ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №639/956/18 Головуючий 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11кп/818/301/21 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

з секретарем - ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника адвоката - ОСОБА_7 ,

в режимі відеоконференції

засудженого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Чугуївського міського суду Харківської області від 12 квітня 2018 року у відношенні ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України задоволено. Вирок Заводського районного суду м. Орла від 01.11.2016 року з урахуванням змін, внесених апеляційною ухвалою Орловського обласного суду від 27.12.2016 року відносно ОСОБА_8 приведено у відповідність із законодавством України.
Визначено, що ч. 3 ст. 30, ч. 5 ст. 228.1 КК Російської Федерації, за яким ОСОБА_8 засуджено вироком Заводського районного суду м. Орла від 01.11.2016р., відповідають ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 307 КК України; п. «а», «б» ч. 3 ст. 228.1 КК Російської Федерації, за яким ОСОБА_8 засуджено вироком Заводського районного суду м. Орла від 01.11.2016р., відповідають ч. 2 ст. 307 КК України.
ОСОБА_8 вважається засудженим:
- за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 307 КК України до 8 (восьми) років позбавлення волі без конфіскації майна;
- за ч. 2 ст. 307 КК України до 8 (восьми) років позбавлення волі.
Відповідно до ст. 70 КК України остаточно ОСОБА_8 визначено до 8 (восьми) років позбавлення волі без конфіскації майна.
Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_8 обчислюється з 01.11.2016 року. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано у строк відбуття покарання ОСОБА_8 строк його попереднього ув`язнення з 30.10.2015р. по 31.10.2016р. з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
На вказану ухвалу суду засуджений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, яку доповнив, просить застосувати ст. 69 КК України, пом`якшити покарання, зменшити міру покарання, врахувати добровільні дії до його затримання 29.10.2015 року. Просить обмежити його покарання відбутим строком Не було враховано його заяву про співробітництво у розкритті злочину, добровільно видав наркотичні засоби. Посилається на добровільну відмову від вчинення злочину, оскільки як дізнався, що в посилках наркотичні засоби, звернувся до поліції. Не було враховано угоду, укладену із співробітниками правоохоронних органів. Покарання було призначено без ст. 64 КК РВ (ст. 69 КК України). Не мав можливості оскаржити вирок суду, оскільки судовою системою проігноровані його клопотання. Вказує, що судом не враховано, що за ч. 2 ст. 307 КК України йому було призначено покарання менше 6 років, за ч. 3 ст. 397 КК України покарання не може перевищувати 8 років. Угода з прокурором про співробітництво пом`якшує покарання.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого та його захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, перевірившиматеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів дійшла наступного.

Відповідно до ч. 4 ст. 610 КПК України при визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім таких випадків:
1) якщо законом України про кримінальну відповідальність за кримінальне правопорушення максимальний строк позбавлення волі є меншим, ніж призначений вироком суду іноземної держави, суд визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України;
2) якщо строк покарання, призначений вироком суду іноземної держави, є меншим, ніж мінімальний строк, передбачений санкцією статті Кримінального кодексу України за відповідне кримінальне правопорушення, суд дотримується строку, визначеного вироком суду іноземної держави.
Суд першої інстанції, вирішуючи питання про приведення вироку у відповідність, вказаних вимог не дотримався.
Судом першої інстанції встановлено, що кримінальна відповідальність за вчинені ОСОБА_8 злочини передбачена ч. 2 ст. 307 (незаконний збут наркотичних засобів, за попередньою змовою групою осіб, у великих розмірах) та ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 307КК України (закінчений замах, коли особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі, на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений в особливо великих розмірах).
При приведенні вироку Заводського районного суду м. Орла від 01.11.2016 року з урахуванням змін, внесених апеляційною ухвалою Орловського обласного суду від 27.12.2016 року у відповідність до законодавства України суд мав керуватися не лише санкціями вищевказаних статтей КК України, але й врахувати положення ч. 4 ст. 610 КПК України.
Згідно вироку Заводського районного суду м. Орла від 01.11.2016 року за вчинення злочину, передбаченого п. «а, б» ч. 3 ст. 228.1 КК РФ, що відповідає ч. 2 ст. 307 КК України, було призначено покарання в виді позбавлення волі строком 7 років; за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 30 ч. 5 ст. 228.1 КК РФ, що відповідає ч. 2 ст.15 ч. 3 ст. 307 КК України, - призначено покарання у виді позбавлення волі строком 7 років.
Враховуючи, що вироком суду іноземної держави за ч. 3 ст. 30 ч. 5 ст. 228.1 КК РФ, що відповідає ч. 2 ст.15 ч. 3 ст. 307 КК України, засудженому було призначене покарання, яке є меншим, ніж мінімальний строк, передбачений ч. 3 ст. 307 КК України, то суд першої інстанції мав визначити за вказане кримінальне правопорушення покарання у виді позбавлення волі строком 7 років.
Положеннями ч. 3 ст. 610 КК України визначено, що під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України суд визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави.
Частина четверта вказаної статті передбачає, що при визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, окрім визначених цією частиною випадків.
Таким чином, визначаючи покарання за ч. 2 ст. 307 КК України суд першої інстанції мав дотриматися тривалості покарання, призначеного вироком Заводського районного суду м. Орла від 01.11.2016 року за вчинення злочину, передбаченого п. «а, б» ч. 3 ст. 228.1 КК РФ, що відповідає ч. 2 ст. 307 КК України, тобто 7 років позбавлення волі.
Крім того, визначаючи остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, суд першої інстанції не застосував відповідного правила, визначеного ч. 1 ст. 70 КК України. З огляду на те, що вироком Заводського районного суду м. Орла від 01.11.2016 року засудженому остаточне покарання було призначене шляхом часткового складання покарань, такий принцип слід застосувати і при приведенні вироку у відповідність.
Безпідставними є апеляційні доводи засудженого про те, що судом іноземної держави була проігнорована його досудова угода, не застосовані вимоги ст. 64 КК РФ (ст. 69 КК України), не враховано його добровільної відмови. При вирішенні питання щодо приведення вироку іноземної держави у відповідність з законодавством України суд першої інстанції має лише привести у відповідність покарання до норм КК України, тоді як переглядати обставини, які стали підставою для суду іноземної держави призначити відповідне покарання, оцінювати їх суд не уповноважений. Крім того, вирок Заводського районного суду м. Орла від 01.11.2016 року був переглянутий судом апеляційної інстанції та в частині призначеного покарання не був змінений. Засуджений вказує, що не мав можливості оскаржити вирок суду, хоча як вбачається зі змісту рішення обласного суду РФ, вирок Заводського районного суду м. Орла від 01.11.2016 року був переглянутий саме за апеляційними скаргами засудженого та його захисника.
Таким чином, суд першої інстанції не наділений процесуальними повноваженнями при приведенні вироку іноземної держави у відповідність із законодавством України пом`якшувати вже призначене покарання.

З огляду на зазначене апеляційні доводи засудженого, що стосуються пом`якшення покарання та врахування обставин що пом`якшують покарання та відомостей про особу обвинуваченого, відхиляються колегією суддів, оскільки у суду відсутня процесуальна можливість пом`якшити покарання, призначене вироком іноземної держави.

Враховуючи, що апеляційним судом встановлено недотримання вимог ст. 610 КПК України при приведенні вироку у відповідність, ухвала суду підлягає зміні, а апеляційні вимоги засудженого частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 413, 610 КПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 задовольнити частково.
Ухвалу Чугуївського міського суду Харківської області від 12 квітня 2018 року у відношенні ОСОБА_8 змінити.
Вважати ОСОБА_8 засудженим: за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 307 КК України та визначити покарання за цією статтею 7 (сім) років позбавлення волі без конфіскації майна; за ч. 2 ст. 307 КК України та визначити покарання за цією статтею 7 (сім) років позбавлення волі без конфіскації майна.
Відповідно до ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань остаточно ОСОБА_8 визначити 8 (вісім) років позбавлення волі без конфіскації майна.
У решті ухвалу Чугуївського міського суду Харківської області від 12 квітня 2018 року у відношенні ОСОБА_8 залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді: