УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2021 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисників підозрюваного ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернівці, українця, громадянина України, із вищою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , розлученого, маючого на утриманні малолітню дитину, працюючого лікарем-травматологом Хмельницької обласної лікарні, голови Хмельницької міської МСЕК, раніше не судимого,

у кримінальному провадженні №0000257,

ВСТАНОВИВ:

28.10.2021 року старший слідчий ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду з клопотанням, погодженим з прокурором відділу Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, посилаючись на те, що існують передбачені ст.177 КПК України ризики: переховування від органів досудового розслідування та/або суду; незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні; вчинення іншого кримінального правопорушення; знищення, схову або спотворення речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.
Слідчий та прокурор у судовому засіданні підтримали заявлене клопотання, просили його задовольнити.
Підозрюваний у судовому засіданні заперечив проти заявленого клопотання, зазначивши, що не вчиняв інкримінованого кримінального правопорушення.
Захисники підозрюваного у судовому засіданні заперечили проти заявленого клопотання з підстав необґрунтованості підозри та недоведеності заявлених ризиків. Вказали, що ОСОБА_8 не є суб`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання та матеріали кримінального провадження №0000257, приходжу до висновку, що клопотання слідчого підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Слідчим управлінням ГУНП в Хмельницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000257 від 23.06.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбачених ч. 3 ст. 368 КК України.
26.10.2021 року о 10 год. 10 хв. ОСОБА_8 затримано в порядку ст. 208 КПК України.
27.10.2020 року ОСОБА_8 письмово повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, а саме про те, що « ОСОБА_8 є головою медико-соціальної експертної комісії у місті Хмельницькому, тобто є службовою особою, яка здійснює організаційно-розпорядчі та адміністративно - господарські функції та здійснює свої повноваження на постійній основі.
ОСОБА_8 перебуваючи на посаді голови медико-соціальної експертної комісії у місті Хмельницькому, будучи службовою особою, здійснюючи функції представника влади, в силу службового становища зобов`язаний, професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; поважати і не порушувати права і свободи людини.
22.06.2021 ОСОБА_8 діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою особистого незаконного збагачення, всупереч інтересам служби, під час виконання своїх службових обов`язків, за попередньою змовою з ОСОБА_9 , який виступив пособником (посередником) вчинення злочину, вирішили висунути незаконну вимогу ОСОБА_10 у передачі їм неправомірної вимоги задля позитивного вирішення питання про встановлення останній ІІ групи інвалідності.
З метою реалізації свого злочинного наміру, 22.06.2021 року, ОСОБА_9 , близько 09:30 год. зустрівся з ОСОБА_10 та висунув останній вимогу у передачі йому та ОСОБА_8 неправомірної вигоди в розмірі 1000 доларів США за позитивне вирішення питання про встановлення їй ІІ групи інвалідності, також повідомивши при цьому, що у разі ненадання їм вказаної неправомірної вигоди, групу інвалідності останній не буде встановлено.
Усвідомлюючи, що у разі не надання ОСОБА_8 та ОСОБА_9 неправомірної вигоди, ОСОБА_10 не зможе отримати відповідної групи інвалідності, остання вимушено погодилася на їх протиправні вимоги. Після цього, ОСОБА_9 повідомив ОСОБА_11 про те, які документи останній необхідно буде підготувати та очікувати від нього повідомлення про дату та час передачі неправомірної вигоди.
Надалі, з метою доведення свого злочинного наміру до кінця, спрямованого на незаконне отримання неправомірної вигоди для себе, за вплив на прийняття рішення особами, уповноваженими на виконання функцій держави, ОСОБА_8 повідомив ОСОБА_9 про необхідність зустрічі з ОСОБА_10 для отримання від останньої неправомірної вигоди.
З метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_9 , 12.10.2021, в телефонній розмові з ОСОБА_10 , повідомив останній що документи по встановленню їй ІІ групи інвалідності терміном на 2 роки готові, та наголосив про необхідність передачі за це неправомірної вигоди в розмірі 1100 доларів США йому та ОСОБА_8 , на що остання вимушено погодилася та домовилися про подальшу зустріч для передачі неправомірної вигоди.
25.10.2021, ОСОБА_9 , в телефонній розмові з ОСОБА_10 , повідомив останній про необхідність зустрічі 26.10.2021 о 09:00 год., для передачі йому та Зав`яльцю обумовленої раніше суми неправомірної вигоди, на що остання погодилася.
26.10.2021, близько 09.55 год. на території Хмельницької обласної лікарні, що по вул. Пілотській, 1 в м. Хмельницькому, біля адміністративної будівлі поліклініки ОСОБА_9 одержав від громадянки ОСОБА_10 обумовлену попередньо суму неправомірної вигоди у розмірі 1100 доларів США за позитивне прийняття рішення щодо встановлення ОСОБА_10 ІІ групи інвалідності. Після цього, ОСОБА_9 зайшов в кабінет № 4 поліклініки Хмельницької обласної лікарні до ОСОБА_8 , де передав останньому частину неправомірної вигоди, отриманої від ОСОБА_10 в сумі 700 доларів США.».
Частиною 2 ст. 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується: протоколом прийняття від ОСОБА_10 заяви про кримінальне правопорушення від 23.06.2021; протоколами допиту свідків ОСОБА_10 від 24.06.2021 та від 26.10.2021; протоколом огляду місця події від 26.10.2021; протоколом огляду, ідентифікації, помітки та вручення від 26.10.2021; протоколом огляду від 26.10.2021; посадовою інструкцією голови міської МСЕК Хмельницького обласного центру медико-соціальної експертизи, затвердженої головним лікарем, головним експертом обласного центру 02.06.2016; матеріалами НСРД; іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.
Слідчий суддя критично сприймає доводи захисників підозрюваного щодо необґрунтованості підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України з огляду на те, що на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду провадження по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи не винною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.
При цьому, належну оцінку таким доказам має дати суд при можливому судовому розгляді кримінального провадження, а отже у своїх запереченнях захисник підозрюваний ставить більш високі вимоги до оцінки доказів на цій стадії досудового розслідування, ніж передбачено законом.
Матеріали клопотання та матеріали кримінального провадження №0000257, які були надані слідчому судді свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що ОСОБА_8 може бути причетний до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.
Щодо посилання захисників підозрюваного на те, що ОСОБА_8 не є службовою особою, а отже у його діях відсутній склад кримінального правопорушення, слід зазначити наступне.
Відповідно до примітки 1 ст.364 КК України службовими особами є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також обіймають постійно чи тимчасово в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на державних чи комунальних підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною особою підприємства, установи, організації, судом або законом.
Відповідно до посадової інструкції голови міської МСЕК Хмельницького обласного центру медико-соціальної експертизи, затвердженої головним лікарем, головним експертом обласного центру 02.06.2016, метою діяльності голови міської МСЕК обласного центру МСЕ є організація та керування роботою МСЕК, забезпечення якісного проведення медико-соціальної експертизи і реабілітації інвалідів, планування роботи МСЕК з медико-експертного обслуговування населення, з профілактики інвалідності та реабілітації інвалідів у зоні обслуговування МСЕК, участь у проведенні медико-соціальної експертизи як фахівця у відповідності до своєї клінічної спеціальності. У завдання голови міської МСЕК входить організація проведення медико-соціальної експертизи, контроль поряду видачі та збереження довідок МСЕК, забезпечення правильного оформлення медичних експертних справ тощо (пп.2.1, 2.19, 2.20 Інструкції).
Голові МСЕК підпорядкований персонал МСЕК (п. 7.1 Інструкції). Голова міської МСЕК несе персональну відповідальність за всю діяльність комісії, якість ведення усієї необхідної документації достовірність медико-експертних рішень та показників діяльності МСЕК (4.1 Інструкції).
Таким чином, слід дійти висновку, що голова міської МСЕК ОСОБА_8 виконує організаційно-розпорядчі, а отже є службовою особою.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.
Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також наявність ризиків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до вимог ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий або прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення та наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, але не доведе недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі (ч. 2 ст. 181 КПК України).
Санкція ч.3 ст.368 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, тобто даний злочин є тяжким.
З матеріалів клопотання та досліджених матеріалів кримінального провадження убачається, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення.
Разом з тим, вказаний у клопотанні слідчого ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, не знайшов свого підтвердження у судовому засіданні, оскільки ні слідчим, ні прокурором не наведено обставин, які б дали беззаперечні підстави суду вважати, що ОСОБА_8 має намір ухилятися від слідства, а лише тяжкість можливого покарання при можливому визнанні підозрюваного винним не може свідчити про існування вказаного ризику відповідно до вимог закону.
Підозрюваний раніше не судимий, має постійне місце проживання, утримує малолітнього сина, підтримує зв`язки із сестрою та матір`ю, користується авторитетом та повагою серед колег та пацієнтів.
У своїй практиці ЄСПЛ наголошує, що посилання на тяжкість обвинувачення як на головний чинник при оцінці імовірності того, що особа переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребу позбавлення волі не можна оцінювати, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.
У справі «Мамедова проти Росії» (Mamedova v Russia) 7064/05 від 01 червня 2006 року щодо недостатності посилання на тяжкість злочину та ймовірне покарання Європейський Суд зазначив, що суди, перевіряючи законність та обґрунтованість продовження тримання заявниці під вартою, незмінно посилались на тяжкість обвинувачень як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини. Однак Суд неодноразово відзначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.
А тому, на думку слідчого судді, ризик переховування від органів від органів досудового розслідування стороною обвинувачення не доведений.
Разом з тим, на сьогодні органом досудового розслідування вживаються заходи для встановлення свідків кримінального правопорушення та планується їх допит. Також, станом на момент розгляду клопотання не відшукані усі речові докази.
А тому існують ризики знищення, схову або спотворення будь-якої з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні.
Не знайшов свого підтвердження у судовому засіданні ризик вчинення інших кримінальних правопорушень, оскільки підозрюваний раніше не судимий та клопотання не містить жодних обґрунтувань підстав вважати, що підозрюваний має намір вчиняти інші злочини, з посиланням на відповідні докази та реальність таких обставин.
За таких обставин по справі, приходжу до висновку про наявність визначених ст. 177 КПК України ризиків: переховування від органів досудового розслідування та суду; незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.
Аналізуючи особу підозрюваного слідчий суддя враховує, що ОСОБА_8 працевлаштований, має постійне місце проживання, розлучений, утримує малолітнього сина, раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем роботи, підтримує сталі соціальні зв`язки із сестрою та матір`ю.
Частиною 1 ст. 183 КПК України встановлено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Враховуючи наведені ризики, усі, визначенні ст. 178 КПК України, обставини в їх сукупності, приходжу до висновку, що підстав для застосування найсуворішого запобіжного заходу немає. Відносно ОСОБА_8 , враховуючи його майновий та сімейний стан, дані про особу підозрюваного, його репутацію та ризики, передбачені статтею 177 цього Кодексу слід обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з забороною залишати житло цілодобово, адже саме такий запобіжний захід зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку.
Виконання вказаного запобіжного заходу контролюється правоохоронним органом, що убезпечує можливість виходу з місця проживання та контакти із свідками.
Водночас, на підозрюваного необхідно покласти відповідні обов`язки, передбачені частиною 5 статті 194 КПК України.
При цьому слідчий суддя враховує міцність соціальних зв`язків підозрюваного та наявність у нього постійного місця проживання, а також те, що останній раніше до кримінальної відповідальності не притягувався. Однак вищезгадані обставини, які встановлені в ході судового розгляду, не є такими, які б давали можливість обрати більш м`який запобіжний захід.
Слідчий суддя не бере до уваги твердження прокурора у судовому засіданні про те, що більш м`який запобіжний захід не може бути застосований до підозрюваного у зв`язку із резонансом кримінального правопорушення, у якому ОСОБА_8 підозрюється, оскільки вказана обставина не є такою, яка відповідно до вимог ст. 178 КПК України, враховується при обранні запобіжного заходу
Прокурором не надано слідчому судді достатніх об`єктивних даних, які б вказували, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього не забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та не зможе запобігти доведеним під час судового розгляду ризикам.
Строк домашнього арешту слід визначити в межах строку досудового розслідування до 25.12.2021.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196 КПК України,
ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком до 25 грудня 2021 року включно, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, який полягає в забороні залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 цілодобово з покладенням на нього зобов`язання прибувати до слідчого, прокурора, суду, слідчого судді за кожною вимогою.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_8 наступні обов`язки:

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора у вказаному кримінальному провадженні або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора у вказаному кримінальному чи суд про зміну свого місця проживання та/або роботи;

- утриматись від спілкування із свідками у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд за межі України та в`їзд в Україну.

Ухвала діє до 25 грудня 2021 року включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Підозрюваного ОСОБА_8 негайно доставити до місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 і звільнити його там з-під варти.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 29.10.2021 року.

Слідчий суддя Хмельницького

міськрайонного суду ОСОБА_1