Справа № 442/6856/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/921/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові кримінальне провадження про обвинувачення:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дрогобич Львівської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 2 ст. 125 КК України,

прокурора ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_6
та його захисника адвоката ОСОБА_8 ,
потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10
та їх представника адвоката ОСОБА_11 ,

за апеляційними скаргами потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_9 на вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 20 липня 2020 року,

в с т а н о в и л а :

вищезазначеним вироком ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та призначено покарання 210 (двісті десять) годин громадських робіт.
Цивільний позов прокурора Дрогобицької місцевої прокуратури ОСОБА_12 до ОСОБА_6 про стягнення коштів на лікування потерпілого ОСОБА_10 в розмірі 2456 грн задоволено. Стягнуто з ОСОБА_6 витрачені КНП «Дрогобицька міська лікарня №1» Дрогобицької міської ради на стаціонарне лікування потерпілого від злочину ОСОБА_10 на користь Дрогобицької міської ради у розмірі 2456 (дві тисячі чотириста п`ятдесят шість) гривень на р/р НОМЕР_1 АБ «Украгазбанк», МФО 320478, .
Цивільний позов потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_6 в користь ОСОБА_10 1023,95 (одну тисячу двадцять три) гривні 95 копійок у відшкодування заподіяної матеріальної шкоди. Стягнуто з ОСОБА_6 в користь ОСОБА_9 та ОСОБА_10 по 10 000 (десять тисяч) гривень у відшкодування заподіяної моральної шкоди кожному. У решті частини позову відмовлено.
Не погоджуючись з вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 20 липня 2020 року, потерпілий ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, відповідно до якої просить змінити оскаржуваний вирок в частині призначеного покарання, змінивши призначену міру покарання ОСОБА_6 з 210 годин громадських робіт на обмеження волі строком на два роки; змінити даний вирок в частині часткового задоволення цивільного позову потерпілого ОСОБА_10 до ОСОБА_6 , змінивши задоволення стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_10 з 10 000 грн на 100 000 грн у відшкодування заподіяної моральної шкоди.

Потерпілий ОСОБА_10 апеляційну скаргу мотивує тим, що вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 20 липня 2020 року є занадто м`яким, а тому підлягає зміні. Зокрема, вказує, що ОСОБА_6 частково визнав свою вину, однак про скоєне він не шкодує, з його боку не було жодних дій щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди. З огляду на наведене, вважає, що покарання у вигляді 210 годин громадських робіт є недостатнім для виправлення обвинуваченого.

Вказує, що обвинувачений своїми діями завдав йому невиправної моральної шкоди, що виразилася в моральних та фізичних стражданнях. Зокрема, він був вимушений перебувати на стаціонарному лікуванні в Дрогобицькій МЛ №1 протягом п`яти діб. У нього була черепно-мозкова травма, струс головного мозку. Від цього у нього надалі продовжуються головні болі, потемніння в очах, підвищений артеріальний тиск. Невідомо які ще наслідки будуть у нього від цих ударів по голові.

Крім того, від нанесених обвинуваченим травм він втратив два зуби, які неможливо відновити. Можлива лише імплантація зубів, вартість якої є занадто дорогою для нього, а саме: становить загалом близько 36 000 гривень. Також у нього було зламано зубний протез в ротовій порожнині, вартість стоматологічних робіт по відновленні якого становить приблизно 5199 грн. Однак матеріальна шкода в цій частині судом задоволена не була, оскільки станом на день ухвалення вироку ним не було здійснено зазначеного протезування через відсутність коштів.

Зазначає, що від нанесених по обличчі ударів у нього на обличчі було безліч синців, відбулося осадження шкіри на ліктьовому суглобі, пошкоджено праву стопу в ділянці четвертого пальця.

Посилається на те, що ОСОБА_6 мав на правій руці кастет з піками, яким йому і його синові і було заподіяно тілесні ушкодження, однак органи досудового розслідування на ці покази не звертали уваги.

Також вказує, що моральна шкода у розмірі 10 000 грн, стягнена судом з ОСОБА_6 , є занадто малою та не відповідає тяжкості вчиненого злочину.

Крім того, з апеляційною скаргою звернувся потерпілий ОСОБА_9 ,

відповідно до якої просить змінити оскаржуваний вирок в частині призначеного покарання, змінивши призначену міру покарання ОСОБА_6 з 210 годин громадських робіт на обмеження волі строком на два роки; змінити даний вирок в частині часткового задоволення цивільного позову потерпілого ОСОБА_9 до ОСОБА_6 , змінивши задоволення стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 з 10 000 грн на 100 000 грн у відшкодування заподіяної моральної шкоди.

Потерпілий ОСОБА_9 апеляційну скаргу мотивує тим, що оскаржуваний вирок є занадто м`яким, як в частині призначення покарання, так і в частині відшкодування моральної шкоди та є таким, що не відповідає принципам достатності покарання для виправлення винного.

Зазначає, що своїми діями обвинувачений завдав йому невиправної моральної шкоди, що виразилася в моральних та фізичних стражданнях. Зокрема, для нього настали психотравматичні наслідки: страх можливого повторення вказаних подій, оскільки обвинувачений ОСОБА_6 проживає по сусідству з ними, у нього наявні постійні моральні переживання. Вказує, що постійно згадує момент, коли ОСОБА_6 наносив йому тілесні ушкодження, застосовуючи кастет на правій руці, хизуючись своєю так званою перемогою.

Посилається на те, що йому тривожно, боїться за майбутній стан здоров`я, за своє життя та життя батька. Після вказаної події був змушений звернутися до невролога зі скаргами. Крім того, через вказані незаконні дії обвинуваченого, був позбавлений можливості в повному обсязі виконувати службові обов`язки. Внаслідок травм його було увільнено від виконання службових обов`язків на 5 діб, у зв`язку з діагнозом струс головного мозку.

Просить врахувати, що він є розвідником обслуги реактивної артилерійської батареї реактивного артилерійського дивізіону, старшим солдатом, брав участь в антитерористичній операції та операції Об`єднаних сил, здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони.

При цьому, перебуваючи на службі в АТО, у нього не було жодного поранення, а повернувшись додому отримав безліч тілесних ушкоджень від сусіда по будинку. Даною подією йому було завдано великих моральних страждань.

Заслухавши пояснення потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , які під час апеляційного розгляду відмовились від апеляційних вимог в частині призначеного ОСОБА_6 покарання, а апеляційні вимоги щодо стягнення моральної шкоди просили задовольнити, пояснення представника потерпілих та виступ прокурора, які підтримали апеляційні скарги потерпілих, пояснення обвинуваченого та його захисника, які заперечили проти задоволення апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла до наступного висновку.

Частиною 1 ст. 404 КПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Вирок суду щодо ОСОБА_6 в частині фактичних обставин вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, ніким з учасників кримінального провадження не оспорюється, жодним з учасників кримінального провадження в цій частині апеляційна скарга не подана, а також, з урахуванням відмови потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 від частини апеляційних вимог, ніким з учасників кримінального провадження не оспорюється покарання, призначене ОСОБА_6 , а, тому вирок суду в цій частині апеляційним судом не переглядається.

Що ж стосується доводів апеляційних скарг потерпілих в частині вирішення цивільного позову, то колегія суддів дійшла до такого висновку.

Відповідно до ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Цивільний позов розглядається у кримінальному провадженні за правилами, визначеними КПК України, і при цьому застосовуються норми ЦПК України.

З матеріалів кримінального провадження встановлено, що потерпілими подано цивільний позов, відповідно до якого просили стягнути з обвинуваченого 6211,95 грн матеріальної шкоди на користь ОСОБА_10 ; по 100 000 грн моральної шкоди на користь ОСОБА_10 та ОСОБА_9 кожному.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Оскаржуваним вироком цивільний позов потерпілих задоволено частково, стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_10 1023,95 грн матеріальної шкоди, по 10 000 грн моральної шкоди потерпілим ОСОБА_10 та ОСОБА_9 кожному.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується, з огляду на таке.

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

З вироку суду встановлено, що в результаті злочинних дій обвинуваченого потерпілому ОСОБА_10 заподіяні легкі тілесні ушкодження у вигляді забійної рани на верхній губі з відламом коронкової частини 6?6 зубів із травматичним періодонтитом 6?6 зубів, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. З урахуванням того, що обвинувачений своїми злочинними діями заподіяв потерпілому матеріальну шкоду, розмір якої частково підтверджений відповідними доказами (у сумі 1023,95 грн), рішення суду в частині стягнення з обвинуваченого матеріальної шкоди у визначеному розмірі ґрунтується на вимогах закону та досліджених у справі доказах, і жодним з учасників кримінального провадження вирок суду в цій частині не оспорюється.

Стосовно рішення суду в частині стягнення з обвинуваченого моральної шкоди на користь потерпілих по 10 000 грн кожному, то таке, на переконання колегії суддів, ґрунтується на вимогах закону.

Так, відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Стаття 16 ЦК України закріплює, що одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів кожної особи є відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно з частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до положень ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від: характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода, окрім іншого, може полягати у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я, в душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

При цьому колегія суддів приймає до уваги, що моральну шкоду не можна відшкодувати у повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі та гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз, тим більше, якщо така компенсація стосується юридичної особи. У будь-якому випадку розмір відшкодування повинен бути адекватним.

Таким чином рівень моральних страждань визначається не тільки видом правопорушення та його складністю, а моральними стражданнями потерпілого внаслідок заподіяння йому шкоди та значенням наслідків цього правопорушення для його особистості, що і зумовлює розмір суми компенсації моральної шкоди.

Зі змісту цивільного позову, підтриманого потерпілими та їх представником у судовому засіданні, встановлено, що потерпілими моральну шкоду, завдану злочином, оцінено у 100 000 грн. кожному та обґрунтовано тим, що ОСОБА_10 та ОСОБА_9 було завдано моральну шкоду, яка полягає у сильних душевних стражданнях, які, в подальшому, виразились у поганому самопочутті, розладах сну, відчуттях постійної тривоги, болях голови, зубів та інших органів, підвищеному артеріальному тиску. Внаслідок нападу відчувають тривогу та страх за своє життя.

Всупереч доводам апеляційних скарг, при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції врахував, зокрема, що діями обвинуваченого потерпілим заподіяні тілесні ушкодження, внаслідок яких останні зазнали фізичного болю та душевних страждань, а також втрати нормальних життєвих зв`язків.

За таких обставин, враховуючи зазначений у вироку розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню з обвинуваченого ОСОБА_13 в сумі 10 000 грн на користь кожного з потерпілих, узгоджується з принципом розумності, виваженості та справедливості, відповідає характеру й обсягу понесених потерпілими моральних страждань. Підстав для збільшення цього розміру немає.

При цьому доводи апелянтів про поведінку обвинуваченого після скоєння злочину, зокрема його зухвалість та цинізм, не належать до обставин, які підлягають оцінці під час вирішення питання про стягнення моральної шкоди.

Переконливих доводів, які би спростовували висновки суду першої інстанції в частині вирішення цивільного позову про відшкодування моральної шкоди, потерпілими в їхніх апеляційних скаргах не наведено.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення, не встановлено.

За таких обставин, апеляційні скарги до задоволення не підлягають.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 20 липня 2020 року залишити без змін, а апеляційні скарги потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_9 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4