ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 334/7753/21 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/18/22 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 170 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2022 року м . Запоріжжя
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

власника майна ОСОБА_7 ,

представника власника майна ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою представника власника майна ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13 жовтня 2021 року, якою задоволено клопотання слідчого про арешт майна у кримінальному провадженні №001621, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 6 жовтня 2021 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий ВР ЗСТ СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 , за погодженням з прокурором Дніпровської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на автомобіль «TOYOTA RAV4», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Під час досудового розслідування встановлено, що 6 жовтня 2021 року приблизно о 8 год. 5 хв., водій ОСОБА_7 керуючи автомобілем «TOYOTA RAV4», реєстраційний номер НОМЕР_1 здійснював рух по проїжджій частині вул. Перемоги зі сторони бул. Шевченка в напрямку вул. Сергія Тюленіна в м. Запоріжжі. В цей час, у зустрічному водію ОСОБА_7 напрямку, по вищевказаній вулиці, здійснював рух мотоцикл «Kawasaki», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_10 . Під час руху, на регульованому світлофором перехресті вул. Перемоги та вул. 12 Квітня, водій ОСОБА_7 не переконався в безпеці та не надавши перевагу в русі зустрічному транспорту, змінив напрямок свого руху, та почав виконувати маневр лівого повороту в напрямку Прибережної автомагістралі, внаслідок чого виїхав на зустрічну смугу, де допустив зіткнення з мотоциклом «Kawasaki», реєстраційний номер НОМЕР_2 . В результаті даної дорожньо - транспортної пригоди водій мотоциклу «Kawasaki», ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження, з якими був доставлений до КНП «МЛЕтШМД» ЗМР.

В ході огляду місця пригоди було вилучено автомобіль «TOYOTA RAV4», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який доставлений на територію майданчика тимчасового тримання Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області, що розташований за адресою: м. Запоріжжя, пров. Кузнєчний, 11.

В обґрунтування свого клопотання слідчий зазначив, що на стадії досудового розслідування виникла необхідність в арешті автомобіля «TOYOTA RAV4», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 , оскільки на ньому було скоєно ДТП та в подальшому необхідно провести ряд судових експертиз, зокрема, експертизу технічного стану транспортного засобу та автотехнічну експертизу, для чого і потрібен вказаний транспортний засіб.
Крім того, слідчий в своєму клопотанні посилається на те, що вищевказаний транспортний засіб зберігає на собі сліди дорожньо-транспортної пригоди, у зв`язку з чим забезпечення його збереження в тому ж вигляді, в якому він перебуває після дорожньо-транспортної пригоди є одним із способів встановлення доказів у кримінальному провадженні.
Слідчий суддя задовольнив клопотання про накладення арешту на майно, обґрунтувавши це тим, що слідчим доведено, що існують обґрунтовані підстави вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення і вилучене майно є доказом у даному кримінальному провадженні, і може бути використане для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі представник власника майна ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 вважає оскаржувану ухвалу такою, що не відповідає вимогам діючого кримінального процесуального законодавства України.

В обґрунтування своєї скарги зазначає, що звертаючись із клопотанням до Ленінського районного суду м. Запоріжжя слідчий ВР ЗСТ СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 всупереч вимогам діючого КПК України не навів жодних правових підстав та мотивів з чого він вважає, що під час досудового розгляду кримінального провадження необхідне застосування арешту автомобіля.

Вказує, що факти нібито скоєного злочину ОСОБА_7 , зазначеними слідчим у клопотанні є надуманими та безпідставними, у зв`язку із тим, що під час розгляду зазначеного клопотання слідчим, який брав участь в розгляді справи, не було надано жодних доказів, які б свідчили про те, що по кримінальному провадженню, в рамках якого було винесено дане клопотання, у наступному буде оголошено про підозру.

Зауважує, що розглядаючи клопотання про арешт майна, слідчий не надав жодних доводів та доказів, щодо обґрунтованого оголошення повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, що є обов`язковим при розгляді зазначених клопотань.

Крім того, вказує, що слідчим у клопотанні не доведено та не надано жодних доказів і жодних правових підстав, підтверджуючих той факт, що вилучений автомобіль є речовим доказом у кримінальному провадженні, а тому не можливо вважати, що саме цей автомобіль, як доказ, буде розглядатись судом на стадії судового розгляду кримінального провадження.

Звертає увагу, що слідчий суддя не перевірив та не встановив наявність належних підстав для арешту майна.

Також зазначає, що не встановлено розмір шкоди та наявність потерпілої сторони в зазначеному кримінальному провадженні.

Вказує про невідповідність клопотання слідчого вимогам ст. 171 КПК України та накладення арешту на майно особи, яка не є підозрюваним у кримінальному провадженні.

Просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого ВР ЗСТ СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 про накладення арешту на тимчасово вилучені під час огляду місця події автомобіль марки «TOYOTA RAV4», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 .

Крім того, до апеляційної скарги додано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді.

Виходячи зі змісту клопотання, як на підставу поважності пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді посилається на те, що про існування оскаржуваної ухвали сторона захисту дізналась 30 жовтня 2021 року від слідчого ВР ЗСТ СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області під час допиту.

Заявлене клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів скарги, відомості про отримання оскаржуваної ухвали ОСОБА_7 та його представником відсутні, у зв`язку з чим, колегія суддів приходить до висновку, що в даному випадку строк на апеляційне оскарження ухвали підлягає поновленню.

Заслухавши доповідь судді, ОСОБА_7 , його представника та прокурора, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Виходячи із положень ст. 131 КПК України, арешт майна є окремим видом заходу забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Норми, наведені у ст. 132 КПК України, визначають, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя правильно вирішив питання про накладення арешту на вказане в клопотанні майно, врахувавши вимоги кримінального процесуального закону при застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що Запорізьким районним управлінням поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001621 від 6 жовтня 2021 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Із короткого викладу обставин з ЄРДР випливає, що 6 жовтня 2021 року приблизно о 8 год. 5 хв., водій ОСОБА_7 керуючи автомобілем «TOYOTA RAV4», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по проїжджій частині вул. Перемоги зі сторони бул. Шевченка в напрямку вул. Сергія Тюленіна в м. Запоріжжі. В цей час, у зустрічному водію ОСОБА_7 напрямку, по вищевказаній вулиці, здійснював рух мотоцикл «Kawasaki», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_10 . Під час руху, на регульованому світлофором перехресті вул. Перемоги та вул. 12 Квітн, водій ОСОБА_7 не переконався в безпеці, та не надавши перевагу в русі зустрічному транспорту, змінив напрямок свого руху, та почав виконувати маневр лівого повороту в напрямку Прибережної автомагістралі, внаслідок чого виїхав на зустрічну смугу, де допустив зіткнення з мотоциклом «Kawasaki», реєстраційний номер НОМЕР_2 . В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди водій мотоцикл «Kawasaki», ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження, з якими був доставлений до КНП «МЛЕтШМД» ЗМР (а.с. 4-5).

Крім того, із протоколу огляду місця дорожньо - транспортної пригоди від 6 жовтня 2021 року вбачається, що з місця пригоди було вилучено мотоцикл «Kawasaki», державний номер НОМЕР_2 та автомобіль «TOYOTA RAV4», державний номер НОМЕР_1 , які доставлені до ЗРУП ГУНП (а.с. 6-10).

Згідно з положеннями ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу), а також розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК, тобто з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

За ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 286 КК України, кримінальна відповідальність настає за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Таким чином, колегія суддів вважає, що вилучений під час огляду місця події ДТП автомобіль, на який слідчим суддею накладено арешт, цілком відповідає ознакам речового доказу, оскільки він може містити на собі сліди скоєння злочину або інформацію щодо обставин вчинення злочину, яка має значення для цього кримінального провадження і ці обставини стануть предметом перевірки під час досудового розслідування в тому числі для проведення експертних досліджень.

Відтак, не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню, оскільки існує ризик того, що у разі не накладення арешту існує можливість відчужити, змінити, переробити, зіпсувати, передати вказане майно іншим особам до закінчення досудового розслідування. Вимоги клопотання, на цій стадії досудового розслідування, виправдовують втручання у права і інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, що чітко узгоджується з нормами ст. 170 КПК України.

При цьому, доводи клопотання про призначення необхідних експертиз також є слушними, у зв`язку із чим автомобіль має важливе значення для кримінального провадження.

Посилання в апеляційній скарзі на відсутність доказів щодо обґрунтованого оголошення повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, що є обов`язковим при розгляді зазначеного клопотання не беруться до уваги з боку апеляційного суду, оскільки колегія суддів вважає, що на даному етапі досудового розслідування підтверджується існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, до яких віднесений арешт майна.

Крім того, слід зауважити, що відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України задля збереження речового доказу арешт накладається на майно, що належить будь-якій фізичній чи юридичній особі, тобто незалежно від набуття власником майна статусу підозрюваної особи.

Зважаючи на вищевикладене, в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно, діяв у спосіб і у межах законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи апелянта стосовно необґрунтованості судового рішення слід визнати непереконливими.

За таких обставин колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді, а відтак апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 132, 170, 171, 173, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Поновити представнику власника майна ОСОБА_7 адвокату ОСОБА_8 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13 жовтня 2021 року.

Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13 жовтня 2021 року, якою задоволено клопотання слідчого про арешт майна у кримінальному провадженні №001621, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 6 жовтня 2021 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Дата документу Справа № 334/7753/21