Справа № 751/9047/20 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/721/21
Категорія - ч. 3 ст. 185 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0003645 від 31.05.2020 року, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 09 серпня 2021 року відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Салкінкуль Чистопольського району Кокчетавської області, Республіка Казахстан, громадянина України, українця, не одруженого, з неповною загальною середньою освітою, не працюючого, на утриманні неповнолітніх дітей не маючого, без зареєстрованого місця проживання, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 17.04.1991 Шосткінським міським судом Сумської області за ч. 2 ст. 140, ч. 2 ст. 143, ст. 42 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі;

2) 31.07.1997 Новозаводським районним судом м. Чернігова за ч. 2 ст. 141 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі;

3) 31.01.2001 Деснянським районним судом м. Чернігова за ч. 2 ст. 143, ст. 43 КК України до покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна;

4) 20.12.2004 Деснянським районним судом м. Чернігова за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік;

5) 21.02.2005 Новозаводським районним судом м. Чернігова за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі;

6) 02.12.2008 Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 309, 71 КК України до покарання у виді 1 року 2 місяці позбавлення волі;

7) 17.03.2010 Солом`янським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі;

8) 25.05.2016 Деснянським районним судом м. Чернігова за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі;

9) 02.08.2018 звільнений з ДУ «Олексіївська виправна колонія №25» по відбуттю строку покарання,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и л а :

Вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 09 серпня 2021 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України і призначено йому покарання:

- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 1 року позбавлення волі;

- за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі;

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю вчинених кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань, визначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання постановлено рахувати з часу його затримання.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 1634 грн. 40 коп. процесуальних витрат, пов`язаних з проведенням судових експертиз.

Питання щодо речових доказів вирішено у порядку ст. 100 КПК України.

При розгляді кримінального провадження судом першої інстанції встановлено, що 26.05.2020, близько 13 год. 00 хв., ОСОБА_8 , перебуваючи в квартирі АДРЕСА_2 , маючи злочинний умисел на заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, діючи повторно, шляхом вільного доступу, таємно викрав пилосос марки «SAMSUNG» моделі «SC-4130», вартість якого згідно висновку експерта № 5328/20-24 від 26.11.2020, становить 1000 грн. 00 коп., який належить ОСОБА_9 , чим спричинив останній матеріальну шкоду на вказану суму.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 31.05.2020, близько 12 год. 00 хв., ОСОБА_8 , маючи злочинний умисел на заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, діючи повторно, шляхом вибиття віконного скла, проник до квартири АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав телевізор марки «SAMSUNG» моделі «UE32H5000A», вартість якого відповідно висновку експерта № 5321/20-24 від 26.11.2020, становить 3819 грн. 80 коп., який належить ОСОБА_9 , чим спричинив останній матеріальну шкоду на вказану суму.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок суду змінити, та звільнити його від відбування покарання з іспитовим строком на підставі ст. 75 КК України. Не заперечуючи факту вчинення ним крадіжок, зазначає, що суд не врахував того, що потерпіла є його матір`ю, адже раніше він проживав з нею в даній квартирі і там знаходяться їх спільні речі. Звертає увагу, що ОСОБА_9 не подавала до суду цивільний позов про стягнення з нього вартості пилососа та телевізора. Вважає, що судом необґрунтовано враховано те, що шкода, заподіяна кримінальним правопорушенням, не відшкодована. Вказує, що судом також не враховано стан його здоров`я, оскільки він має ряд захворювань і потребує періодичного медичного обстеження та лікування, а в місцях позбавлення волі він не зможе отримувати належної медичної допомоги. Наголошує, що раніше він дійсно був засуджений, але повністю відбув покарання і звільнився з місць позбавлення волі. Вважає, що обрана міра покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого правопорушення та особі обвинуваченого.

В засідання апеляційного суду обвинувачений не з`явився. Адвокат ОСОБА_10 , який представляв інтереси ОСОБА_8 пояснив, що його підзахисному відомо про день і час розгляду справи. Апеляційним судом було вжито заходів для забезпечення явки обвинуваченого в судове засідання, в тому числі застосовано до нього привід. Ухвала про привід органами поліції не виконана у зв`язку з відсутністю обвинуваченого за місцем мешкання. Будь-яких заяв від нього про відкладення справи, про неможливість брати участь в її розгляді за станом здоров`я до суду не надходило. У зв`язку з цим, колегія суддів апеляційного суду вважає, що має місце зловживання обвинуваченим своїм правом на захист, обвинувачений свідомо затягує розгляд справи задля невиконання призначеного йому покарання. Явка в судове засідання ОСОБА_11 не є обов`язковою, оскільки в апеляційній скарзі не ставиться питання про погіршення його становища. Тому колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у відсутності ОСОБА_8 , інтереси якого в суді представлені адвокатом.

Потерпіла ОСОБА_9 звернулась до суду з заявою про розгляд справи в ї відсутності, просила вирок суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача, прокурора, який просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, адвоката ОСОБА_10 , який просив задовольнити апеляційну скаргу з підстав, зазначених у ній, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, яке ухвалено згідно з нормами матеріального права з дотримання вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні зазначених у вироку протиправних діянь, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі та перевіреними в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.

Обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав повністю та підтвердив обставини, які викладені в обвинувальному акті. У скоєному щиро розкаявся.

Апеляційний суд відмічає, що доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, за обставинами, інкримінованими в обвинувальному акті, є правильною.

Дії обвинуваченого ОСОБА_8 судом першої інстанції вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно та у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, поєднаному з проникненням до житла.

Вирішуючи питання про відповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень і особі обвинуваченого ОСОБА_8 , колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України метою покарання є не тільки кара, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України суд, призначаючи покарання, повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 (Із змінами, внесеними згідно з постановами Пленуму Верховного Суду України № 18 від 10 грудня 2004 р., № 8 від 12 червня 2009 р. та № 11 від 06 листопада 2009 р.) … призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Виходячи з положень ст.65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації.

На думку колегії суддів, покарання обвинуваченому ОСОБА_8 судом першої інстанції призначено відповідно до вказаних вимог закону України про кримінальну відповідальність.

Призначаючи покарання ОСОБА_8 , суд першої інстанції врахував характер та ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться за ч. 2 ст. 185 КК України до нетяжкого злочину, за ч. 3 ст. 185 КК України до тяжкого злочину, особу обвинуваченого, який не працює, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, за місцем проживання негативно не характеризується, матеріальних збитків потерпілій не відшкодував, раніше неодноразово судимий за вчинення злочинів проти власності, двічі протягом поточного року притягувався до адміністративної відповідальності, врахував матеріальне становище та стан здоров`я обвинуваченого, його відношення до скоєного, наявність обставин, що пом`якшуть покарання обвинуваченого, а саме, щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого - рецидив злочинів та вчинення кримінальних правопорушень щодо особи похилого віку, і обґрунтовано прийшов до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на певний строк, в межах санкцій інкримінованих статей та за правилами ч. 1 ст. 70 КК України.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 75 КК України суд, звільняючи обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, повинен ураховувати тяжкість кримінального правопорушення, особу винуватого, належним чином дослідити та оцінити всі обставини, які мають значення для справи й застосовувати вказаний кримінальний закон лише в тому разі, коли для цього є умови та підстави, про що в судовому рішенні мають бути викладені докладні мотиви.

Перевіривши вирок, колегія суддів не може погодитись з доводами апеляційної скарги обвинуваченого щодо несправедливого покарання та неврахування в повному обсязі того, що потерпіла є його матір`ю і він раніше проживав з нею в даній квартирі, де знаходяться їх спільні речі, та те, що шкода, заподіяна кримінальним правопорушенням, не відшкодована, адже такі доводи вищевказаних висновків суду не спростовують, оскільки судом першої інстанції в повній мірі встановлено та належним чином оцінено і враховано всі обставини, які за законом повинні бути врахованими при призначенні особі покарання. Зокрема, пилосос, який був викрадений обвинуваченим, був призбаний потерпілою у той час, коли обвинувачений перебував в місцях позбавлення волі. Він ніде не працював, тому його твердження про спільне з потерпілою майно є безпідставним.

Надавши правову оцінку зазначеним судом відомостям та доказам на їх підтвердження, що містяться в матеріалах кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку про те, що виправлення та перевиховання ОСОБА_8 можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства, а призначене йому покарання у виді позбавлення волі на визначений судом термін буде справедливим, необхідним та достатнім для його можливого виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Враховуючи всі обставини справи, колегія суддів також вважає, що доводи апеляційної скарги обвинуваченого не можуть бути підставою для пом`якшення покарання чи звільнення його від покарання, оскільки ОСОБА_8 на шлях виправлення не став, раніше був 8 разів судимим, продовжує скоювати протиправні дії, що свідчить про стійке небажання ставати на шлях виправлення та стійку антисоціальну спрямованість особистості винуватого.

Отже, колегія суддів апеляційного суду не вбачає жодної невідповідності призначеного судом покарання особі обвинуваченого через його суворість, а тому апеляційні вимоги не підлягають задоволенню.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про законність, обґрунтованість і належну вмотивованість оскаржуваного вироку, який зміні чи скасуванню не підлягає.

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону під час провадження досудового розслідування по даному кримінальному провадженню та його розгляді в суді, які були б підставою для скасування постановленого судового рішення не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 407-409, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 09 серпня 2021 року відносно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4