ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/1380/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №333/1286/21Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2021 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 , на ухвалу Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 20 липня 2021 року про продовження терміну дії запобіжного заходу щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нікополь, Дніпропетровської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч.3 ст. 289, ч.1 ст. 187 КК України,

ВСТАНОВИЛА
Вказаною ухвалою районного суду обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено термін дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів до 18 вересня 2021 року включно.

В апеляційній скарзі захисник просив ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою обрати обвинуваченому запобіжний захід не пов`язаний з триманням під ватою.

Свої вимоги мотивував тим, що прокурором не надано достатніх доказів винуватості ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому злочинів. Не враховано, що обвинувачений не знав про існування кримінального провадження відносно нього, а відтак й про оголошення його у розшук.

ОСОБА_7 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання, завжди перебував в центрі «Пробуждение», є учасником бойових дій, що підтверджується відповідним посвідченням.

Прокурором не надано жодного доказу існування передбачених ч.1 ст. 177 КПК ризиків, а сама лише тяжкість інкримінованого злочину не може бути підставою для застосування до обвинуваченого найсуворішого запобіжного заходу.

Згідно ч. 4 ст. 422-1 КПК розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Прокурор звернувся на адресу суду з заявою, в якій просив провести апеляційний розгляд за його відсутності, обвинувачений повідомлявся про час та місце апеляційного розгляду, з клопотаннями чи заявами щодо участі в судовому засіданні на адресу апеляційного суду не звертався. А відтак, розгляд справи відбувся за відсутності обвинуваченого та прокурора, проти чого захисник не заперечував.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; захисника, який підтримав апеляційну скаргу та наполягав на її задоволенні; перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

З представлених матеріалів вбачається, що в провадженні Комунарського районного суду м. Запоріжжя знаходиться кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 за обвинуваченням його у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.289, ч.1 ст. 187 КК.

20 липня 2021 у судовому засіданні задоволено клопотання прокурора та ОСОБА_7 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою і визначено можливість внесення застави та її розмір.

Суд, в оскаржуваній ухвалі посилався на існування ризиків, передбачених ч.1 ст. 171 КПК.

Колегія суддів погоджується із таким рішенням суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ст.177 КПК підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

За змістом ст.199 КПК, розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд має з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд, крім наявності ризиків зазначених у ст.177 КПК, зобов`язаний оцінити та врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК, зокрема тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, міцність його соціальних зв`язків, наявність у обвинуваченого постійного місця роботи та дані, які його характеризують.

При вирішенні питання про продовження строків тримання під вартою у суді першої інстанції на стадії судового розгляду вирішальним є вирішення питання про наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

На переконання колегії суддів рішення суду про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою ґрунтується на зазначених вимогах процесуального закону.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, які становлять підвищену суспільну небезпеку, та за які передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до дванадцяти років. Вказане дає достатні підстави вважати, що опинившись на свободі ОСОБА_7 може переховуватись від суду, з метою уникнення від призначеного йому покарання, у разі визнання його винуватим.

Окрім того, обвинувачений ніде не працює, а відтак не має постійного офіційного джерела доходу. Відсутні відомості, що ОСОБА_7 має міцні соціальні зв`язки, які б могли слугувати соціальними стримуючими механізмами та певною мірою запобігти настанню ризиків під час судового розгляду даного кримінального провадження. А відтак існування ризику вчинення обвинуваченим іншого злочину цілком підтверджується.

Зазначені обставини в сукупності дають підстави вважати, що існування визначених прокурором у клопотанні ризиків є цілком виправданим, а висновки районного суду з цього приводу вірними та обґрунтованими.

А тому, зважаючи на конкретні обставини даного кримінального провадження, колегія суддів, усупереч доводам апеляційної скарги захисника, вважає доведеними у даній справі обставини, які виправдовують подальше обмеження права обвинуваченого ОСОБА_7 перебувати на волі.

Отже, з огляду на обставини вчинення інкримінованих ОСОБА_7 злочинів, їх характеру та тяжкість, враховуючи покарання, яке загрожує йому у разі визнання його винуватим, дані про особу обвинуваченого, відсутність даних про неможливість подальшого перебування обвинуваченого під вартою, районний суд правильно визначився з тим, що запобігти встановленим ризикам можливо лише шляхом продовження застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

На переконання колегії суддів, рішення суду про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Щодо відсутності в матеріалах провадження доказів винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому злочинів слід зазначити, що питання обґрунтованості висунутого обвинувачення може бути вирішено виключно при ухваленні судом першої інстанції відповідного процесуального рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Вказане питання не є предметом даного апеляційного розгляду.

Стосовно доводів захисника про те, що сама по собі тяжкість інкримінованих ОСОБА_7 злочинів не є достатньою підставою для продовження йому строку тримання під вартою, то колегія суддів зауважує, що підставою для продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 стала не лише тяжкість злочинів, в яких він обвинувачується, а сукупність усіх встановлених у даній справі обставин, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою особи.

Наявність у обвинуваченого постійного місця проживання не є самостійною суттєвою підставою для застосування відносно нього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, а статус учасника бойових дій не спростовує існування встановлених ризиків.

Окрім того, районним судом, з дотриманням положень ст. 183 КПК, визначена можливість внесення застави та її розмір. На переконання колегії суддів, лише в такий спосіб, окрім тримання ОСОБА_7 під вартою, можливо запобігти настанню ризиків та забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів під час судового розгляду даного кримінального провадження.

Отже колегія суддів, дослідивши всі доводи апеляційної скарги, матеріали провадження, не знаходить законних та обґрунтованих підстав для зміни запобіжного заходу обвинуваченому за наслідками апеляційного розгляду.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б тягли безумовне скасування ухвали, судом апеляційної інстанції також не виявлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 20 липня 2021 року щодо ОСОБА_7 в цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Дата документу 18.08.2021 Справа № 333/1286/21