Справа № 191/1939/21
Провадження № 1-кп/191/122/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2021 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засідання в режимі відеоконференції за допомогою програми «Ізікон» під час трансляції з ДУ «Синельниківська виправна колонія № 94» в залі суду м. Синельникове Дніпропетровської області кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000082 від 11.05.2021 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 385 КК України відносно:

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в сел. Славгород, Синельниківського району, Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
17.01.2000 Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 140 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 45 КК України від вважати засудженим з іспитовим строком 3 роки, штраф 680 гри.
03.02.2004 Самарським районним судом м. Дніпро за ч. 2 ст. 309 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі.
08.06.2007 Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнити з іспитовим строком 3 роки.
25.10.2010 року Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнити з іспитовим строком 2 роки.
04.10.2011 року Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25.10.2010 частково приєднано 6 місяців, до відбуття 2 роки 6 місяців позбавлення волі.
30.03.2012 року Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України частково приєднано невідбутній строк 7 місяців за вироком 04.10.2011, до відбуття 2 роки 7 місяців позбавлення волі.
06.09.2016 Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 309 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнити з іспитовим строком 3 роки.
- 14.11.2019 Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.1 ст.185, ч.1 ст. 71 КК до 4 років 1 місяця позбавлення волі.
- 18.12.2020 року Синельниківським міськррайонним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 71 КК України до 4 років 4 місяців позбавлення волі.
за участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 385 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 , будучи свідком у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 , та будучи допитаним в якості свідка, слідчим СВ Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області. ОСОБА_3 в ході допиту роз`яснено зміст ст. 384 КК України та попереджено про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання та зміст ст. 385 КК України про відмову свідка від давання показання, де в графі про ознайомлення останній поставив свій особистий підпис.

28 квітня 2021 року Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області, в ході судового розгляду справи № 191/3418/18 по обвинуваченню ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185, ч. 1, ч.2 ст. 190 КК України, ОСОБА_3 , будучи попередженим судом про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання, згідно ст. 384 КК України, та зміст ст. 385 КК України про відмову свідка від давання показання, будучи під присягою, умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер вчинюваних дій, передбачаючи їх суспільно- небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, під час допиту його в якості свідка в залі судового засідання, відмовився від надавання показань без поважних причин.

Умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 385 КК України, тобто відмова свідка від давання показань.

В судовому засіданні обвинуваченому роз`яснювалося право на захист, однак від допомоги захисника (адвоката) він відмовився, оскільки може захистити себе самостійно.

ОСОБА_3 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю та своїми показаннями підтвердив вказані обставини скоєного ним злочину. В судовому засіданні пояснив, що дійсно 28.04.2021 року, відмовився без поважних причин від дачі пояснень в судовому засіданні, за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185, ч. 1, ч.2 ст. 190 КК України. У скоєному щиро кається.

Враховуючи те, що учасники кримінального провадження не оспорюють всі обставини кримінального провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України, ухвалив проводити судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст.349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, визнавши недоцільним дослідження інших доказів.

Крім того, це повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Суд, оцінивши показання ОСОБА_3 , в сукупності з відомостями про предмет злочинів і про обстановку їх виявлення, прийшов до переконання в істинності встановлених вище обставин, визнаних обвинуваченим добровільно, значення змісту яких він правильно розуміє, що згідно зі ст. 18, ч. 2 ст. 95 КПК України виключає будь-які сумніви у свободі самовикриття.

Вина обвинуваченого в скоєнні ним злочину в судовому засіданні доказана повністю.

Дії ОСОБА_3 правильно кваліфіковані за ч.1 ст.385 КК України, як відмова свідка від давання показань.

Суд вважає, що таке доведення випливає із сукупності ознак та неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою та відповідає критерію доведеності вини «поза розумним сумнівом». Вина обвинуваченого у вчиненні ним кримінальних правопорушень в судовому засіданні доведена повністю. Він діяв з прямим умислом. Обвинувачений є суб`єктом цього злочину, оскільки є осудним та повнолітньою особою. Кваліфікуючими ознаками пред`явленого в обвинуваченні злочину є відмова свідка від давання показань.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 судом встановлено - щире каяття.

Обставинами, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 судом не встановлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.
Суд, вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_6 реалізовуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, вважає, що виправлення обвинуваченого в даному випадку не можливе без його ізоляції від суспільства. Підстави для застосування правил ст. ст. 69, 69-1, 75 КК України відсутні, оскільки обвинувачений вже відбуває покарання за попереднім вироком у вигляді позбавлення волі, є суспільно небезпечною особою, тому його виправлення вже не можливе без ізоляції від суспільства.
Враховуючи конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, а також з урахуванням того, що ОСОБА_6 був засуджений 18.12.2020 року Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 4 років 4 місяців позбавлення волі та злочин вчинив в період невідбутого ним покарання, тому суд вважає, за необхідне призначити покарання за сукупністю вироків на підставі ч.1 ст. 71, 72 КК України у виді арешту в межах санкції ч.1 ст.385 КК України, шляхом часткового складання покарання.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ :

Визнати ОСОБА_3 винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального проступку за ч.1 ст.385 КК України, та призначити йому покарання у вигляді арешту на строк 2 (два) місяця.

Відповідно до вимог ч. 1, ч. 4 ст. 71, ч. 1 ст. 72 КК України за сукупністю вироків ОСОБА_3 до покарання, призначеного за даним вироком, приєднати частково невідбуте покарання за вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18.12.2020 року та остаточно визначити ОСОБА_3 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 5 (п`ять) місяців.
Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з 07.10.2021 року.
Зарахувати ОСОБА_3 у строк призначеного покарання строк з 27.05.2020 року до 06 жовтня 2021 року з розрахунку день за день.
Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1