КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-кп/824/3815/2021 Категорія КК: ч.1 ст.115, ч.2 ст.15, п.1 ч.2 ст.115 КК України
Головуючий в суді 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Головуючий в апеляційній інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

Головуючого, судді-доповідача: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві в режимі відеоконференції з ДУ «Київський слідчий ізолятор» апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Деснянського районного суду м.Києва від 12 серпня 2021 року у кримінальному провадженні № 0003435 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 обвинуваченого за ч.1 ст.115, ч.2 ст.15, п.1 ч.2 ст.115 КК України,-

за участю обвинуваченого: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 12 серпня 2021 року задоволено клопотання прокурора, та продовженострок тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 на 60 днів, тобто до 10.10.2021р.

Рішення суду обґрунтоване тим, що обвинувачений ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, раніше судимий, не має стабільного джерела доходу та зважаючи на міру покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим, існують ризики, що він може скритися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на потерпілих, свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а тому суд дійшов висновку, що саме запобіжний захід у виді тримання під вартою забезпечить належну процесуальну поведінку ОСОБА_6 , виконання ним процесуальних обов`язків.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою та обрати обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 з застосуванням електронного засобу контролю, з покладенням на ОСОБА_6 обов`язків відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, звільнити ОСОБА_6 з-під варти в залі суду негайно.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги, адвокат ОСОБА_7 зазначає, що судом першої інстанції взагалі не враховано при продовженні запобіжного заходу обставини, які свідчать про зменшення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та вказує на те, що вже більше одного року та двох місяців обвинувачений ОСОБА_6 перебуває під вартою, всі докази стороною обвинувачення вже були зібрані протягом досудового розслідування, а незабезпечення прокурором явки свідків не може негативно відбиватися на положенні обвинуваченого, тобто фактично виключно прокурор через незабезпечення без поважних причин явки свідків - створює ситуацію, коли ризики впливу на свідків продовжується вже більше півроку судового розгляду справи, а тому вважає що прокурор фактично штучно продовжує існування ризику впливу на свідків зі сторони обвинуваченого.

В апеляційній скарзі, апелянт зазначає, що в суді першої інстанції було допитано ключових осіб, які мала сторона обвинувачення - потерпілого ОСОБА_8 та свідка ОСОБА_9 , а отже адвокат вважає, що ризик ухилення обвинуваченого від суду після допиту потерпілого та вказаного свідка - ключових осіб сторони обвинувачення на підтвердження винуватості ОСОБА_6 - істотно зменшився, бо після наданих показань потерпілим та свідком, які не бачили, що саме ОСОБА_6 завдавав ножові поранення, тому об`єктивно має бути зрозумілим, що ОСОБА_6 немає необхідності ніякої переховуватися від суду, враховуючи надані потерпілим та свідком показання на користь ОСОБА_6 . Тобто це підтверджує раніше висловлену позицію ОСОБА_6 щодо доведення ним своєї невинуватості та бажання навпаки справедливого та неупередженого судочинства.

Крім того, захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 посилається на те, що судом І інстанції не зазначено ґрунтованих доводів щодо відхилення доводів захисту з приводу того, що цілодобовий домашній арешт з застосуванням електронного засобу контролю, а саме електронним браслетом, повністю надав би можливість працівникам поліції контролювати місцезнаходження ОСОБА_6 , що зводить під нуль всі зменшені ризики, передбачені ст. 177 КПК України, в тому числі ухилення від суду, бо протягом доби обвинувачений може бути поміщений знову в СІЗО у разі порушення процесуальних обов`язків, встановлених при цілодобовому домашньому арешті.

Безпідставними, на думку захисника, є і висновки суду про наявність ризику ухилитися від суду, враховуючи показання вказаних раніше осіб. Цей ризик не може бути пов`язаний лише з тяжкістю кримінального правопорушення і оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (рішення ЄСПЛ у справі Панченко проти Росії). Так, ОСОБА_6 має постійне місце проживання, проживає з цивільною дружиною та її дітьми, тобто має міцні соціальні зв`язки і ніколи відносно них не чинив насильства. Обвинувачений неофіційно працює, має періодичні заробітки, у нього відсутній закордонний паспорт та фінансові можливості, щоб ухилитися від суду. В рішенні у справі Макаренко проти України, в якій ЄСПЛ констатував порушення ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, вказано, що незалежно від тривалості періоду тримання під вартою застосування цього заходу має бути ретельно обґрунтованим, а під час вирішення питання про продовження застосування такого заходу суди повинні розглядати альтернативні міри забезпечення явки особи до суду. Існує презумпція на користь звільнення особи, а презумпція невинуватості є також застосовною у вирішенні питання про звільнення особи з-під варти.

З огляду на те, що тримання під вартою є найсуворішим і винятковим запобіжним заходом, то цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронного засобу контролю, який за практикою ЄСПЛ також прирівнюється до тримання під вартою, здатний забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_6 і нівелює ризики, передбачені ст.177 КПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника- адвоката ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши надані суду апеляційної інстанції матеріали контрольного провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга адвоката ОСОБА_7 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

У відповідності зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

За приписами ст.131 КПК України запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Абзацом другим цієї ж частини ст. 331 КПК України на суд покладено такий самий обов`язок, а саме повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, у разі якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Судом першої інстанції при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_10 по обвинуваченню за ч.1 ст.115, ч.2 ст.15, п.1 ч.2 ст.115 КК України у кримінальному провадженні № 0003435 були дотримані зазначені вимоги кримінального процесуального закону, повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження такого запобіжного заходу з зазначенням в ухвалі відповідних мотивів.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинуваченому ОСОБА_6 інкриміновано вчинення злочинів, передбачених ч.1 ст.115, ч.2 ст.15, п.1 ч.2 ст.115 КК України, які згідно з положеннями ст. 12 КК України, відноситься до особливо тяжких злочинів, покарання за вчинення яких передбачає від 10 до 15 років позбавлення волі або довічного позбавлення волі та суд першої інстанції обґрунтовано зазначив ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що зважаючи на міру покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, існують ризики, що він може скритися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на потерпілих, свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що на думку суду може негативно вплинути на розгляд даного кримінального провадження.

Зазначені ризики продовжують існувати та є реальними, оскільки на даний час не допитані свідки сторони обвинувачення, яких обвинувачений знає та якому відоме їх місце проживання, що дає підставу зробити висновок про високий ступінь ризику незаконного впливу на свідків. Крім того, усвідомлення обвинуваченим тяжкість покарання, яке може йому загрожувати, свідчить про те, що останній з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватися від суду, що унеможливить розгляд провадження, встановлення реальних обставин справи та виконання правових приписів ст.2 КПК України.

Доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 про зміну обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт не містить жодних обґрунтованих підстав та не спростовують наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Посилання в апеляційній скарзі адвоката ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 на цілодобовий домашній арешт у зв`язку з тим, що у ОСОБА_6 відсутня можливість вчинити дії, передбачені ст. 177 КПК України, оскільки: слідством зібрано всі докази, які мають істотне значення, ОСОБА_6 має постійне місце проживання, проживає з цивільною дружиною та її дітьми, тобто має міцні соціальні зв`язки, неофіційно працює, має періодичні заробітки, у нього відсутній закордонний паспорт та фінансові можливості, щоб ухилитися від суду є непереконливими,зважаючи на характер висунутого ОСОБА_6 обвинувачення та тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, які переконливо доводять існування вказаних ризиків, тому, на переконання колегії суддів, достатньо вмотивованим є висновок суду щодо необхідності тримання ОСОБА_6 під вартою, щоб завадити цьому.

Суд апеляційної інстанції враховує і позицію потерпілої ОСОБА_11 , яка в суді першої інстанції підтримали клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 .
Посилання адвоката ОСОБА_7 в апеляційній скарзі на те що стороною обвинувачення не надано достатніх і належних доказів тих обставин, на які вона посилалася у клопотанні, як на підставу продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 є необґрунтованою та спростовується матеріалами кримінального провадження, а саме ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 12 серпня 2021 року,в якій зазначаються детально всі наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України.

Застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів не запобігатимуть зазначеним ризикам і не забезпечать дієвість кримінального провадження.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 р., рішення «Летельє проти Франції» від 26.06.1991р.).

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду про необхідність продовження строку тримання обвинуваченому ОСОБА_6 під вартою є законним, обґрунтованим і вмотивованим, постановлене згідно норм кримінального процесуального закону з дотриманням вимог, передбачених КПК України, та ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, натомість, доводи та твердження адвоката ОСОБА_7 про які йдеться в поданій апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційної інстанції вважає безпідставними, у зв`язку з чим приходить до висновку про залишення поданої апеляційної скарги без задоволення, а ухвали Деснянського районного суду м.Києва від 12 серпня 2021 року - без змін.

Керуючись ст.131, 177,331,404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а ухвалу Деснянського районного суду м.Києва від 12 серпня 2021 року у кримінальному провадженні № 0003435 щодо ОСОБА_6 обвинуваченого за ч.1 ст.115, ч.2 ст.15, п.1 ч.2 ст.115 КК України,якою строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено на 60 днів до 10 жовтня 2021 року - залишити без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

_________________ _______________ _______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4