Справа № 473/4299/21
Номер провадження 1-кп/473/355/2021
УХВАЛА
Іменем України
"20" грудня 2021 р. м. Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретар судових засідань ОСОБА_2 ,

учасники процесу:

прокурор ОСОБА_3 ,

обвинувачений ОСОБА_4 ,

його захисник адвокат ОСОБА_5 ,

особа, на чиє майно під час слідства було накладено арешт, - ОСОБА_6 , його представник адвокат ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Вознесенська кримінальне провадження №0000328 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Чернігів, громадянин України, українець, з професійно-технічною освітою, працював водієм-експедитором ТОВ «Вальд Унд Хольц Експорт», раніше не судимий, не одружений, співмешкає без реєстрації шлюбу, зареєстрований та проживав за адресою АДРЕСА_1

у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України,

В С Т А Н О В И В:
15 грудня 2021 року до канцелярії суду було подано клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, яке підписано прокурором Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_8 14 грудня 2021 року.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підписане прокурором ОСОБА_8 клопотання підтримав та просив продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб з огляду на те, що сторона обвинувачення вважає встановленими ризики, які визначені ч.1 п.п.1, 3, 5 ст.177 КПК України, а саме ризики переховування обвинуваченого від суду, незаконно впливатина свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Захисник та обвинувачений просили відмовити в задоволенні клопотання прокурора, оскільки відсутні ризики, на які послався прокурор, так як обвинувачений фактично під час судового розгляду вже надав визнавальні покази та заперечує лише ту обставину, що в момент ДТП він перебував у стані наркотичного сп`яніння.

При розгляді клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу суд враховує, що згідно із ч.2 ст.331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Так суд враховує, що згідно із ч.3 ст.199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Згідно із ч.5 ст.199 КПК України суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Так ухвалою суду від 22 листопада 2021 року в цьому провадженні обвинуваченому ОСОБА_4 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 21 грудня 2021 року.

Разом із тим з причин, що не залежать від суду, судовий розгляд провадження не завершено, а обвинувачений ОСОБА_4 весь цей час продовжує утримуватися під вартою.

Так ОСОБА_4 з 11 листопада 2021 року безперервно утримується під вартою в ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор».

Судом під час вирішення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 встановлено лише один із ризиків, визначених ч.1 ст.177 КПК України, а саме ризик переховування від суду, який продовжує існувати з огляду на тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винним за пред`явленим йому обвинуваченням, оскільки санкція ч.3 ст.286-1 КК України передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від п`яти до десяти років.

Проте, прокурором не доведено того, що вказаному ризику не можливо запобігти шляхом застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів. Так, даних про те, що обвинувачений ОСОБА_4 переховувався від слідства чи суду матеріали справи не містять та стороною обвинувачення такі докази надані не були,

Обвинувачений утримується під вартою фактично в очікуванні судового рішення, що порушує його право на свободу та особисту недоторканість, гарантоване ст.12 КПК України, тоді як згідно Рішення ЄСПЛ «Сергій Волосюк проти України» (від 12.03.2009 року) по закінченні певного часу тяжкість злочину не може достатньою причиною для виправдання тривалого ув`язнення і судові органи повинні надати більше підстав, які повинні бути чітко вказані й обґрунтовані в їх рішеннях.

Також пунктом 21 Рішення ЄСПЛ у справі «Подвезько проти України» (Заява № 74297/11) від 12 лютого 2015 року визначено, що ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або довести, що така можливість є настільки незначною, що може не виправдати досудове тримання під вартою.

Суд вважає, що ризик переховування обвинуваченого від суду є мінімальним та із урахуванням соціальних зв`язків обвинуваченого, наявності у нього зареєстрованого місця проживання, відсутності судимостей, вважає, що запобігти такому ризику можна шляхом застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, який забезпечить його належну процесуальну поведінку.

Окрім того, суд враховує, що згідно із рішенням ЄСПЛ від 4 липня 2019 року у справі «Корбан проти України», а саме п.138: «138. … домашній арешт вважається, з огляду на його рівень та суворість, позбавленням волі у розумінні цього положення».

Законність права користування житлом, де проживає ОСОБА_4 була підтверджена ним в судовому засіданні та іншими доказами спростована не була. При цьому суд враховує, що у нормах КПК України житло визначено як будь-яке приміщення, що перебуває в постійному чи тимчасовому володінні особи незалежно від його призначення і правового статусу та пристосоване для постійного або тимчасового проживання в ньому фізичних осіб, а також усі складові такого приміщення (ч.2 ст.233 КПК).

Також судом на вирішення було поставлено питання про скасування арешту майна, який було застосовано як захід забезпечення кримінального провадження на стадії досудового слідства.

Особи, яке звернулися із відповідними клопотанням та чиє майно було арештоване подані клопотання підтримали.

Прокурор не заперечував проти скасування арешту майна з огляду на те, що обвинувачений фактично визнав пред`явлене обвинувачення, а тому вказані транспортні засоби не будуть предметом повторних експертиз.

Обвинувачений та його захисник не заперечували проти скасування арешту майна.

Суд враховує, що відповідно до ч.1 ст.174 КПК України власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна. Таке клопотання під час судового провадження вирішується судом. Арешт майна може бути скасовано ухвалою суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Суб`єктами звернення з клопотанням про скасування арешту доведено та судом встановлено, що на даний час відпала потреба у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна саме з метою збереження речових доказів, тому суд вважає, що клопотання ОСОБА_6 та ОСОБА_9 підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.174, 177, 181, 199, 331, 369-372 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:
В задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити.

Клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити.

Застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний час доби з забороною залишати житло з 19 години до 07 години строком на два місяці до 20 лютого 2022 року включно за адресою АДРЕСА_1 .

Заборонити ОСОБА_4 без дозволу суду залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , у певний час доби з 19 години до 07 години.

Зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_4 прибувати за кожною вимогою до суду та утримуватися від спілкування з особами, які у кримінальному провадженні є свідками, а з потерпілою виключно спілкуватися з питань відшкодування шкоди, завданої правопорушенням.

Копію ухвали для виконання направити до Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївської області та до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, поштова адреса: Проспект Перемоги, 74, м.Чернігів, 14000, Україна, Телефон: +380 (462) 619-001

Факс: +380 (462) 678-363, Е-mail: (запити на отримання публічної інформації), Е-mail: ІНФОРМАЦІЯ_2 (для електронних звернень громадян).

Клопотання третіх осіб про скасування арешту майна задовольнити.

Скасувати арешт, накладений на речові докази ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м.Миколаєва від 27 серпня 2021 року на автомобіль марки DAF реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 є ОСОБА_6 та на спеціалізований напівпричіп Н/ПР КонтейнеровозE SUDNW3SBK77014717 сірого кольору марки WIELTON, реєстраційний номер НОМЕР_3 , власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 є ОСОБА_10 , та повернути вказані транспортні засоби ОСОБА_6 .

Скасувати арешт, накладений на підставі ухвали слідчого судді Центрального районного суду м.Миколаєва від 27.08.2021 року на автомобіль «MAN 18.420 HОСl» реєстраційний номер НОМЕР_5 та повернути його у володіння ОСОБА_9 .

Ухвала суду не може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду відповідно до ч.5 ст.394 КПК України та підлягає негайному виконанню.

Суддя ОСОБА_1