13.01.2022 Провадження №1-і/389/1/22
ЄУН 398/3062/20
У Х В А Л А

13 січня 2022 року Знам`янський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді - ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у закритому судовому засіданні в приміщенні суду міста Знам`янка клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст.152, ч.1 ст.162 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Оскільки головуючий суддя ОСОБА_6 з 10.01.2022 по 23.01.2022 перебуває у невикористаній частині додаткової оплачуваної відпустки, на підставі повторного протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.01.2022, клопотання прокурора передано на розгляд судді ОСОБА_1 .

У судовому засіданні прокурор підтримав вимоги заявленого клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, посилаючись на те, що на теперішній час продовжують існувати ризики, зазначені у ст.177 КПК України, а саме: обвинувачений може переховуватися від суду, а також незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні. Проти зміни запобіжного заходу категорично заперечив, посилаючись на те, що домашній арешт не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого.
Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник просили змінити запобіжний захід, обраний стосовно обвинуваченого у виді тримання під вартою на інший, не пов`язаний з триманням під вартою, а саме на цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронного засобу контролю, оскільки клопотання прокурора вважають не обгрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.
Вислухавши у судовому засіданні думку учасників процесу, суд дійшов до наступного.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

За змістом ч.2 ст.177, ст.197 КПК України підставою як застосування запобіжного заходу, у тому числі і у вигляді тримання під вартою, так і продовження строків тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Частиною першою ст.194 КПК України визначений обов`язок суду встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; - наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Питання щодо продовження строку тримання обвинуваченого під вартою вирішується на стадії судового розгляду, тобто на стадії, яка унеможливлює перевірку обґрунтованості підозри, оскільки остання перестала існувати і на заміну якої висунуте обвинувачення. Обґрунтованість же обвинувачення перевіряється судом, який здійснює судовий розгляд на підставі обвинувального акта шляхом дослідження наданих сторонами кримінального провадження доказів і може бути вирішене шляхом ухвалення остаточного рішення у даному кримінальному провадженні.

Таким чином, при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою на стадії судового розгляду вирішальним є вирішення питання про наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Зважаючи на практику Європейського суду, враховано, що тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи, рішення ЄСПЛ від 06 квітня 2000 року у справі «Лабіта проти Італії».

Крім цього, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого, судом взято до уваги позицію Європейського суду з прав людини, яка висвітлена в рішенні ЄСПЛ від 20.05.2010 у справі «Москаленко проти України», в якому зазначено, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Також, враховується позиція ЄСПЛ у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993, в якій Суд зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилятись від слідства.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Клоот проти Бельгії» визначено: «Серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання обвинуваченого під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак, необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід - необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, по яку йдеться».

Про наявність ризиків, передбачених п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України, свідчить наступне.
Так, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, один з яких закон класифікує як тяжкий, яким передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 10 років, офіційно не працевлаштований, не одружений, відсутні докази наявності утриманців, тобто не має міцних соціальних зв`язків, що вказує на цілком ймовірну можливість переховування обвинуваченого від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.
Крім того, зважаючи на те, що на даний час судом ще не допитано свідків та потерпілих, що ОСОБА_4 є колишнім співмешканцем потерпілої ОСОБА_7 , проживає із потерпілими та свідками в одному населеному пункті, тому є вагомі підстави вважати, що у разі застосування до обвинуваченого альтернативного по відношенню до тримання під вартою запобіжного заходу, не пов`язаного з виключними запобіжниками у комунікації та його переміщеннях, останній зможе здійснити незаконний вплив на даних осіб з метою зміни наданих ними показань для уникнення від кримінальної відповідальності за скоєний злочин.
Зазначене підтверджує, що заявлені раніше ризики не зменшились. І це дає достатні підстави вважати, що у разі обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, вказане не забезпечить належного виконання останнім його процесуального обов`язку.
Оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину, вчиненого із застосуванням насильства, то відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України розмір застави у даному кримінальному провадженні не визначається.

З огляду на викладене та заслухавши думку учасників судового провадження, суд, враховуючи особу обвинуваченого, зважаючи на наявність реальних ризиків, передбачених п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України, які з часу продовження стосовно обвинуваченого запобіжного заходу, не зменшилися та продовжують існувати, а також наявність обставин, які є достатніми для переконання, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти доведеним ризикам та виконанню обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків, суд вважає за доцільне клопотання прокурора задовольнити та продовжити дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого строком на 60 днів.

Керуючись ст.ст.177, 183, 331 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора задовольнити.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк 60 днів, який обчислювати з 11 години 25 хвилин 13 січня 2022 року по 11 годину 25 хвилин 13 березня 2022 року.

Копію ухвали, до відома, направити начальнику ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор», вручити прокурору та обвинуваченому.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя Знам`янського

міськрайонного суду

Кіровоградської області ОСОБА_1