Справа № 152/1753/17
Провадження №11-кп/801/1242/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 листопада 2021 року м. Вінниця

Колегія суддів Вінницького апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000050 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Тиврівського районного суду Вінницької області від 04.08.2021, яким засуджено
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тисолово Тячівського району Закарпатської області, жителя АДРЕСА_1 ,
-за ч. 4 ст. 27, ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням та іспитовим строком 1 рік 6 місяців.

Відповідно до п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України (в редакції станом на момент вчинення злочину 08.02.2016) на ОСОБА_7 покладено обов`язки періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи, повідомляти орган кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.
Згідно вироку суду, ОСОБА_7 08.02.2016, приблизно о 10 годині, з метою крадіжки чужого майна: грошей та матеріальних цінностей з житлового будинку свого родича ОСОБА_8 , що знаходиться в АДРЕСА_2 , за попередньою змовою з ОСОБА_9 (відносно якого матеріали виділено в окреме кримінальне провадження), приїхав у с. Калитинка на автомобілі «КІА Sportage» з іноземною реєстрацією, що знаходиться в користуванні ОСОБА_10 , та зупинився неподалік від будинку ОСОБА_8 . Після чого ОСОБА_9 вийшов із автомобіля і пішов до зазначеного будинку, тоді як ОСОБА_7 та ОСОБА_10 залишилися біля автомобіля.

Підійшовши до житлового будинку потерпілого, ОСОБА_9 відмовився від вчинення крадіжки та повернувся до автомобіля, повідомивши ОСОБА_7 , що не вчинятиме крадіжки.

Однак ОСОБА_7 з метою підбурювання ОСОБА_9 до вчинення крадіжки, шляхом умовляння переконав ОСОБА_9 вчинити крадіжку з будинку ОСОБА_8 .

Після чого ОСОБА_9 , діючи за вказівкою підбурювача ОСОБА_7 , підійшов до будинку ОСОБА_8 , відшукав поряд з будинком сокиру, за допомогою якої розбив вікно, проник всередину житлового будинку, де умисно, таємно, з корисливих мотивів викрав гроші в сумі 35000 грн, 200 доларів США та матеріальні цінності, належні потерпілому: цифровий фотоапарат марки «Canon» моделі «Power Shot SX 130 IS» вартістю 912 грн, газовий револьвер марки «МЕ» моделі «МЕ-38» №002496 вартістю 1867 грн, бронежилет типу «Модуль ВВ» з написом на спині «ОХОРОНА» вартістю 1225 грн., сумку-планшет марки «Langsa» вартістю 318,5 грн, мобільний телефон марки «НОКІА» моделі «6700» вартістю 812 грн, мобільний телефон марки «НОКІА» моделі «1100» вартістю 190 грн, золотий ланцюжок вагою 30 г вартістю 30000 грн., золотий хрестик вагою 15 г вартістю 15000 грн., золотий перстень вагою 15 г вартістю 15000 грн, золоті сережки вагою 3 г вартістю 3000 грн, золотий ланцюжок з кулоном у виді знаку Зодіака «Лев» вагою 10 г вартістю 10000 грн, дві золоті жіночі каблучки вагою 3 г та 4 г вартістю, відповідно 3000 грн та 4000 гривень.

Після чого ОСОБА_7 разом із ОСОБА_9 на автомобілі ОСОБА_10 залишили місце крадіжки та розпорядилися викраденим на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_8 матеріальної шкоди на суму 125 508, 24 гривень.

Вимоги апеляційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали.
В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеності вини обвинувачених та правильності кваліфікації їх дій, просить вирок змінити через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. З резолютивної частини вироку Тиврівського районного суду Вінницької області від 04.08.2021 виключити вказівку про покладення на ОСОБА_7 обов`язків, передбачених п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України (в редакції станом на момент вчинення злочину 08.02.2016), а саме: періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи, повідомляти орган кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи або навчання, та вказати про покладення на ОСОБА_7 обов`язків, передбачених п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України (в редакції Закону України № 1492-VIII від 07.09.2016), а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. В іншій частині вирок залишити без змін.

В обґрунтування апеляційних доводів, прокурор зазначає, що станом на день ухвалення оскаржуваного вироку, а саме станом на 04.08.2021, контроль за поведінкою засуджених, звільнених від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком, здійснюється уповноваженим органом з питань пробації, а не органами кримінально-виконавчою системи, як неправильно зазначено у вироку суду стосовно ОСОБА_7 , отже, Тиврівський районний суд, ухвалюючи вирок стосовно ОСОБА_7 , неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність (ст. ст. 5, 76 КК України), що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409, ст. 413 КПК України є підставою для зміни вироку при розгляді провадження в суді апеляційної інстанції.

Позиції учасників судового провадження
Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи в межах апеляційної скарги та обговоривши їх доводи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити.

Мотиви Суду
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги та вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.
Так, станом на час вчинення 08.02.2016 ОСОБА_7 кримінального правопорушення п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України передбачали виконання засудженим таких обов`язків: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Проте, Законом України № 1492-VIII від 07.09.2016 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення виконання кримінальних покарань та реалізації прав засуджених" стаття 76 КК України викладена у новій редакції. Зокрема, п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зміненої редакції передбачено, що у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням суди покладають на засуджену особу такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Також частиною 3 ст. 76 КК України (в редакції Закону від 07.09.2016) та ст. 163 КВК України (в редакції Закону від 07.09.2016) визначено, що нагляд за поведінкою осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, протягом іспитового строку здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання засудженого.

Тобто, станом на день ухвалення оскаржуваного вироку, а саме станом на 04.08.2021, у відповідності до ч. ч. 2, 3 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.
Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Крім того, станом на 04.08.2021 контроль за поведінкою засуджених, звільнених від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком, здійснюється уповноваженим органом з питань пробації, а не органами кримінально-виконавчою системи, як неправильно зазначено у вироку суду стосовно ОСОБА_7 ..

Таким чином, Тиврівський районний суд, ухвалюючи вирок стосовно ОСОБА_7 , неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність (ст. ст. 5, 76 КК України), що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409, ст. 413 КПК України є підставою для зміни вироку при розгляді провадження в суді апеляційної інстанції.

Враховуючи викладене, апеляційну скаргу прокурора необхідно задовольнити, а вирок суду змінити.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а :
апеляційну скаргу прокурора задовольнити.
Вирок Тиврівського районного суду Вінницької області від 04.08.2021 відносно ОСОБА_7 змінити в частині застосування ст. 76 КК України.
Зазначити в резолютивній частині вироку:
Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
В решті вирок суду залишити без змін.

Відповідно до ч. 4 ст. 532 КПК України судові рішення апеляційної інстанції набирають законної сили з моменту проголошення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до касаційної інстанції протягом трьох місяців з моменту проголошення.

Судді:

ОСОБА_11 ОСОБА_12