Справа № 635/9463/21
Провадження № 1-в/635/136/2022
У Х В А Л А

27 січня 2022 року смт Покотилівка
Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
засудженого ОСОБА_4 ,
представника установи відбування покарання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Покотилівка Харківського району Харківської області клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з неповною середньою освітою, громадянина України, уродженця с.Терентіївка Полтавського району Полтавської області, до засудження мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, засудженого вироком Новосанжарського районного суду Полтавської області від 06.11.2019 за ч.ч.2,3 ст.185, ч.2 ст.190 КК України із застосуванням ч.ч.1,4 ст.70 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі,
про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,-

В С Т А Н О В И В:
Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням, в якому просить про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за вироком Новосанжарського районного суду Полтавської області від 06.11.2019.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на відсутність підстав для його задоволення, оскільки ОСОБА_4 неодноразово судимий, в тому числі за вчинення тяжких злочинів, звільнявся умовно-достроково та вчиняв нові злочини, має лише 3 заохочення.

Засуджений у судовому засіданні клопотання підтримав, просив задовольнити, пояснив, що з близьких має лише батька, який хворіє. Зауважив, що переосмислив сенс свого життя.

Представник виправної колонії клопотання засудженого підтримав, не заперечував проти його задоволення.

Суд, вислухавши думку прокурора, засудженого, дослідивши матеріали справи, вважає клопотання таким, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

З характеристики, що надана адміністрацією установи виконання покарань, убачається, що засуджений ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі знаходиться з 22.05.2019 року. Під час тримання в державній установі «Полтавська установа виконання покарань (№23)» характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав, до праці не залучався.
З 23.07.2019 року відбував строк покарання в державній установі «Темнівська виправна колонія (№ 100)». За час відбування покарання характеризувався посередньо, заохочень та стягнень не мав.
З 30.08.2019 року перебував в державній установі «Полтавська установа виконання покарань (№23)», де характеризувався посередньо, заохочень та стягнень не мав.
З 07.02.2020 року відбуває строк покарання в державній установі «Темнівська виправна колонія (№ 100)». За час відбування покарання характеризується позитивно. Стягнень не має. За виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених КВК України та правилами внутрішнього розпорядку колонії, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці заохочувався адміністрацією установи три рази.
Працевлаштований до промислової зони установи, до праці ставиться відповідально, з розумною ініціативою.
Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику у свою адресу.
Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом.
Утримує у чистоті і порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, завжди має охайний зовнішній вигляд.
Приділяє увагу необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використання їх тільки за призначенням.
До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться сумлінно.
Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок.
До виконання робіт із благоустрою установи ставиться позитивно, проявляє розумну ініціативу.
Приймає особисту участь у суспільному житті відділення.
Не допускає порушення вимог пожежної безпеки і безпеки праці.
.відповідно до статті 123 КВК України, приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу «Професія», до реалізації програми ставиться із зацікавленістю.
Соціально-корисні зв`язки підтримує шляхом телефонних розмов, листування.
Адміністрація установи виконання покарань дійшла до висновку, що засуджений ОСОБА_4 за час відбування довів своє виправлення, застосування до нього статті 81 КК України доцільно.
Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за змістом ст.81 КК України є правом, а не обов`язком суду.

Згідно роз`яснень, які містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 Кримінального кодексу України.

При цьому, однією із найважливіших підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України, є виправлення засудженого, яке він довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Вирішальне значення має саме активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить, що виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення, ставленні засудженого до вчиненого злочину.

Доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, а саме: особа виправилася і немає необхідності в подальшому відбуванні покарання.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 відбуває покарання за вироком Новосанжарського районного суду Полтавської області від 06.11.2019, яким його засуджено за ч.ч.2,3 ст.185, ч.2 ст.190 КК України із застосуванням ч.ч.1,4 ст.70 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі.
Згідно п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким»№ 2 від 26 квітня 2002 року визначено, що умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення. Матеріали про умовно дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної ради.

Тобто, умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

У відповідності до положень п. 17 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України суду слід ретельно з`ясувати: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо прилучення до праці. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений за весь час відбування покарання і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Відповідно до довідки про працевлаштування засудженого ОСОБА_4 , останній за час відбування покарання працював систематично.

Відповідно до довідки про майновий позов, який підлягає відшкодуванню за вироком суду, у засудженого ОСОБА_4 виконавчі листи за вироком суду відсутні.

Натомість, з матеріалів особової справи засудженого убачається, що останній неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, звільнявся умовно-достроково та вчиняв нові злочини.

Доказів хвороби батька засудженим не надано.

Також, судом взято до уваги, що за весь час відбування покарання ОСОБА_4 має лише три заохочення, значний строк невідбутої частини покарання, а тому, враховуючи викладене, суд приходить до висновку про неможливість застосування до засудженого ОСОБА_4 умовно-дострокового звільнення та вважає клопотання засудженого передчасним та таким, що задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, ст. 81 КК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Харківський районний суд Харківської області.
Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Повний текст ухвали оголошено 31.01.2022.

Суддя ОСОБА_1