Справа № 504/2938/21
Провадження № 1-кс/504/829/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27.08.2021смт.Доброслав

Слідчий суддя Комінтернівського районного суду Одеської області ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ ВП №1 Одеського РУП №2 ГУ НП в Одеській області лейтенанта поліції ОСОБА_7 , яке погоджене з прокурором Доброславської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0000635 від 26.08.2021 року, щодо:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Фонтанка, Комінтернівського району Одеської області, українця за національністю, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не одруженого, офіційно не працевлаштованого, який зареєстрований фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Комінтернівського районного суду Одеської області надійшло клопотання слідчого СВ ВП №1 Одеського РУП №2 ГУ НП в Одеській області лейтенанта поліції ОСОБА_7 , яке погоджене з прокурором Доброславської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 , про обрання відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» Південного міжрегіонального управління з питань виконання покарань та пробації Міністерства юстиції України, строком у 60 діб, без визначення розміру застави.

З клопотання та поданих матеріалів вбачається, що слідчим відділенням ВП №1 Одеського РУП №2 ГУ НП в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №№0000635 від 26.08.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 26.08.2021 року, приблизно о 17:00 годині, більш точний час у ході досудового розслідування не встановлений, ОСОБА_8 та ОСОБА_5 перебували у кімнаті домоволодіння останнього за адресою: АДРЕСА_1 , де між ними виникла сварка. У ході конфлікту, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, у ОСОБА_5 виник умисел, спрямований на протиправне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_8 . З метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_5 взяв з тумбочки у кімнаті вищевказаного будинку кухонний ніж до руки та завдав один удар в область живота потерпілого ОСОБА_8 , в результаті чого спричинив останньому тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

26 серпня 2021 року о 19:50 год. ОСОБА_5 затримано на підставі ст. 208 КПК України.

27 серпня 2021 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Підозра у вчиненні ОСОБА_5 в інкримінованому йому злочині підтверджується зібраними, на теперішній час, у ході досудового розслідування доказами, а саме:

протоколом огляду місця події від 26.08.2021, у ході якого о виявлено та вилучено 2 змиви РБК, светр сірого кольору з плямами РБК; спортивні брюки чорного кольору; ніж, з рукояткою синього кольору з плямами РБК на площині клинку; фрагмент ковдри з РБК; чоловічі шорти темно синього кольору з плямами РБК; куртку камуфляжну сіро зеленого кольору з плямами РБК;

протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 27.08.2021, у ході якого свідок повідомив про усі відомі йому обставини вчинення кримінального правопорушення;

протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 27.08.2021, у ході якого свідок вказав на обставини вчиненого кримінального правопорушення ОСОБА_5 ;

протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 27.08.2021, у ході якого свідок вказав на обставини вчиненого кримінального правопорушення ОСОБА_5 ;

протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 27.08.2021;

протоколом затримання ОСОБА_5 в порядку ст. 208 КПК України від 26.08.2021.

Повідомлення про підозру ОСОБА_5 від 27.08.2021 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Іншими доказами у їх сукупності, які зібрані у ході досудового розслідування.

Злочин, який інкримінуються підозрюваному відповідно до ст. 12 КК України є тяжким, у разі визнання підозрюваного ОСОБА_5 винним у кримінальному правопорушенні покарання йому загрожує у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Прокурор ОСОБА_3 та старший слідчий ОСОБА_4 в судовому засіданні вимоги поданого клопотання підтримали у повному обсязі та наполягали на його задоволені.

Підозрюваний ОСОБА_5 свою вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав та не заперечував проти обставин викладених у клопотанні. Просив обрати йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечував проти задоволення поданого клопотання, підтримав думку свого підзахисного та просив застосувати відносно нього міру запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Дослідивши клопотання та вислухавши учасників процесу, слідчий суддя приходить до наступного.

Ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Ч. 1, ч. 4 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя зазначає, що нормами чинного КПК України не закріплено поняття обґрунтованості пред`явленої підозри, в зв`язку з чим, при вирішенні такого питання слід звертатися до практики ЄСПЛ, оскільки кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ч. 5 ст. 9 КПК України).

Так, слідчий суддя зазначає, що стандарт доказування «обґрунтована підозра» передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (п. 32 рішення ЄСПЛ у справі Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom, п. 175 рішення ЄСПЛ у справі Нечипорук і Йонкало проти України, п. 161 рішення ЄСПЛ у справі Selahattin Demirtaє v. Turkey, п. 88 рішення ЄСПЛ у справі Ilgar Mammadov v. Azerbaijan, п. 51 рішення ЄСПЛ у справі Erdagoz v. Turkey).
Відтак, враховуючи наявні у слідчого судді матеріали, якими обґрунтовується подане клопотання, з огляду на вищенаведену практику ЄСПЛ слідчий суддя приходить до переконання про існування в рамках даного кримінального провадження обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення ОСОБА_5 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.
При цьому, слідчий суддя акцентує увагу, що на даній стадії кримінального провадження, слідчий суддя не вирішує питання винуватості особи у вчиненні тих чи інших кримінальних правопорушень, а лише на підставі наявних матеріалів, вирішує питання доведеності існування обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення таких кримінально-протиправних дій.

У відповідності з вимогами п. 1 ст. 184 КПК України, під час досудового розслідування встановлена ??наявність ризиків, передбачених в п.1, п.3, ч. 1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування необхідності застосування запобіжного заходу стосовно ОСОБА_5 ставиться: переховування від органів досудового розслідування та суду; незаконний вплив на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Ризик переховування від органів досудового розслідування та суду обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 не одружений, неповнолітніх дітей та осіб похилого віку на утриманні не має, офіційно не працевлаштований, що свідчить про відсутність стійких соціальних зав`язків, з урахуванням тяжкості злочину та покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваного ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років. Зазначене беззаперечно може вказувати на наявність обґрунтованого побоювання у органів досудового розслідування та суду про небезпеку переховування підозрюваного.

Ризик незаконно впливати на свідків та потерпілого обґрунтовується тим, що
ОСОБА_5 відоме місце мешкання свідків та потерпілого, а тому підозрюваний шляхом залякування, погроз чи вмовляння може вплинути на свідків та потерпілих для того щоб останні змінили свої покази у кримінальному провадженні, так як під час судового розгляду вони ще не допитані, а відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства жоден доказ, зібраний під час досудового розслідування, не має наперед встановленої сили та досліджується безпосередньо під час судового розгляду.

Ризик знищити або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення є обґрунтованим, оскільки в ході досудового розслідування, на теперішній час, не встановлено місце знаходження частини викрадених речей, місце яких на разі встановлюється.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 КПК України буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину;

Викладені обставини, на думку слідчого судді, свідчать про характер процесуальної поведінки підозрюваного в рамках даного кримінального провадження, в зв`язку з чим, з огляду на ступінь тяжкості інкримінованого останньому кримінального правопорушення та можливий розмір покарання, який останньому загрожує в результаті можливого подальшого визнання його винним у вчиненні безпосередньо судом, слідчий суддя не може виключати наявності в рамках даного кримінального провадження ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України у вигляді можливого переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду.

Крім того, слідчий суддя вважає наявним існування в рамках даного кримінального провадження ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України у вигляді можливого незаконного впливу підозрюваного на свідків та потерпілого в рамках даного кримінального провадження.

При цьому, показаннями таких осіб суд зможе безпосередньо обґрунтовувати своє рішення, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 84 КПК України, показання є процесуальним джерелом доказів.

Слідчий суддя враховує, що згідно ч. 1 ст. 176 КПК України, тримання під вартою є найсуворішим запобіжним заходом, при цьому більш м`якими запобіжними заходами по відношенню до нього є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт. Метою ж застосування того чи іншого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання встановленим в ході розгляду клопотання ризикам (ч. 1 ст. 177 КПК України).

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність його соціальних зав`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; його майновий стан; наявність судимостей та інші.

При розгляді даного клопотання, виконуючи вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», слідчий суддя застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997, § 57).

Згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови»

№ 35615/06 від 13.11.07 - Європейський Суд з прав людини зазначив: «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

ЄСПЛ підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування підозрюваного від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Також, відповідно до п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовується відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, в даному випадку ОСОБА_12 підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, а саме умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від п`яти до восьми років, в цьому полягає суспільний інтерес.

Слідчий суддя бере до уваги рішення Європейського суду з прав людини у справі «Лабіта проти Італії» від 06 квітня 2000 року, за яким тримання під вартою є виправданим у тому випадку, якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.

На думку слідчого судді, такими ознаками є тяжкість та підвищена суспільна небезпека інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, за таких обставин слідчий суддя погоджується з думкою сторони обвинувачення, що зазначені ознаки дають підстави вважати можливим незаконний вплив на ще недопитаних свідків, ухилення від органів досудового слідства та/ або суду.

На думку слідчого судді конкретним суспільним інтересом, який превалює над принципом поваги до свободи особистості є й забезпечення конституційних засад спрямованих на захист найвищих соціальних цінностей в Україні, а саме людини, її життя та здоров`я.

Будь-яких обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного, на даному етапі, не встановлено та сторонами не доведено.

На думку слідчого судді наявний обґрунтований ризик того, що ОСОБА_12 перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового слідства

та/або суду, при цьому обґрунтованість цього ризику полягає в тому, що можливість призначення покарання підозрюваному у вигляді позбавлення волі, його вік та сімейний стан, відсутність офіційного місця роботи, може викликати загрозу втечі, про що також викладено правову позицію в рішенні ЕСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії».

Отже, на підставі вищевикладеного слід зауважити, що практика Європейського суду з прав людини, свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, а відтак не приймає доводи захисника та підозрюваного щодо обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу.

Також слідчий суддя вважає, що дійсно сама по собі тяжкість інкримінованого правопорушення не може бути підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, але станом на день розгляду даного клопотання існують обґрунтовані ризики того, що ОСОБА_5 перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, впливати на ще недопитаних свідків та потерпілого, а тому більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для забезпечення запобігання цих ризиків.

На підставі вищевикладеного, слідчий суддя вважає за необхідне обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Таким чином у відповідності до п.1 ч.4 ст.183 КПК України, та з урахуванням п.3 ст.9 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права від 16 грудня 1966 року, ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, ст.6 Мінімальних стандартних правил Організації Об`єднаних Націй у відношенні заходів, не пов`язаних з триманням під вартою (Токійські правила), прийнятих Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 14 грудня 1990 року, Резолюції Комітету Міністрів Ради Європи 65 (11) від 9 квітня 1965 року «Взяття під варту» та Рекомендації 80 (11) від 27 червня 1980 року «Про взяття під варту до суду», слідчий суддя, не вбачає правових підстав для визначення розміру застави, так як інкримінований підозрюваному злочин вчинений із застосуванням насильства.

Все вищевикладене у сукупності свідчить, що застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного та обмеження його прав, не суперечать ст.5 «Конвенції з прав людини та основоположних свобод», оскільки в матеріалах кримінального провадження існують ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, перевищує принцип поваги до особистої свободи та є виправданим з точки зору відповідного суспільного інтересу, що значно переважає інтереси однієї людини, і таким, що відповідає практиці ЄСПЛ.

Таким чином, вивчивши клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, вислухавши думку учасників судового засідання та надавши правову оцінку всім доводам як сторони обвинувачення, так і сторони захисту, слідчий суддя приходить до переконання про необхідність задоволення поданого стороною обвинувачення клопотання.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 3 Конституції України, ст.ст. 131, 132, 176, 177, 178, 183, 186, 309, 369, 372, 392, КПК України та дотримуючись практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ ВП №1 Одеського РУП №2 ГУ НП в Одеській області лейтенанта поліції ОСОБА_7 , яке погоджене з прокурором Доброславської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0000635 від 26.08.2021 року задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» Південного міжрегіонального управління з питань виконання покарань та пробації Міністерства юстиції України строком на 60 (шістдесят) діб, без визначення розміру застави.

Строк дії ухвали слідчого судді становить 60 (шістдесят) днів і обчислюється з моменту фактичного затримання, тобто з 19:50 год., 26 серпня 2021 року.
Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою припиняє свою дію о 19:50 год., 25 жовтня 2021 року.
Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Подання апеляційної скарги зупиняє набрання ухвалою законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1