У Х В А Л А

Іменем України

09 листопада 2021 року м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м.Полтави ОСОБА_1 , розглянувши клопотання ОСОБА_2 про тимчасовий доступ до речей та документів, у кримінальному провадженні №0001358 від 08.07.2015 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.364, ч.ч.1 2 ст.365, ч.ч. 1,2 ст.366, ч.2 ст.372, ч.ч. 1,2, ст.374, ч.2ст.384 КК України,-
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, в якому просив надати потерпілому по кримінальному провадженню №0001358 від 08.07.2015 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.364, ч.ч.1 2 ст.365, ч.ч. 1,2 ст.366, ч.2 ст.372, ч.ч. 1,2, ст.374, ч.2 ст.384 КК України, ОСОБА_2 тимчасовий доступ до речей і документів, а саме: кримінальної справи №04580007, яка знаходиться в ІНФОРМАЦІЯ_1 : АДРЕСА_1 .

Слідчий суддя, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 131 КПК України передбачені такі види заходів забезпечення кримінального провадження, як тимчасовий доступ до речей і документів і тимчасове вилучення майна.

Частиною 1 ст. 159 КПК України передбачено, що тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та, у разі прийняття відповідного рішення слідчим суддею, судом, вилучити їх (здійснити їх виїмку). Тимчасовий доступ до електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку здійснюється шляхом зняття копії інформації, що міститься в таких електронних інформаційних системах або їх частинах, мобільних терміналах систем зв`язку, без їх вилучення.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 КПК України, сторони кримінального провадження мають право звернутися до слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, за винятком зазначених у статті 161 цього Кодексу. Слідчий має право звернутися із зазначеним клопотанням за погодженням з прокурором.

Відповідно до п. 19 ч. 1 ст. 3 КПК України терміни, що їх вжито в цьому Кодексі, якщо немає окремих вказівок, мають таке значення: сторони кримінального провадження - з боку обвинувачення: слідчий, керівник органу досудового розслідування, прокурор, а також потерпілий, його представник та законний представник у випадках, установлених цим Кодексом; з боку захисту: підозрюваний, обвинувачений ( підсудний ), засуджений, виправданий, особа, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, їхні захисники та законні представники.

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом ( ч. 2 ст. 22 КПК України ).

Відповідно до ч. 1 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом ( ч. 3 ст. 26 КПК України ).

Відповідно до положень ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення. Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого. Положення цієї частини не поширюються на провадження, яке може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого ( кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення ).

Крім того, п. 11, ч. 1 ст. 56 КПК України передбачено право потерпілого, зокрема, знайомитися з матеріалами, які безпосередньо стосуються вчиненого щодо нього кримінального правопорушення, в порядку, передбаченому цим Кодексом, у тому числі після відкриття матеріалів згідно зі статтею 290 цього Кодексу, а також знайомитися з матеріалами кримінального провадження, які безпосередньо стосуються вчиненого щодо нього кримінального правопорушення, у випадку закриття цього провадження.

Згідно ст. 93 КПК України сторона захисту, потерпілий, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих ( розшукових ) дій, негласних слідчих ( розшукових ) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.

Ініціювання стороною захисту, потерпілим проведення таких дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому статтею 220 цього Кодексу.

Отже, потерпілий має право ініціювати питання про тимчасовий доступ до речей і документів перед слідчим або прокурором шляхом подання відповідного клопотання в порядку, передбаченому ст.220 КПК.
Водночас, звернення потерпілого до слідчого судді з клопотанням про надання тимчасового доступу до речей і документів, нормами кримінального процесуального закону не передбачено. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 квітня 2020 року у справі № 161/19398/17.
Таким чином, звернення заявника до слідчого судді з клопотанням про тимчасовий доступ до речей та документів у порядку ст. ст. 160 КПК України є невірним способом захисту прав та свобод потерпілого, так як вирішення захисту права має бути урегульовано у порядку ст. ст. 93, 220 цього ж Кодексу.

Під час кримінального провадження слідчий суддя, суд неухильно додержуються вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства та вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їхніх повноважень цим Кодексом, що є принципом диспозитивності розгляду.

Частиною 6 статті 9 КПК України передбачено, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 304 КПК України скарга повертається, якщо скаргу подала особа, яка не має права подавати скаргу.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає поверненню, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 304 КПК України, так як потерпілий може звернутися до суду з зазначеним клопотанням лише у випадку відмови прокурора від підтримання державного обвинувачення в суді, що не має місця в даному випадку.

Керуючись ст. ст. 9, 159, 160, 304, 395 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання ОСОБА_2 про тимчасовий доступ до речей та документів, у кримінальному провадженні №0001358 від 08.07.2015 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.364, ч.ч.1 2 ст.365, ч.ч. 1,2 ст.366, ч.2 ст.372, ч.ч. 1,2, ст.374, ч.2ст.384 КК України, - повернути заявнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1