Суддя ОСОБА_1
Провадження № 1-кс/644/1450/21
У Х В А Л А
18 листопада 2021 року слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м.Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора Немишлянської окружної прокуратури м.Харкова ОСОБА_3 , розглянув клопотання про арешт майна,

у с т а н о в и в :
До Орджонікідзевського районного суду м. Харкова надійшло клопотання прокурора Немишлянської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 про арешт майна, яким користується ОСОБА_4 , а саме: мобільного телефону марки MI А2 імей НОМЕР_1 , НОМЕР_2 .
В обгрунтування клопотання прокурор зазначив, що в провадженні СВ ВП №1 ХРУП №2 ГУНП в Харківській області перебуває кримінальне провадження №0000092 від 01.04.2021 за ч.2 ст.307 КК України. Під час досудового розслідування кримінального провадження проведено ряд негласних слідчих (розшукових) дій, у тому числі зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж, контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки та аудіо-, відеоконтроль особи та встановлено, що 20.07.2021 о 14:00, ОСОБА_5 , подзвонив на мобільний термінал № НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_4 та попросив купити в неї психотропну речовину PVP на, що вона погодилась та сказала, щоб він їхав до неї до дому. Так знаходячись в під`їзді біля квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_4 незаконно збула ОСОБА_5 особливо небезпечну психотропну речовину PVP. Згідно висновку судової експертизи дослідження матеріалів речовин та виборів за експертною спеціальністю 8.6 дослідження наркотичних засобів психотропних речовин її аналогів та прекурсорів, маса особливо небезпечної психотропної речовини PVP в перерахунку становить 0,0345 грамів.
Прокурор вказав, що 09.11.2021 на підставі ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 27.10.2021 проведено обшук квартири за адресою: АДРЕСА_2 , в ході якого у ОСОБА_4 вилучено значну кількість порошкоподібної речовини білого кольору, яку направлено на експертне дослідження. Документів, підтверджуючих законність походження такого майна не знайдено, ОСОБА_4 не надано. Таким чином, з метою встановлення, за яких обставин ОСОБА_4 придбано вилучену під час обшуку речовину, слідчим у кримінальному провадженні 10.11.2021 витребувано від ОСОБА_4 мобільний телефон марки MI А2, імей НОМЕР_1 , НОМЕР_2 яким з її слів ОСОБА_4 користується тривалий час та стосовно якого заплановано проведення відповідної судової комп`ютерної експертизи.
Прокурор зазначив, що вилучене під час огляду майно у кримінальному провадженні визнано речовим доказом. Тобто, арешт майна необхідний з метою забезпечення збереження речових доказів. Тимчасове обмеження права власності є розумним та співрозмірним завданням кримінального провадження. Даний ризик підтверджується тим, що вилучене майно, що підлягає накладенню арешту, є речовим доказом у кримінальному провадженні, оскільки могло бути використане під час вчинення злочинів, тому особа, у якої воно вилучено, у разі не накладення арешту на майно, матиме можливість приховати чи відчужити вказане майно. Крім того, вказаний мобільний телефон може в собі зберігати інформацію про отримання каналів придбання наркотичних засобів, може мати доказове значення у кримінальному правопорушенні, з метою запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, а також для проведення експертиз.

На час звернення прокурора з клопотанням до суду, процесуальний статус ОСОБА_4 третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт.
Відповідно до п. 13 Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду затвердженою та введеною в дію 27.08.2010 спільним наказом Генеральної прокуратури України, Міністерством внутрішніх справ України, Державної податкової адміністрації України, Служби безпеки України, Верховного Суду України та Державної судової адміністрації України №51/401/649/471/23/125 речові докази зберігаються в спеціально обладнаній кімнаті зберігання речових доказів ВП № 1 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області.

Прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Відповідно до частини 1 статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч.1 ст.100 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майно можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставини, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом, є речовими доказами по справі.
Згідно з ч. 2 ст.172 КПК України, клопотання про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Відповідно ч.1, ч.2 ст.64-2 КПК України третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи, та третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна.
Враховуючи викладене та приймаючи до уваги, що вилучене під час огляду майно у кримінальному провадженні визнано речовим доказом, оскільки могло бути використане під час вчинення злочинів, тому особа, у якої воно вилучено, у разі ненакладення арешту на майно, матиме можливість приховати чи відчужити вказане майно, а оскільки вказаний мобільний телефон може в собі зберігати інформацію про отримання каналів придбання наркотичних засобів, що може мати доказове значення у кримінальному правопорушенні, з метою запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, а також для проведення експертиз, суд вважає небхідним задовольнити клопотання прокурора.

На підставі викладеного, керуючись ст.100, ст. ст.170-173 КПК України, суд,
п о с т а н о в и в :
Клопотання задовольнити.
Накласти арешт на на майно, яким користується ОСОБА_4 , а саме мобільний телефон марки MI А2 імей НОМЕР_1 , НОМЕР_2 .
Місцем зберігання вилученого майна у разі накладення на нього арешту визначити ВП № 1 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її отримання.

Слідчий суддя ОСОБА_1