Номер провадження: 11-сс/813/135/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 лютого 2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги прокурора Малиновської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 18 грудня 2021 року про застосування запобіжного заходу у відношенні ОСОБА_8 в рамках кримінального провадження № 0000100, внесеного до ЄРДР 19.11.2021 року,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення.
Оскаржуваною ухвалою слідчого судді від 18 грудня 2021 року було відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ ВП № 3 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області, яке погодженого з прокурором Малиновської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_8 підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 186 КК України, в рамках кримінального провадження № 0000100, внесеного до ЄРДР 19.11.2021 року.

Застосовано до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, строком до 14.02.2022 року.

Рішення слідчого судді мотивоване тим, що на даному етапі кримінального провадження наданих доказів достатньо для розумної підозри у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, який є нетяжким, та яких можливо не достатньо для обвинувачення. Доказів для обґрунтованості підозри щодо вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, на думку слідчого судді, фактично не існує. Про те, обставини правопорушення свідчать про певну суспільну небезпеку, про факт порушення прав іншої особи, які підлягають перевірці під час досудового розслідування, та для встановлення певних гарантій добропорядної поведінки слідчий суддя застосував до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашній арешт, який може запобігти ризикам, передбаченим в ст. 177 КПК України.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Прокурор Малиновської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 не погодився із оскаржуваною ухвалою, подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що рішення слідчого судді є незаконним та необґрунтованим, з наступних підстав:

- підозра ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 186 КК України, є обґрунтованою, яка підтверджується доказами, зокрема: протоколом обшуку автомобіля від 15 грудня 2021 року та вилученими в ході обшуку речовими доказами; протокол затримання ОСОБА_8 ; допитом потерпілого та свідка, а також протоколами впізнання за фотознімками з вказаними особами;

- під час досудового розслідування встановленні ризики, передбачені п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які обґрунтовуються наступним: ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні нетяжкого та тяжкого злочину та не має на утриманні дітей та інших осіб; підозрюваний обізнаний про те, хто є свідками та потерпілим, та матиме можливість незаконно впливати на вказаних осіб; може вчинити тотожні злочини за аналогічних підстав.

Посилаючись на викладені обставини, прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без застосування альтернативного запобіжного заходу.

Захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , подав апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що ухвала підлягає скасуванню, оскільки слідчий суддя при оцінці ряду обставин в сукупності, за відсутності ризиків, заявлених стороною обвинувачення, обрав досить жорсткий вид контролю держави за підозрюваним у вигляді цілодобового домашнього арешту, що не знаходить свого обґрунтування у мотивувальній частині ухвали слідчого судді.

Крім того, звертає увагу суду на те, що затримання ОСОБА_8 в порядку ст. 208 КПК України було незаконне, оскільки останнього було затримано як особу, підозрювану у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, о 17 годині 15 грудня 2021 року; 16 грудня 2021 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 186 КК України, відомості про які внесено в ЄРДР після фактичного затримання. При цьому, на вимогу ОСОБА_8 щодо виклику захисника йому було відмовлено та розпочато обшук автомобіля.

На підставі викладеного, захисник в апеляційній скарзі просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час доби.

Позиції учасників апеляційного розгляду.
У судовому засіданні апеляційного суду прокурор підтримав вимоги своєї апеляційної скарги, просив її задовольнити та заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника.

Захисник та підозрюваний заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, та просили задовольнити апеляційну скаргу сторони захисту.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши головуючого суддю, пояснення учасників процесу, перевіривши доводи апеляційної скарги та надані до клопотання слідчого матеріали, апеляційний суд дійшов до наступного висновку.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. А тому оскаржувана ухвала переглядається в межах апеляційних скарг прокурора та захисника.

Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Під час апеляційного перегляду встановлено, що в провадженні СВ відділу поліції № 3 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області перебувають матеріали досудового розслідування, які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000100 від 19.11.2021 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 186, ч. 2, ст. 189 КК України (а.с. 5-8 т. 1).

Згідно даних, наявних у матеріалах, доданих до клопотання слідчого, встановлено, що ОСОБА_9 спільно з ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_11 15.12.2021 року, приблизно о 16 годині 20 хвилин, перебуваючи за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Філатова, 2-А, маючи на меті намір вчинити відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб, для подолання опору потерпілого ОСОБА_12 , всупереч волі потерпілого та використовуючи свою значну перевагу, примусили його сісти з ними у салон автомобіля марки «Фольцваген» моделі «Таурег», чорного кольору, д.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_8 , незаконно позбавивши волі потерпілого ОСОБА_12 та обмеживши його свободу пересування.

Крім цього, 15.12.2021 року у невстановлений час та місці ОСОБА_9 , перебуваючи разом з ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , вступили в злочинну змову та, діючи у групі, з метою відкритого викрадення чужого майна, обрали об`єктом свого злочинного посягання майно, яке належить потерпілому ОСОБА_12 .

Реалізуючи злочинний намір, ОСОБА_9 спільно з ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_11 15.12.2021 року о 16 годині 20 хвилин, достовірно знаючи місце перебування потерпілого, прибули до останнього на автомобілі марки «Фольцваген» моделі «Таурег» чорного кольору, д.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_8 за адресою АДРЕСА_1 , де діючи у групі, з корисливих мотивів, переслідуючи прямий умисел, направлений на незаконне збагачення шляхом відкритого викрадення чужого майна із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, зайшли до першої парадної будинку за вказаною адресою, де силоміць витягли потерпілого з будинку та посадили до свого автомобіля, на якому поїхали по вул. Варненській в м. Одесі.

Після цього, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , достовірно знаючи, що потерпілий вже не зможе подолати опір та, використовуючи значну перевагу, відкрито заволоділи грошовими коштами у розмірі 5000 гривень та 100 доларів США. Одразу після вказаних дій вказані особи були затримані співробітниками СБУ.

16 грудня 2021 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру за ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 186 КК України (а.с. 79-82 т. 1).

17 грудня 2021 року слідчий звернувся до слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси із клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 (а.с. 83 т. 1).

Слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відповідності до вимог ст. ст. 193, 194 КПК України, дійшов висновку про необхідність відмовити у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрання щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту (а.с. 109-111 т.1).

В силу ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 цієї статті.

Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити, як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На думку апеляційного суду, при обранні запобіжного заходу ОСОБА_8 , ці вимоги закону були дотримані не в повному обсязі, внаслідок чого слідчий суддя прийшов до помилкового висновку про відмову в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке підлягає скасуванню з постановленням судом апеляційної інстанції свого рішення про задоволення клопотання слідчого.

Поняття обґрунтованої підозри та чіткі критерії її оцінки у національному законодавстві не визначені. Однак воно висвітлене у практиці Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), що підлягає застосуванню українськими судами.

Термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011).

Від фактів, які є причиною виникнення підозри не вимагається такого ж рівня переконливості, як від тих, що є необхідними для висунення обвинувачення чи обґрунтування обвинувального вироку. Крім того, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів (рішення ЄСПЛ у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994; «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).

Враховуючи, що слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є ймовірною та достатньою для виправдання подальшого розслідування з ціллю висунення обвинувачення або спростування підозри, колегія суддів вважає, що на даному етапі досудового розслідування обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, підтверджується долученими до клопотання матеріалами провадження, зокрема: протоколом допиту потерпілого ОСОБА_12 від 25.11.2021 року про вчинення стосовно нього вимагання з погрозою застосування насильства (а.с. 26-27 т. 1); протокол додаткового допиту потерпілого від 15.12.2021 року про вчинення стосовно грабежу та незаконного позбавлення волі за вищеописаних обставин (а.с. 38-40 т. 1); протокол допиту свідка ОСОБА_13 від 15.12.2021 року, яка підтвердила обставини вчинення злочину відносно потерпілого ОСОБА_12 (а.с. 41-44 т. 1); протоколом обшуку автомобіля від 15.12.2021 року (а.с. 45-50 т. 1); протокол пред`явлення для впізнання за фотознімками від 15.12.2021 року за участі свідка ОСОБА_13 , яка була безпосереднім очевидцем та бачила осіб, які вчинили протиправні дії щодо потерпілого ОСОБА_12 (а.с. 87-89 т. 1).

На переконання апеляційного суду, вказані докази є достатніми для відповідних висновків по суті клопотання слідчого, тому апеляційний суд наголошує, що на даній стадії провадження, лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність вказаних вище ризиків для обрання відповідного запобіжного заходу підозрюваному.

На думка апеляційного суду, зазначені у клопотанні обставини підозри, підтверджуються достатніми, на даному етапі розслідування доказами, і у висновках, які зробив орган досудового розслідування, чогось необґрунтованого чи довільного не встановлено. Встановлені факти та інформація можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_8 , про підозру якого йдеться, міг вчинити кримінальні правопорушення, у вчиненні яких йому було повідомлено про підозру в рамках кримінального провадження № 0000100, внесеного до ЄРДР 19.11.2021 року. Зокрема, вище встановлені обставини можуть свідчити про причетність ОСОБА_8 до кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 186 КК України.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Колегія суддів вважає, що в даному кримінальному провадженні існують доведені прокурором ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, того, що підозрюваний ОСОБА_8 може переховуватись від органів досудового розслідування чи суду; незаконно впливати на свідків та потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, які обумовлені наступним:

- останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 186 КК України, та, розуміючи тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, у разі визнання його винуватим, ОСОБА_8 , перебуваючи на волі, буде мати можливість переховуватись від органів слідства та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

- поведінка підозрювана під час кримінальних правопорушень, в яких обґрунтовано підозрюється ОСОБА_8 , супроводжувалась застосовуванням психологічного тиску та фізичної сили до потерпілого, що свідчить про існування обґрунтованого ризику здійснення певного впливу на потерпілих та свідків з боку підозрюваного.

Твердження захисника, що слідчим не обґрунтовані ризики і не доведено їх наявність, є також необґрунтованим і таким, що не відповідають фактичним обставинам провадження.

Апеляційний суд приймає до уваги доводи сторони захисту про міцні соціальні зв`язки підозрюваного, однак в світлі інкримінованих обставин справи зазначене не є настільки переконливими обставинами, що могли б знизити встановлені ризики до маловірогідних чи до їх виключення.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію, невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

У зв`язку з наведеним, колегія судів дійшла висновку, що обрання підозрюваному ОСОБА_8 менш суворого запобіжного заходу ніж тримання під вартою не забезпечить його належної процесуальної поведінки на час слідства та суду, та не буде ефективними для досягнення завдань, передбачених ст. 2 КПК України, а перебування останнього на волі буде суперечити інтересам суспільства, що і є беззаперечною підставою для обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тому обрання підозрюваному найбільш суворого запобіжного заходу в виді тримання під вартою, колегія суддів вважає виправданим.

Відповідно до приписів ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Доводи апеляційної скарги захисника щодо незаконного затримання ОСОБА_8 , апеляційний суд вважає неспроможними з огляду на те, що останній був затриманий безпосередньо під час вчинення злочину, а тому відповідно до вимог ст. 208 КПК України, та протокол затримання підписано без будь-яких зауважень особисто затриманим так і захисником ОСОБА_7 .

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Пункт 2 ч. 1 ст. 409 КПК України передбачає, що підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

В свою чергу, п. 2 ч. 1 ст. 411 КПК України встановлює, що судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга захисника підлягає залишенню без задоволення; апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді - скасуванню, з постановленням нової ухвали, якою клопотання слідчого підлягає задоволенню та до підозрюваного ОСОБА_8 , необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» без визначення розміру застави, в межах строку досудового розслідування.

В зв`язку із застосуванням до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою він підлягає затриманню в залі апеляційного суду та доставки до ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Керуючись статями 176, 177, 178,182, 183, 194, 196,197 370-372, 376, 404, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу прокурора Малиновської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 18 грудня 2021 року про застосування запобіжного заходу у відношенні ОСОБА_8 в рамках кримінального провадження № 0000100, внесеного до ЄРДР 19.11.2021 року, - скасувати.

Постановити нову, якою клопотання слідчого СВ ВП № 3 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області, яке погодженого з прокурором Малиновської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 186 КК України, в рамках кримінального провадження № 0000100, внесеного до ЄРДР 19.11.2021 року, задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» без визначення розміру застави терміном до 14 лютого 2022 року, в межах строку досудового розслідування.

Строк дії ухвали становить до 14 лютого 2022 року.

Підозрюваного ОСОБА_8 затримати в залі апеляційного суду та доставити до ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3