Справа № 481/62/22
Провадж.№ 1-в/481/19/2022
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2022 року Новобузький районний суд Миколаївської області у складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 , засудженого ОСОБА_4 та представника виправного центру ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Новий Буг Миколаївської області заяву ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ, українця, громадянина України, із неповною середньою освітою, не одруженого, раніше не судимого, засудженого 28.07.2010 року за вироком апеляційного суду Кіровоградської області за п.4 ч. 2 ст. 115 КК України до позбавлення волі строком на 15 років,

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

встановив:

13 січня 2022 року засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з заявою, якою просить суд розглянути питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Представник виправного центру ОСОБА_5 в судовому засіданні проти задоволення заяви засудженого ОСОБА_4 не заперечив.
ЗасудженийОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав свою заяву та просить звільнити його від відбування покарання умовно-достроково.
Прокурор в судовому засіданні заперечив проти задоволення заяви ОСОБА_4 , так як вважає останнього таким, який не заслуговує на застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, оскільки засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення.
Проаналізувавши заяву та матеріали особової справи засудженого, заслухавши думку учасників судового провадження, суд дійшов такого висновку.

Згідно ч. 5 ст. 82 КК України, до осіб, яким покарання замінене більш м`яким, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення за правилами, передбаченими статтею 81 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 81 КК України, до осіб, які відбувають покарання у виді обмеження волі може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому таке звільнення може бути застосоване до засуджених після фактичного відбуття ними не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання.

Як вбачається з матеріалів особової справи, вироком апеляційного суду Кіровоградської області від 28.07.2010 року ОСОБА_4 було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого п.4 ч.2 ст. 115 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 15 років.

Ухвалою Верховного суду України від 25.11.2010 року вирок апеляційного суду Кіровоградської області від 28.07.2010 року залишено без змін.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 25.02.2016 року ОСОБА_4 було зараховано в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 31.03.2010 року до набрання вироком чинності з розрахунку, відповідно ст.72 КК України один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровоград від 18.09.2019 року ОСОБА_4 на підставі ст. 82 КК України невідбута частина покарання 04 роки 10 місяців 18 днів позбавлення волі замінена на обмеження волі.

Ухвалою Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 30.10.2019 року ОСОБА_4 зараховано час слідування під вартою до виправного центру з 18.09.2019 року по 16.10.2019 року.
Ухвалою Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 27.11.2020 року ОСОБА_4 відмовлено в задоволенні в клопотанні про умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 25.02.2021 року ухвалу Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 27.11.2020 року залишено без змін.

Ухвалою Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного кримінального суду від 15.04.2021року ОСОБА_4 відмовлено у відкритті касаційного провадження на ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 25.02.2021 року.

Міру покарання у місцях позбавлення волі засуджений відбував: з 09.04.2010 в ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор», де за час утримання допустив 1 порушення вимог режиму утримання, за що був притягнутий до дисциплінарної відповідальності, стягнення погашене у встановленому законом порядку, заохочень не мав; з 11.01.2011 в ДУ «Кропивницька виправна колонія № 6», де за час відбування покарання допустив 38 порушень вимог режиму утримання, за що був притягнутий до дисциплінарної відповідальності. Стягнення зняті та погашені у встановленому законом порядку, отримав 15 заохочень.

Засуджений ОСОБА_4 відбуває покарання у ДУ «Новобузький виправний центр (№103)» з 17.09.2021 року, де був ознайомлений з його межами та встановленим порядком відбування покарання. Згодом був працевлаштований робочим молочно товарної ферми підприємства, приймає активну участь в роботах з благоустрою відділення та прилеглої території, виконує разові доручення начальника відділення у вільний від основної роботи час. До виконання поставлених перед ним завдань ставиться з відповідальністю, за що має 2 заохочення. Допустив одне порушення встановленого порядку відбування покарання, за що на нього було накладене дисциплінарне стягнення, яке достроково знято за сумлінне ставлення до праці. За весь період відбування покарання мав 41 стягнення та має 20 заохочень. З іншими засудженими не конфліктний. У взаємовідносинах з персоналом установи завжди ввічливий та коректний. Передбачені законом вимоги персоналу установи виконує. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує в охайному стані, має відповідний зовнішній вигляд. Згідно ст. 123 КВК України бере учать в програмі диференційного виховного впливу «Підготовка до звільнення». Відповідно до ст. 59 КВК України підтримує зв`язок з рідними шляхом телефонних розмов. На заходи виховного впливу реагує, робить висновки і відповідно до характеристики, затвердженої 12.01.2022 року начальником ДУ «Новобузький виправний центр (№ 103)», довів своє виправлення.
Відповідно до довідки про заохочення та стягнення, засуджений ОСОБА_4 з 2010 року по 2022 рік отримав 20 заохочень та 41 стягнень, які погашені у встановлену законом порядку.

Відповідно до постанови Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 20.02.2020, ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44 КУпАП.

Згідно з п.2 а) Постанови Пленуму Верховного суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» головною умовою прийняття рішення при умовно-достроковому звільненні є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Висновок суду про доведеність виправлення засудженого повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування в установі виконання покарання.

Сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

Сумлінне ставлення до праці, насамперед, передбачає, що особа бере участь у суспільно корисній праці в одній із існуючих організаційно-правових форм. Сумлінне ставлення до праці передбачає добросовісне виконання трудових обов`язків, використання форм і методів отримання доходів, які допустимі з точки зору не лише індивідуальних, а й суспільних інтересів, сплата податків та інших обов`язкових платежів. Сумлінне ставлення до праці проявляється у поліпшенні кількісних та якісних показників виконуваної роботи, підвищенні виробничої кваліфікації, бережливому ставленні до обладнання та інструментів, додержанні правил охорони праці та техніки безпеки.

Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Разом з тим, критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх покладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Як наголошено в роз`ясненнях, викладених у пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», суду, зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Так, суд враховує те, що засуджений ОСОБА_4 за період відбування покарання допустив 40 порушень вимог режиму утримання, порушував встановлений порядок відбування покарання, порушення виражалися у: скоєнні акту членоушкодження; не виконанні команди «Підйом»; порушенні розпорядку дня; вилученні бражної закваски, спиртовмісних та заборонених речовин; порушенні правил пожежної безпеки та ін., за що засуджений отримував попередження, догани, суворі догани, неодноразово був поміщений до ДІЗО та ПКТ. Також, засудженого постановою суду від 30.02.2020 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44 КУпАП (незаконне зберігання наркотичних речовин) та останній у період з 03.01.2020 до 30.04.2020 перебував на профілактичному обліку установи, як особа, яка схильна до вживання та розповсюдження наркотичних чи одурманюючих речовин. Таким чином, на переконання суду, хоча зазначені вище стягнення, які застосовувались до засудженого за порушення вимог режиму відбування покарання погашені та зняті у встановленому законом порядку, однак це жодним чином не може вказувати на те, що за весь час відбування покарання ОСОБА_4 мав бездоганну поведінку, яка б вказувала на можливість прийти до висновку, що останній став на шлях виправлення і заслуговує на застосування до нього умовно дострокового звільнення від подальшого відбування покарання у виді обмеження волі.

Саме по собі сумлінне ставлення до праці не може бути підставою для задоволення клопотання засудженого, а тому у суду відсутні підстави для застосування до ОСОБА_4 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, а тому в задоволенні клопотання останнього необхідно відмовити.

Керуючись ст. 318-380, 395, 537, 539 КПК України, суд,

постановив:

в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги.

Ухвала складена та підписана суддею 09.02.2022 року.

Суддя ОСОБА_1