Справа № 352/2060/21
Провадження № 1-кп/352/293/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2021 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську кримінальне провадження з обвинувальним актом внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000221 від 14.09.2021 р. по обвинуваченню :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця АДРЕСА_1 , зареєстрованого та жителя АДРЕСА_2 , освіта середня спеціальна, службовця за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 на посаді водія-електрика відділення електрогазового взводу технічної роти батальйону аеродромного-технічного забезпечення, не одруженого, утриманця перестарілої матері, українця, громадянина України, військовозобов`язаного, не депутата, якому пам`ятка про його права вручена, не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 240 ч. 2 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Підсудний ОСОБА_4 незаконно видобував корисні копалини загально-державного значення, а саме піщано-гравійну суміш, за наступних обставин:

19.04.2019 р. ОСОБА_4 з Міністерством оборони України в особі командира військової частини НОМЕР_1 укладено контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 19.04.2019 р. № 12-РС солдата ОСОБА_4 призначено на посаду водія-електрика відділення електрогазового взводу технічної роти батальйону аеродромно-технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 .

Проходячи військову службу, солдат ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст.ст. 11, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і Законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків.

При цьому, відповідно до ст. 13 Конституції України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону.
Згідно із ст. 4 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» - природні ресурси України є власністю Українського народу. Громадяни України мають право користуватися природними ресурсами України відповідно до цього та інших законів.
Стаття 19 Кодексу України «Про надра» визначає, що надра надаються у користування підприємствам, установам, організаціям і громадянам лише за наявності у них спеціального дозволу на користування ділянкою надр.
Право на користування надрами засвідчується актом про надання гірничого відводу, який у відповідності до п.4 Постанови КМУ № 59 від 27.01.1995 р. «Про затвердження Положення про порядок надання гірничих відводів» може надаватися підприємствам, установам, організаціям, а також громадянам України лише за наявності у них спеціального дозволу на користування ділянкою надр, а також затвердженого в установленому порядку проекту розробки родовища корисних копалин або будівництва гірничодобувного об`єкта чи підземної споруди, не пов`язаної з видобуванням корисних копалин.
Таким чином, усі види користування надрами, права та обов`язки користувачів, підстави для виникнення права користування, строки, види робіт, види корисних копалин, які визначені доля використання та інші умови встановлюються спеціальним державним дозволом.
Однак, солдат ОСОБА_4 у порушення вказаних нормативно-правових актів, з метою незаконного видобування піщано-гравійної суміші, не будучи зареєстрованим як суб`єкт підприємницької діяльності та не маючи будь-якого передбаченого законодавством дозволу, здійснив незаконне видобування піщано-гравійної суміші (гравію), яка відповідно до Постанови КМУ від 12.12.1994 р. (із змінами від 28.12.2011 р. за №1370) належить до корисних копалин загальнодержавного значення за наступних обставин.
Так, 13.09.2021 р. приблизно о 19 год 30 хв., ОСОБА_4 діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переслідуючи корисливий мотив та з метою одержання прибутку від подальшої реалізації незаконно видобутих корисних копалин, достовірно знаючи про відсутність у нього необхідного для користування надрами та видобування корисних копалин спеціального дозволу (ліцензії), акту про надання гірничого відводу, робочого проекту на розробку русла регульованих та руслоочисних робіт, перебуваючи на лівому березі ріки Бистриця-Солотвинська, що у с. Старий Лисець, Лисецької територіальної громади, Івано-Франківського району, Івано-Франківської області вирішив незаконно здійснити видобуток корисних копалин загальнодержавного значення - піщано-гравійної суміші (гравію).
З цією метою останній, за допомогою спеціальної техніки - вантажного автомобіля, здійснив видобуток піщано-гравійної суміші у кількості 3,102 метр кубічний, який відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12.12.1994 р. № 827 «Про затвердження переліків корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення», належить до корисних копалин загальнодержавного значення. Указану піщано-гравійну суміш у кількості 3,102 метр кубічний ОСОБА_4 за допомогою лопати завантажив на зазначений вантажний автомобіль марки «ЗИЛ» мод. 554 (1990 року випуску, двигун № НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 ) та мав намір вивезти із території прибережної зони ріки Бистриця-Солотвинська у с. Старий Лисець, Лисецької територіальної громади, Івано-Франківського району, Івано-Франківської області для забезпечення власних потреб.
13.09.2021 р. приблизно о 20 год. 30 хв. неправомірну діяльність ОСОБА_4 , яка полягала у здійсненні незаконного видобування піщано-гравійної суміші та її перевезенні, виявлено та припинено працівниками ВП №1 (м. Тисмениця) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області на березі ріки Бистриця-Солотвинська, у с. Старий Лисець, Лисецької територіальної громади, Івано-Франківського району, Івано-Франківської області.

Відповідно до висновку експерта зразки ґрунту, вилучені у місці незаконного забору у межах берегової лінії ріки Бистриця-Солотвинська, та кузова автомобіль марки «ЗИЛ» мод. 554 (1990 року випуску, двигун № НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 ) є піщано-гравійною сумішшю, у якому кількість гравію становить від 54,3% до 69,0%, та мають спільну родову належність.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні пред`явленого йому в обвинувальному акті неправомірного діяння визнав повністю, в скоєному щиро розкаявся і дав суду показання, в яких повністю підтвердив обставини скоєного ним кримінального правопорушення вищенаведеного у вироку. Також суду показав, що власник автомобіля ЗІЛ-ММЗ д.н.з. НОМЕР_3 ОСОБА_5 погодився транспортувати з берега річки до його помешкання незаконно видобуту піщано-гравійну суміш, оскільки перебував в омані, так як він повідомив останньому, що має належний дозвіл на видобування «мачки» погоджений із сільською радою. Підсудний просить суд суворо його не карати та при призначенні покарання врахувати, що всі неправомірні діяння були вчинені внаслідок надзвичайно скрутного матеріального становища.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні вину визнав повністю, а також те, що він не оспорює фактичні обставини вказані в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів, розуміє неможливість в подальшому оскаржувати дані фактичні обставини в апеляційному порядку, а тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, дослідження доказів відносно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, судом визнано недоцільним та обмежено обсяг доказів, що підлягають дослідженню, допитом підсудного та дослідженням доказів, які характеризують його особу. Обвинувачений та учасники процесу не заперечували проти обмеженого порядку дослідження доказів, при цьому суд переконався, що останні правильно розуміють зміст ст. 349 КПК України.

Таким чином, аналізуючи здобуті в судовому засіданні докази, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 правильно кваліфіковано за ст. 240 ч. 2 КК України, так як він незаконно видобував корисні копалини загально-державного значення, а саме піщано-гравійну суміш.

У ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 р. «Про виконання рішеньта застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі Суд) передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

При цьому суд обгрунтовано посилається на практику Європейського суду з прав людини, який у своєму рішенні у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини, суд при призначенні покарання обвинуваченому, відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує характер і ступінь суспільної небезпечності скоєного злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також те, що покарання має бути необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, як і те, що згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Обтяжуючі відповідальність підсудного обставини відсутні.

До пом`якшуючих обставин суд відносить те, що підсудний в скоєному щиро розкаялися, активно сприяв розкриттю злочину.

Крім того, вирішуючи питання про призначення покарання підсудному, суд приймає до уваги наступні дані про його особу, а саме те, що останній негативно ставиться до вчиненого, раніше не судимий, тяжких наслідків внаслідок його неправомірних дій не наступило, злочин скоїв внаслідок надзвичайно скрутного матеріального становища, працюючи займається суспільно-корисною працею, являється єдиним працездатним утриманцем перестарілої хворої матері, по місцю постійного проживання та праці характеризуються виключно позитивно, на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, тобто є особою із належним рівнем соціальної зрілості, яка має легальний дохід та міцні соціальні зв`язки, що применшує передумови для подальшої протиправної поведінки.

Таким чином, з врахуванням всіх вищеперелічених обставин та даних про особу обвинуваченого, суд вважає їх такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого останнім кримінального правопорушення і впливають на пом`якшення покарання. Тому суд прийшов до висновку за можливе застосувати до підсудного норми ст.69 КК України та призначити ОСОБА_4 більш м`яке основне покарання, тобто нижче від найнижчої межі передбачене санкцією ст. 240 ч. 2 КК України, а саме у виді штрафу. Саме таке покарання, суд вважає буде необхідним і достатнім для виправлення та перевиховання ОСОБА_4 та попередження скоєння ним нових злочинів.

Крім того, на переконання суду, призначене покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідає також принципу співрозмірності конкретного неправомірного діяння, вчиненого ним, з покаранням призначеним останньому.

Арешт накладений згідно з ухвалою слідчого судді Тисменицького районного суду ОСОБА_6 від 16.09.2001 року на транспортний засіб марки «ЗІЛ ММЗ», моделі «554», 1990 року випуску, двигун № НОМЕР_4 , кузов самоскид, реєстраційний номер НОМЕР_3 , що належить на праві власності ОСОБА_5 ; свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу НОМЕР_5 ; гравійно-піщану суміш; три совкові металічні лопати із дерев`яними ручками, які знаходилися в кузові даного транспортного засобу, які належать ОСОБА_4 слід зняти.

Питання про речові докази та питання відшкодування судових витрат понесених на залучення експертів суд вирішує відповідно до вимог ст.ст. 100, 124 КПК України.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався, як і підстави для його обрання останньому на даній стадії процесу суд не вбачає.

Цивільний позов по даному кримінальному провадженні не заявлявся.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.342-376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 240 ч. 2 КК України, та призначити йому, із застосуванням ст. 69 КК України, покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в твердій грошовій сумі становить 17000 грн. (сімнадцять тисяча гривень).

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався, як і підстави для його обрання останньому, до вступу вироку в законну силу, відсутні.

Арешт накладений згідно з ухвалою слідчого судді Тисменицького районного суду ОСОБА_6 від 16.09.2001 року на транспортний засіб марки «ЗІЛ ММЗ», моделі «554», 1990 року випуску, двигун № НОМЕР_4 , кузов самоскид, реєстраційний номер НОМЕР_3 , що належить на праві власності ОСОБА_5 ; свідоцтво про реєстрацію даного транспортного засобу НОМЕР_5 , гравійно-піщану суміш; три совкові лопати із дерев`яними ручками, які знаходилися в кузові даного транспортного засобу, які належать ОСОБА_4 - зняти.
Речові докази по даному кримінальному провадженню, а саме : транспортний засіб марки «ЗІЛ ММЗ», моделі «554», 1990 року випуску, двигун № НОМЕР_4 , кузов самоскид, реєстраційний номер НОМЕР_3 , що зберігається на майданчику тимчасово затриманих транспортних засобів Тисменицького ВП ГУНП в Івано-Франківській області та технічний паспорт на даний транспортний засіб, що зберігається при матеріалах даного кримінального провадження повернути за приналежністю власнику ОСОБА_5 ; взірці піщано-гравійної суміші, які після проведення експертних досліджень було переупаковано в один спеціальний пакет, що зберігаються в камері зберігання речових доказів Відділення поліції № 1 (м. Тисмениця) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області та піщано-гравійну суміш, яка знаходиться в кузові автомобіля марки «ЗІЛ ММЗ», моделі «554», 1990 року випуску, двигун № НОМЕР_4 , кузов самоскид, реєстраційний номер НОМЕР_3 - звернути в дохід держави.
Речові докази по даному кримінальному провадженню : три совкові лопати із дерев`яними ручками, що зберігаються в камері зберігання речових доказів Відділення поліції № 1 (м. Тисмениця) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області, які були використані ОСОБА_4 , як знаряддя злочину для вчинення кримінального правопорушення конфіскувати в дохід держави.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави (, розрахунковий рахунок -9002 за кодом класифікації доходу 24060300, банк отримувача ГУДКСУ в Івано-Франківській області, МФО 899998) 1372,96 грн. понесених Івано-Франківським НДЕКЦ МВС витрат на проведення експертизи грунтів № СЕ-19/109-21/10125-ФХД від 24.09.2021 р.
Цивільний позов в даному кримінальному провадженні не заявлявся.
На вирок протягом 30 днів з моменту його проголошення може бути подана апеляційна скарга до судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду через Тисменицький районний суд з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги, якщо така скарга не буде подана учасниками провадження у вказаний строк. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку суду вручити прокурору та обвинуваченому негайно, після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1