.

Навпаки, у судовому засіданні у суді апеляційної інстанції потерпіла ОСОБА_8 , заперечуючи проти задоволення апеляційної скарги прокурора, повідомила суду, що на даний час із підозрюваним було погоджено суму матеріального збитку, що підлягає відшкодуванню, строки та порядок здійснення такого відшкодування.

Вказані обставини додатково свідчать про правильність прийнятого слідчим суддею рішення.

Доводи апелянта про неможливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави апеляційний суд відхиляє, звертаючи у вагу на те, що у випадках, передбачених ч.4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, а отже чинне законодавство не містить імперативної заборони для слідчого судді або суду визначати розмір застави за наявності визначених ч.4 ст. 183 КПК України обставин.

Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно (ч. 5 ст. 182 КПК України).

У рішенні «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010 Європейський суд з прав людини зазначив, що гарантії, передбачені п. 3 статті 5 Конвенції, покликані забезпечити не компенсацію втрат, а зокрема явку обвинуваченого на судове засідання. Таким чином, сума (застави) повинна бути оцінена, враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечить його безпеку, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості), при якому перспектива втрати застави, у випадку відсутності на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб унеможливити перешкоджання особою встановленню істини у кримінальному провадженні. При цьому має бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого.

Так, із структури статті 5 Конвенції, в цілому, та її пункту 3, зокрема, випливає, що застава може вимагатись лише до тих пір, поки існують причини, що виправдовують затримання (§ 42 рішення ЄСПЛ у справі Musuc v. Moldova від 06.11.2007, заява №. 42440/06, та § 139 рішення ЄСПЛ у справі Олександр Макаров проти Росії від 12.04.2009, заява № 15217/07). Влада повинна бути уважною у встановленні відповідної застави, як і у вирішенні питання про необхідність продовження ув`язнення обвинуваченого. Більше того, сума застави повинна бути належним чином обґрунтована в рішенні суду, а також повинно бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого (рішення ЄСПЛ у справі Mangouras v. Spain, заява № 12050/ 04, § 79).

Таким чином, приймаючи оскаржувану ухвалу, слідчий суддя, на думку апеляційного суду, умотивовано, з огляду на майновий стан підозрюваного, ґрунтуючись на тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , обґрунтованості такої підозри та тяжкості наслідків, що були спричинені кримінальним правопорушенням, визначив заставу у розмірі ста тридцяти двох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 299 640 грн., з урахуванням національного законодавства та притики ЄСПЛ.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть безумовне скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

Згідно з п.1 ч.3 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді чи ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора та скасування ухвали слідчого судді немає.

Керуючись статями 176, 177, 178,182, 183, 194, 196,197 370-372, 376, 404, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд

постановив:
Апеляційну скаргу прокурора Одеської обласної прокуратури ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого суддіКиївського районного суду м. Одеси від 23 грудня 2021 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням застави відносно ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, в рамках кримінального провадження №0001289 від 24.10.2021 року залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4