печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2021 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві кримінальне провадження за скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 , на рішення прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_5 від 05.08.2021 року, про відмову в задоволенні клопотання в рамках здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000083,-

В С Т А Н О В И В :

19.08.2021 до Печерського районного суду м. Києва надійшла скарга підозрюваного ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 , яка передана слідчому судді ОСОБА_1 20.08.2021, на рішення прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_5 від 05.08.2021 року, про відмову в задоволенні клопотання в рамках здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000083.
В обґрунтування доводів скарги посилається на те, що рішенням прокурора від 05.08.2021 адвокату відмовлено у задоволенні клопотання про ознайомлення з матеріалами досудового розслідування у кримінальному провадженні № №0000083. Проте, з вказаним рішення адвокат не погоджується, вважає його незаконним та таким, що підлягає скасуванню, як наслідок його незаконності та необґрунтованості.
До суду з`явився адвокат ОСОБА_4 та подав заяву про розгляд скарги без технічної фіксації технічними засобами.

У судове засідання представник сторони обвинувачення не з`явився, про дату, час та місце проведення розгляду повідомлений належним чином, заяви, клопотання або письмові заперечення не були подані суду.

Згідно норми ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду скарги слідчим суддею не здійснювалась.

Частиною 3 статті 306 КПК України передбачено, що відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті скарги у відсутність не з`явившихся осіб, на підставі наданих доказів.

Вивчивши скаргу, дослідивши матеріали провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.
Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Частиною 2 ст. 22 КПК України встановлено, що сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст.221 КПК України, слідчий, прокурор зобов`язаний за клопотанням сторони захисту, потерпілого, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, надати їм всі матеріали досудового розслідування для ознайомлення, за виключенням матеріалів про застосування заходів безпеки щодо осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві, а також тих матеріалів, ознайомлення з якими на цій стадії кримінального провадження може зашкодити досудовому розслідуванню.
Як вбачається із скарги та долучених до неї матеріалів, адвокат оскаржує рішення прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_5 від 05.08.2021 року, про відмову в задоволенні клопотання в рамках здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000083.

Досудове розслідування указаного кримінального провадження здійснюється слідчими Слідчого управління ГУНП в м. Києві.
Оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування регулюється § 1 Глави 26 КПК України.
Скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду за місцем розташування органу досудового розслідування (ч. 1 ст. 306 КПК України).
Частиною 2 ст. 132 КПК України встановлено, що слідчим суддею, повноважним розглядати питання, віднесені до його компетенції на стадії досудового розслідування, є слідчий суддя місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.
Судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування здійснюється слідчим суддею суду першої інстанції, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, що узгоджується з нормами кримінального процесуального закону.
Зі скаргою на бездіяльність заявник звернувся до Печерського районного суду м. Києва, проте місцезнаходження органу досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000083 - Головного управління Національної поліції в м. Києві, за адміністративним поділом міста Києва відноситься до Шевченківського району та відповідно до юрисдикції Шевченківського районного суду м. Києва.
У відповідності до вимог ч. 2 ст. 304 КПК України, скарга повертається особі, якщо вона не підлягає розгляду в цьому суді.
Наряду з вказаним, слід відмітити, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.
Отже, враховуючи, що Головне управління Національної поліції в м. Києві знаходиться за межами юрисдикції суду, до якого подано дану скаргу, скарга не підлягає розгляду у цьому суді, і відповідно належить повернути для подачі до належного суду.
Керуючись ч. 2 ст. 132, 220, ч. 2, 6 ст. 304, 306, 395 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

Скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 , на рішення прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_5 від 05.08.2021 року, про відмову в задоволенні клопотання в рамках здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000083 повернути особі, яка подала скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1