Справа № 521/1007/22
Номер провадження:1-кс/521/363/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 січня 2022 року Малиновський районний суд міста Одеси у складі
слідчого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА:
Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається:
Встановлені слідчим суддею обставини із посиланням на докази:
З клопотанням слідчого та доданих до нього матеріалів вбачається, що 22 липня 2021 року до чергової частини відділу поліції №1 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області надійшла заява ОСОБА_5 , про те, що невстановлена особа, починаючи з квітня місяця 2021 року, шляхом обману, використавши її персональні дані, незаконно отримала кредитні грошові кошти в декількох фінансових установах за анкетними даними ОСОБА_5 .
Слідчий вважає, що вилучені речі є матеріальними об`єктами, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
У зв`язку з викладеними обставинами у органу досудового розслідування виникла необхідність в арешті вилученого майна, яке є необхідним для збереження речових доказів.
Позиція сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження:
Слідчий про дату, час та місце розгляду клопотання був сповіщений належним чином в порядку ст. 135 КПК України, однак в судове засідання не з`явився.
У зв`язку із відсутністю у слідчого судді відомостей про власників виявленого та вилученого майна, останні до суду не викликалися.
Мотиви, з яких слідчий суддя виходив при постановлені ухвали, неврахування окремих доказів, положення закону яким керувався слідчий суддя:
Вивчивши клопотання та матеріали які обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Є очевидним, що майно виявлене та вилучено 15 січня 2022 року є речовим доказом у кримінальному провадженні, оскільки є матеріальними об`єктами, які зберегли на собі сліди правопорушення та можуть бути використанні як доказ факту і обставин, що встановлюється під час кримінального провадження.
Стаття 170 КПК України передбачає підстави для арешту майна, та зазначає яке саме майно може бути арештовано.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Метою арешту майна, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України серед інших, є збереження речових доказів. У випадку передбаченому пунктом 1 частини другої ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України (ч. 3 ст. 170 КПК України).
При вирішені питання про арешт майна слідчий суддя враховує: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Слідчий суддя вважає, що правовою підставою для арешту майна є сукупність об`єктивних даних та розумних підозр які свідчать про те, що вилучене майно є доказом у вказаному кримінальному провадженні. На думку слідчого судді на вказаному етапі досудового розслідування є всі законні підстави вважати, що вилучене майно можливо використати як доказ у кримінальному провадженні. Вказане майно на теперішній час підлягає дослідженню, тобто органу досудового розслідування з ним необхідно провести слідчі дії.
Потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права власника майна, оскільки без застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження не можливо виконати завдання кримінального провадження в частині захисту прав та законних інтересів особи потерпілої від злочину.
З метою недопущення зникнення вилучених речей, втрати або їх пошкодження, а також той факт, що застосування арешту майна не позначиться суттєво на правах особи, яка тимчасово буде позбавлена такого майна, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати арешт майна, щодо вилучених предметів.
Керуючись ст. ст. 132, 167, 168, 170, 172, 173, 175 КПК України, слідчий суддя, -
РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА:
Висновки слідчого судді:
Майно, на яке накладено арешт, передати на зберігання відповідно до «Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження», затвердженого Постановою Кабінету міністрів України № 1104 від 19 листопада 2012 року.
Копію ухвали надіслати прокурору та слідчому.
Строк і порядок набрання ухвалою законної сили та її оскарження:
Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана, безпосередньо до суду апеляційної інстанції, протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1