Справа № 755/6379/15-к
Провадження №1-кп/755/289/21
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" серпня 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участі секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4
прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12

обвинуваченого ОСОБА_13
захисників ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16
представника потерпілого ОСОБА_17
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0001161 від 25.01.2015 року по обвинуваченню
ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, одруженого, має на утриманні 4 неповнолітніх дітей, з середньою спеціальною освітою, приватний підприємець СПД «Мишко», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_13 у невстановлені досудовим слідством час та місці, без передбаченого законом дозволу придбав вибуховий пристрій-гранату РГД-5, після чого став незаконно зберігати її у невстановленому досудовим розслідуванням місті, маючи доступ безперешкодно скористуватися нею, тобто вчинив незаконне придбання та зберігання вибухового пристрою.
В подальшому 25.01.2015, приблизно о 0 год. 15 хв, ОСОБА_13 маючи при собі вибуховий пристрій гранату РГД-5, зайшов до кафе «Оболонь», розташованого за адресою: м. Київ, вул. Стальського, 28, в якому знаходилися відвідувачі, де став вимагати від персоналу продати йому алкогольні напої для їх вживання. Після того як персонал кафе відмовив ОСОБА_13 , мотивуючи тим, що кафе працює у режимі спецобслуговування, у останнього виник умисел на грубе порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства із застосуванням предмету спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень - вибухового пристрою-ручної гранати РГД-5.
Реалізуючи свій злочинний умисел та демонструючи дійсність своїх намірів, не реагуючи на зауваження оточуючих громадян, ОСОБА_13 дістав з кишені гранату РГД-5, висмикнув з неї чеку та погрожуючи продовжував вимагати випивку, не звертаючи уваги на умовляння присутніх жінок та чоловіків не вчиняти такі дії.
Після чого, діючи з метою припинення таких злочинних дій ОСОБА_13 , який тримав гранату у руці, відвідувачі кафе вивели останнього за межі закладу, де громадянин ОСОБА_13 кинув гранату РГД-5 біля входу кафе, привівши її в дію, після чого відбувся вибух. В результаті чого частини вибухового пристрою пошкодили вікно та стіни будівлі кафе, спричинивши ТОВ «Місія» матеріальну шкоду на загальну суму 2500 грн.
Після цього працівниками міліції біля приміщення кафе по вул. С. Стальського, 28 в м. Києві на місці вибуху в ході огляду були виявлені та вилучені фрагменти металевих предметів, на яких згідно висновку хімічної експертизи 97 хс від 16.02.2015 року виявлено бризантну вибухову речовину - тротил, та які згідно висновку вибухотехнічної експертизи №1/34-ВТ від 14.03.2015 року є елементами промислово виготовленого вибухового пристрою гранати РГД-5, та могли складати одне ціле.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_13 вину у вчиненні кримінальних правопорушень не визнав та показав, що 25.01.2015 року повертаючись у пізній час від свого знайомого, зайшов до кафе за адресою АДРЕСА_3 , аби випити 50 грамів коньяку та кави. В приміщенні кафе перебувало близько 20 чоловік, які щось святкували. Підійшовши до дівчини бармена, яку наглядно знав, попросив налити йому випивку, однак бармен покликала невідомого чоловіка, який вибачився та повідомив, що сьогодні у них сімейне свято, тому кафе зачинено для інших відвідувачів. Після чого ОСОБА_13 вийшов з кафе та пішов до магазину «Сільпо», але потім вирішив повернутися до кафе, оскільки мав намір попросити аби йому напили алкогольний напій в пластиковий стакан аби вийти. Підходячи до кафе, біля бордюру та сходинок, які вели вниз до кафе, побачив знайомий предмет - гранату, оскільки за два тижні до подій повернувся з війни, де перебував у складі «Батальйону ОУН» в районі проведення антитерористичної операції у Донецькій області. Оскільки телефон у нього був у розрядженому стані, не міг викликати поліцію, розуміючи, що було багато людей, які були напідпитку та знаючи як користуватись гранатою, ОСОБА_13 поклав її до кишені та зайшов у приміщення кафе аби викликати поліцію. Біля барної стійки в кафе стояв чоловік, якого ОСОБА_13 попросив викликати поліцію. На запитання про причину виклику, ОСОБА_13 йому повідомив, що знайшов гранату біля входу до кафе. На прохання чоловіка ОСОБА_13 показав йому гранату та знову сховав її. Цей чоловік, зі святкового столу приніс пляшку коньяку, склянки, та випив разом з ОСОБА_13 , після чого чоловік запропонував ОСОБА_13 вийти на вулицю, оскільки в кафе багато людей. Вийшовши на вулицю вони разом викурили по цигарці. Чоловік з кафе знову попросив ОСОБА_13 показати гранату, адже сумнівався, що вона справжня. На що ОСОБА_13 , діставши з кишені гранату, запевнив його, що граната бойова та повідомив, що віддасть її поліцейським особисто. Після чого чоловік намагався схопити гранату, в цей час смикнувши руку ОСОБА_13 зачепив чеку гранати, чим привів її в бойовий стан. Він - ОСОБА_13 був обізнаним, про те, що чеку від гранати вставити назад не так просто, оскільки її металеві вусики частіше за все ламаються та ці дії потребують спокійної обстановки, розуміючи, що поруч стоїть людина та будучи обізнаним про радіус дії, зону ураження, яка складає 25 метрів, помітив будівлю, яка огороджена металевою сіткою та площадкою, побачивши, що там нікого немає, тому він закинув гранату за двері огорожі на відстань 6 метрів, після чого стався вибух.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 6 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
В силу ч. 1 ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.
Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Встановлені судом обставини вчинення ОСОБА_13 інкримінованого злочину підтверджуються дослідженими у суді доказами, обсяг яких був визначений за погодженням з учасниками судового провадження, а саме:
Показами свідка ОСОБА_18 , який суду показав, що 25.01.2015 року святкував «родини» дитини в кафе за адресою АДРЕСА_3 . У вечірній час до закладу зайшов раніше незнайомий йому ОСОБА_13 , який підійшовши до барної стійки та попросив у бармена налити випивки. На його прохання бармен, відмовила та пояснила, що кафе працює на спец обслуговування, після чого ОСОБА_13 вийшов із кафе. Через невеликий проміжок часу, коли він був на вулиці, йому зателефонували та повідомили, що ОСОБА_13 знову прийшов до кафе з гранатою. Зайшовши до кафе він побачив, як обвинувачений ОСОБА_13 та один із запрошених - ОСОБА_19 стояли біля барної стійки в кафе та спілкувались. При цьому ОСОБА_13 тримав в руці гранату зі знятою чекою. В цей час в кафе знаходились гості, які були присутні на святкуванні в тому числі жінки та діти, які були перелякані. Він - ОСОБА_18 натиснув кнопку виклику охорони, оскільки кафе перебувало під охороною. Після розмови з ОСОБА_20 , обвинувачений ОСОБА_13 разом вийшли з кафе на вулицю. Після чого пролунав вибух, в результаті якого в кафе повилітали вікна та двері.
Показами свідка ОСОБА_21 , який суду показав, що в січні 2015 року в кафе по АДРЕСА_3 , разом з друзями святкували народження його онуки. Загалом на святі були присутні близько 20 чоловік, серед яких були жінки та діти. Ввечері, до кафе зайшов чоловік, який хотів випити та підійшов до барної стійки. ОСОБА_21 побачив, що щось відбувається та вирішив підійти. Підійшовши до барної стійки біля якої був присутній ОСОБА_13 . ОСОБА_21 повідомив, що в кафе святкують день народження. В розмові з ОСОБА_20 обвинувачений ОСОБА_13 обурився та сказав: «Ви тут «жируєте», а вони там воюють». Потім дістав з кишені гранату та відірвав чеку. В цей час всі гості були присутні в залі та бачили, що відбувається. ОСОБА_21 обома руками схопив ОСОБА_13 за руку, в якій була граната та тримав увесь час. ОСОБА_21 пояснив ОСОБА_13 , що в кафе жінки та діти, і так не можна. Після чого ОСОБА_13 вставив чеку у гранату. Для того, щоб заспокоїти його, він випив з ОСОБА_13 , а потім разом з декількома чоловіками вивели ОСОБА_13 з кафе на вулицю, де як йому здалося, що ОСОБА_13 заспокоївся. Потім він повернувся до кафе аби заспокоїти гостей, які були налякані та почув, як пролунав вибух. Не бачив вибуху, оскільки повернувся до кафе та зачинив двері.
Показами свідка ОСОБА_22 , яка повідомила, що 25.01.2015 року святкувала день народження онуки в їх з чоловіком сімейному кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_3 . На святкуванні були присутні близько 20 чоловік, серед яких були жінки та діти. Близько 24 години до закладу зайшов чоловік в стані алкогольного сп`яніння це був обвинувачений ОСОБА_13 , який попросив випити, на що йому відмовили та пояснили, що кафе не працює, після чого ОСОБА_13 пішов з кафе, однак через 15 хвилин знову повернувся, зайшов до кафе, оскільки двері були не зачинені, так як гості виходили курити, сів за барну стійку та знов попросив дати випити. Його попросили залишити приміщення, однак не бажаючи залишати заклад, ОСОБА_13 з кишені дістав гранату, та тримаючи її в руці, витягнув чеку. Її чоловік - ОСОБА_21 підійшов до ОСОБА_13 та сказав, що непотрібно цього робити, але останній вимагав, щоб йому налили випивку та сказав: «Ви тут «жируєте», а ми там воюємо!», на що вона - ОСОБА_22 пояснила, що у неї народилась онука тому і святкують. На запитання ОСОБА_13 : «Що ти робиш?», він відповів нецензурною лайкою. Її чоловік - ОСОБА_21 сказав ОСОБА_13 засунути чеку, а тоді вже вони вип`ють, після чого ОСОБА_13 засунув чеку та вони з ОСОБА_20 випили та вийшли з кафе. Декілька жінок з дитиною в цей час залишилися в кафе. На вулиці, біля кафе, обвинувачений ОСОБА_13 сказав: «Ви що, не вірите, що це справжня граната, думаєте муляж?» та відірвавши чеку кинув. В результаті вибуху було розбито вікна, двері. Все відбулося неочікувано, адже здавалося, що ОСОБА_13 заспокоївся. Після вибуху прибула охорона, а потім слідча група.
Показами свідка ОСОБА_23 , яка суду показала, що в кафе по АДРЕСА_3 , яке належить родині ОСОБА_24 святкували народження їх онуки. На святі були присутні близько 20-25 чоловік, однак на вечір залишилось близько 10-20 чоловік, решта поїхала додому. Близько 23 год. до кафе зайшла молода людина, припускає, що це був обвинувачений ОСОБА_13 , підійшов до барної стійки. Самої розмови не чула, так як в закладі грала музика, однак розмова була «на підвищених тонах». Після чого помітила, як чоловік дістав предмет схожий на гранату. Вона одразу вийшла з кафе та зателефонувала ОСОБА_18 , який працював у кафе та в цей час повіз дівчину додому, якому повідомила про ситуацію, що склалася, попросила ОСОБА_18 повернутися, адже чоловік був з гранатою. ОСОБА_18 повернувся дуже швидко, приблизно через 3 хв. та викликав охорону «тривожною кнопкою». Приблизно через 15 хв. чоловіки вийшли з приміщення кафе та пролунав вибух. Після чого приїхала охорона та працівники поліції.
Показами свідка ОСОБА_25 , який суду показав, що обвинуваченого ОСОБА_13 впізнав та повідомив, що бачив його в січні 2015 року в кафе по АДРЕСА_3 , де святкував день народження онуки друзів та був там з дружиною ОСОБА_23 . На святкуванні були присутні близько 30 чоловік, серед яких були жінки та діти. ОСОБА_13 зайшов до приміщення кафе пізно увечері та хотів випити спиртного, однак йому відмовили та повідомили, що приміщення зачинено. На що ОСОБА_13 повідомив, що кине гранату, після чого йому налили випити, він разом з ОСОБА_20 вийшов з кафе та кинув гранату. Спостерігаючи з зали за подіями, які відбувалися біля барної стійки він - ОСОБА_25 помітив у руках ОСОБА_13 гранату. При цьому чув діалог ОСОБА_13 з ОСОБА_20 , який запевняв ОСОБА_13 , що не потрібно кидати гранату за такої дрібниці та пригостив його випивкою. Всі вибігли з кафе, жінки та діти перелякалися. Через деякий час, після того, як ОСОБА_21 разом з ОСОБА_13 вийшли з кафе пролунав вибух. ОСОБА_25 думав, що ОСОБА_13 заспокоївся та не очікував, що станеться вибух. В результаті вибуху постраждало приміщення кафе.
Показами свідка ОСОБА_26 , який суду показав, що в січні 2015 року разом з дружиною був запрошений на вечірку до свого товариша ОСОБА_21 , з нагоди народження його онуки, в кафе АДРЕСА_3 . На святкуванні було приблизно 20 чоловік, серед яких були жінки та діти. Момент коли, обвинувачений ОСОБА_13 зайшов до кафе не бачив, а вже бачив як ОСОБА_21 руками тримав предмет схожий на гранату. ОСОБА_26 розповіли, що ОСОБА_13 зайшов до кафе та попросив випити спиртного, однак йому відмовили, тому що бар не працював. Як у ОСОБА_13 опинилась граната ОСОБА_26 не знає, після цього ОСОБА_13 налили випити коньяку. Потім, як пояснив ОСОБА_21 , що чеку з гранати витягнув ОСОБА_13 перебуваючи в приміщенні кафе. ОСОБА_26 бачив, як ОСОБА_27 провів ОСОБА_13 з приміщення кафе, з якого останній виходив добровільно. Вивівши ОСОБА_13 та залишивши його біля кафе ОСОБА_26 повернувся до приміщення та через 1 хвилину почув вибух. Зазначив, що ввесь час граната була в руках обвинуваченого ОСОБА_13 . Люди дуже перелякалися, крім того на святкуванні були присутні й діти. Повідомив, що ніхто не очікував вибуху, адже ніхто не передбачав, що граната бойова. Запевнив, що конфлікту ні в кого з ОСОБА_13 не було.
Суд оцінює показання свідків як належними та достовірними, у розумінні ст. ст. 94-96 КПК України, тому не має підстав ставити їх під сумнів або ж не брати як доказ, оскільки вони узгоджуються з іншими дослідженими доказами в їх сукупності.

В ході судового розгляду прокурор в порядку ст. 352 КПК України відмовився від допиту свідків ОСОБА_28 та ОСОБА_18 і відмова прийнята судом.

Крім того, в ході судового розгляду були досліджені письмові докази, надані стороною обвинувачення на підтвердження винуватості ОСОБА_13 , зокрема:
- протокол огляду місця події від 25.01.2015 року, із ілюстративною таблицею в якому відображено огляд події біля кафе по АДРЕСА_3 , де були виявлені та вилучено металевий предмет, схожий на важіль запала УЗРГМ; металевий предмет, схожий на запобіжне кільце з шплінтом від запала УЗРГМ; металеві предмети, схожі на фрагменти корпуса гранати РГД-5 після вибуху (том 2 а.с.19-33)
- копія тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 (том 2 а.с.34)
- протокол огляду місця події від 25.01.2015 року, із ілюстративною таблицею (том 2 а.с.35-37)
- висновок експерта № 97хс від 16.02.2015 року, на досліджених фрагментах металевих предметів вилучених 25.01.2015 року біля кафетерію «Продукти», по вул. Стальського в м. Києві виявлено бризантну вибухову речовину - тротил. (том 2 а.с.40-42)
- постанова про визнання речових доказів та приєднання їх до матеріалів кримінального провадження від 17.03.2015, відповідно до якої частину вибухового пристрою гранати РГД 5, верхню куртку ОСОБА_13 , яка знаходиться в камері зберігання речових доказів Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві по вул. Червоноткацька, 2 та косметичну паличку із зразками букального епітелію ОСОБА_13 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0001161 від 25.01.2015 року (том 2 а.с.70)

- висновок експерта №1/34-ВТ від 14.03.2015 року, надані на дослідження предмети вилучені 25.01.2015 року біля кафетерію по АДРЕСА_3 є елементами промислово виготовленого вибухового пристрою гранати РГД-5, та могли складати одне ціле (том 2 а.с. 71-90)
- постанова про проведення освідування особи від 25.01.2021 року (том 2 а.с.92)

- протокол освідування ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від 25.01.2015 (том 2 а.с.93-94)

- висновок №000475 КМНКЛ «Соціотерапія» щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного сп`яніння чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, який проводився о 14 год. 15 хв. 25.01.2015 року відносно ОСОБА_13 , результат огляду ознак сп`яніння не виявлено (том 2 а.с.95)

Фактичні дані, що містяться у вказаних джерелах доказів узгоджуються з показаннями свідків у справі та іншими доказами, зібраними в ході досудового розслідування та судового слідства.

Досліджені докази суд визнає належними, допустимими та достовірними, бере їх до уваги та кладе в основу обвинувального вироку відносно обвинуваченого, який повинен нести кримінальну відповідальність за вчинені ним злочини.

В даному випадку суд вважає, що стороною обвинувачення в повному обсязі наведено як в матеріалах справи, так і в судовому засіданні сукупність явищ, предметів, процесів, що відбувалися в оточуючому середовищі стосовно вчинення обвинуваченим ОСОБА_13 кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст. 263, ч.4 ст. 296 КК України. Так, стороною обвинувачення надано належні, допустимі (прямі та не прямі), як суб`єктивні докази, (показання свідків), так і об`єктивні докази, (матеріальний вираз злочину, - речові докази), вчинення обвинуваченим ОСОБА_29 злочинів, передбачених ч.1 ст. 263, ч.4 ст. 296 КК України.

Суд критично ставиться до показів обвинуваченого ОСОБА_13 , який не визнав свою провину у вчиненні кримінальних правопорушень, оскільки в матеріалах справи наявні докази, що спростовують його покази та підтверджують вчинення ним кримінальних правопорушень, що узгоджується з показами свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_22 ОСОБА_23 , ОСОБА_25 , ОСОБА_30 , ОСОБА_26 , які є логічними та послідовними.

Згідно ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Докази повинні бути належними та допустимими в розумінні ст.ст. 85-86 КПК України.
Під час вирішення питання про допустимість доказів важливе значення має істотність порушення прав і свобод людини, а тому не усі порушення, допущені сторонами при збиранні доказів, є підставою для визнання доказів недопустимими, а відтак і вирішення питання про порушення права на справедливий суд. Даних обставин під час розгляду кримінального провадження та недопустимості доказів згідно вимог ст.ст. 85-89 КПК України судом не встановлено.
Відповідно до вимог ч. 6 ст. 22 КПК України, суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, сприяв змагальності сторін, які мали можливість самостійно обстоювати їхні правові позиції, права, свободи, законні інтереси, передбачені КПК України, сторони не були позбавлені права та можливості подавати до суду речі, документи, інші докази, заявляти клопотання, а також реалізувати інші права, сприяв рівності сторін у їх процесуальних правах, виходячи також із правових позицій, висловлених ЄСПЛ у п. 87 рішення у справі «Салов проти України», в яких наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її у суттєво менш сприятливе становище, порівняно з іншою стороною… Принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні має бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та доводами, представленими іншою стороною, і відповісти на них (див. рішення ЄСПЛ у справі «Руіз Матеос проти Іспанії»).

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що з досліджених в судовому засіданні доказів встановлено, що 25 січня 2015 року, за встановленого вище формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, обвинувачений ОСОБА_13 носив, пристрій-гранату РГД-5, без передбаченого законом дозволу та вчинив хуліганство із застосуванням іншого предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень.

Суд зазначає, що безпосереднім об`єктом кримінально-правової охорони за статтею 296 КК є громадський порядок, тобто суспільні відносини, що сформовані внаслідок дії правових норм, а також моральних-етичних засад, звичаїв, традицій та інших позаюридичних чинників і полягає в дотриманні усталених правил співжиття. Підтримання громадського порядку є одним із важливих чинників захисту честі, гідності, здоров`я, безпеки громадян, їх спокійного відпочинку та безперешкодної праці, втілення інших природних, соціальних і культурних прав членів людської спільноти.
Кримінально каране хуліганство з об`єктивної сторони полягає в посяганні на ці правоохоронювані цінності, що супроводжується особливою зухвалістю або винятковим цинізмом. Таке посягання, як правило, здійснюється у людних або громадських місцях, зазвичай з ініціативи правопорушника, супроводжується нецензурною лайкою та/або фізичним насильством, пошкодженням майна і призводить до заподіяння моральної та матеріальної шкоди.
За зовнішніми ознаками хуліганство певним чином схоже на ряд інших злочинів, зокрема на ті з них, що посягають на здоров`я, честь і гідність людини, її майно. Критеріями розмежування цих діянь є насамперед об`єкт посягання, що визначає правову природу та суспільну небезпечність кожного з них, і мотив як ознака суб`єктивної сторони злочину.
Хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок. Проявами особливої зухвалості під час цих дій є нахабне поводження, буйство, бешкетування, поєднане з насильством, знищення або пошкодження майна, тривале порушення спокою громадян, зрив масового заходу, тимчасове порушення нормальної діяльності установи, підприємства, організації або громадського транспорту тощо. Винятковим цинізмом у контексті статті 296 КК визнаються дії, що демонструють брутальну зневагу до загальноприйнятих норм моралі, зокрема прояви безсоромності чи грубої непристойності, публічне оголення, знущання з хворих, дітей, людей похилого віку, осіб, що знаходяться у безпорадному стані.
Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони хуліганства є мотив явної неповаги до суспільства. Домінування у свідомості винного такого внутрішнього спонукання і відсутність особистого мотиву посягання на потерпілого є головним критерієм відмежування хуліганства як злочину проти громадського порядку та моральності від злочинів проти особи.
Хоч хуліганські дії нерідко супроводжуються фізичним насильством і заподіянням тілесних ушкоджень, головною їх рушійною силою є бажання не завдати шкоди конкретно визначеному потерпілому, а протиставити себе оточуючим узагалі, показати свою зверхність, виразивши явну зневагу до загальноприйнятих норм і правил поведінки. Означені дії не зумовлені особистими мотивами й конкретною метою, а за своїми внутрішніми чинниками фокусуються в напрямку тотального негативізму й ворожого ставлення до суспільства. Протиправні діяння вчиняються за відсутності зовнішнього приводу або з незначного приводу і зазвичай спрямовані на випадкові об`єкти.
Для юридичної оцінки діяння за статтею 296 КК обов`язковим є поєднання ознак об`єктивної сторони цього злочину у виді грубого порушення громадського порядку, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, і суб`єктивної сторони, зокрема, мотиву явної неповаги до суспільства.
Зміст і спрямованість протиправного діяння, що має істотне значення для його правової оцінки, в кожному конкретному випадку визначається виходячи з часу, місця, обстановки й інших обставин його вчинення, характеру дій винного, а також поведінки потерпілого і стосунків, що склалися між ними.
Відповідно до фактичних обставин справи, встановлених судом на підставі безпосередньо досліджених доказів, зокрема показань свідків, письмових доказів, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_13 , будучи особою, яка приймала участь в проведенні антитерористичної операції на сході України, маючи бойовий досвід, знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, що підтвердив у судовому засіданні під час дачі показань, знаючи про наявність у нього з собою бойового пристрою-гранати РГД-5, зайшов до громадського місця з обмеженим простором (приміщення кафе), де знаходилися люди, в т.ч. жінки та діти, де дістав гранату, тримаючи її в своїй руці, вирвавши кільце від гранати, що свідчить про можливість приведення вибухового пристрою в дію та подальшого підриву.
При цьому, судом встановлено, що спонукальним мотивом для вчинення ОСОБА_13 кримінальних правопорушень, зокрема, хуліганства, стало обурення діями працівника кафе, який відмовився обслуговувати ОСОБА_13 та налити йому спиртного.
Суд звертає увагу, що обстановка й обставини подій, динаміка їх розвитку й об`єктивні ознаки кримінальної поведінки обвинуваченого свідчать про те, що вона була зумовлена бажанням протиставити себе суспільству і продемонструвати зневагу до загальноприйнятих норм і правил поведінки, а сам по собі факт перебування особи в громадському місці з бойовою гранатою є достатньою та безумовною причиною до порушення нормальної діяльності закладу.
Враховуючи викладене, суд вважає, що дії ОСОБА_13 вчиненні з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалися особливою зухвалістю, а отже, є кримінально караними.
Знаходячи обвинувачення доведеним, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_13 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень доведена в повному обсязі та кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 296 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене із застосуванням іншого предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень та за ч.1 ст. 263 КК України, як носіння, придбання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.
При призначенні обвинуваченому покарання, відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, зокрема, ураховуючи, що кримінальні правопорушення за ч. 1 ст. 263 та ч. 4 ст. 296 КК України відносять до категорії тяжких злочинів, особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.
Суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_13 раніше в силу ст.. 89 КК України не судимий на обліку і лікарів психіатра та нарколога не перебуває одружений, має на утриманні чотирьох малолітніх дітей, є учасником бойових дій, брав безпосередню участь в антитерористичній операції.
Відповідно до ст. 67 КК України, обставиною, що обтяжує покарання було встановлено факт вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Обставин, що пом`якшують покарання, відповідно до ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Підстав для застосування положень ст. 69 КК України щодо обвинуваченого ОСОБА_13 судом в судовому засіданні не виявлено.

З урахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_13 , обставин вчинення ним кримінальних правопорушень, його поведінки, до, під час та після вчинення кримінальних правопорушень, відсутності обставин, що пом`якшують йому покарання, а так само необхідності і достатності обраного покарання для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, з огляду на вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, згідно якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, суд прийшов до висновку висновку, що його виправлення та перевиховання можливі тільки в ізоляції від суспільства, а тому вважає за необхідне призначити ОСОБА_13 покарання із застосуванням вимог ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень у виді позбавлення волі, з урахуванням вимог ст. 65 КК України.
Судові витрати за залучення експерта під час досудового розслідування в сумі 1139 грн. 64 коп. за проведення: хімічної експертизи, згідно висновку експерта № 97/хс від 16.02.2015, що становлять 294 гривні 84 копійки; вибухотехнічної експертизи, згідно висновку експерта № 1-34-ВТ від 14.03.2015 становлять 844 гривні 80 копійок, підлягають стягненню з обвинуваченого відповідно до вимог ст.ст.118, 122, 124, 126 КПК України.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Враховуючи, що під час досудового розслідування кримінального провадження відносно ОСОБА_13 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, термін дії якого сплинув, під час судового розгляду інший запобіжний захід обвинуваченому не застосовувався, приймаючи до уваги поведінку ОСОБА_13 під час судового розгляду, суд до набрання вироком законної сили вважає за можливе обирати стосовно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступного дня за місцем проживання.

Керуючись ст.ст. 50, 65-67, 69, 70 КК України, ст.ст. 366-371, 373-376, 395, 532, КПК України, суд
У Х В А Л И В:

Визнати винуватим ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст.296 та ч. 1 ст. 263 КК України та призначити йому покарання:

-за ч. 4 ст. 296 КК України - у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі;

-за ч. 1 ст. 263 КК України - у виді 3 (трьох) років позбавлення волі;

На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_13 , до вступу вироку в законну силу обрати у виді домашнього арешту в нічний час доби з 22-00 год. до 06-00 год. наступного дня за місцем проживання, за адресою: АДРЕСА_2 .

На підставі ч.ч. 1, 5 ст. 72 КК України (в редакції, що діяла до набрання чинності Законом України «Про внесення зміни до КК України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» від 18.05.2017 р.) зарахувати у строк покарання призначеного ОСОБА_13 , час перебування під вартою з 25.01.2015 по 26.01.2015 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Стягнути з ОСОБА_13 на користь держави витрати за залучення експерта під час досудового розслідування в сумі 1139 грн. 64 коп. за проведення: хімічної експертизи, згідно висновку експерта № 97/хс від 16.02.2015 становить 294 гривні 84 копійки; вибухотехнічної експертизи, згідно висновку експерта № 1-34-ВТ від 14.03.2015 становить 844 гривні 80 копійок.

Речові докази: частину вибухового пристрою гранати РГД 5, косметичну паличку із зразками букального епітелію ОСОБА_13 які відповідно до постанови від 17.03.2015 визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0001161 знищити; верхню куртку ОСОБА_13 повернути власнику,

Апеляційна скарга на вирок може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які перебувають під вартою - протягом тридцяти днів з моменту вручення їм копії вироку. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку суду після його проголошення.

Суддя