Справа № 479/825/16-к
Провадження № 1-кп/479/26/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19.01.22року смт.Врадіївка

Врадіївський районний суд Миколаївської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000224 від 09.05.2016р., по обвинувальному акту щодо:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Врадіївка Миколаївської області, громадянина України, освіта вища, одруженого, працюючого техніком-дозиметристом рентгенорадіологічного відділення Миколаївської обласної лікарні, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, -

з участю сторін та інших осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні:
прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7

потерпілого ОСОБА_8

представника потерпілого ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_10

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 пред`явлено обвинувачення, яке сформульовано в обвинувальному акті і підтримане прокурором під час судового розгляду, в тому, що він 08.05.2016 року біля 16.00 год. перебуваючи по АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом, направленим на спричинення тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою спричинення тілесних ушкоджень, на ґрунті неприязних відносин, що раптово виникли, наніс ОСОБА_8 один удар дерев`яною битою по голові, один удар по правій гомілці, внаслідок чого спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді відкритого осколкового перелому кісток правої гомілки в середній третині зі зміщенням, забійної рани голови, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпечності для життя в момент заподіяння.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст.121 КК України, а саме умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Допитаний в судовому засіданні у порядку ст. 351 КПК України обвинувачений ОСОБА_3 своєї вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав та показав, що майже 6 років тому, у травні 2016 року, на запрошення ОСОБА_11 разом з останнім прибув до домоволодіння його батька ОСОБА_12 , де на місці побачив як останній з ОСОБА_13 вживали горілку. Він випив кави чи чаю, та зібрався вже їхати до однокласника ОСОБА_14 , як ОСОБА_15 звернувся до нього з проханням підвезти ОСОБА_16 додому так як він уже дуже п`яний. Погодився. ОСОБА_15 всадив потерпілого на переднє пасажирське сидіння його автомобіля «Шевроле Авео» та вони поїхали, під час руху згадав, що мав також забрати ОСОБА_17 , для чого поїхав дорогою до вул.Скабіна. На прохання ОСОБА_18 зупинив авто, потерпілий вийшов з нього, після чого він переконавшись, що позаду немає інших авто розпочав рух. Будь яких скандалів або суперечок з потерпілим не було. За метрів 100 від автомобіля по вказаній же дорозі йому назустріч йшов ОСОБА_19 , проїхавши, зупинився біля нього та ОСОБА_19 сів на переднє пасажирське крісло його автомобіля, повідомив його, обвинуваченого, що ОСОБА_18 впав відразу як вийшов з машини, на що він подивися в дзеркало та побачив як ОСОБА_18 намагався встати, але не міг, так на його думку, був сильно п`яний, про що він повідомив ОСОБА_17 . Дорога на яку впав потерпілий грунтова із щебнем крупної фракції від 5 до 10 см., цеглою, гранітом розміром 30-50см. Вже ввечері з телефонного повідомлення матері дізнався, що його шукає син потерпілого, - ОСОБА_20 , з ОСОБА_21 , за те, що він, обвинувачений, побив ОСОБА_16 . Наступного дня зі слів слідчого дізнався про порушення щодо нього кримінальної справи, після чого, з метою з`ясувати що сталося, поїхав в лікарню, аби зустрітися з потерпілим, який вже на місці повідомив, що він його побив битою. Потерпілого не бив, бити ніколи не мав. ОСОБА_22 лаявся до нього, кричав, погрожував розправою, на що він просто вибачився та пішов. Яким чином потерпілий отримав тілесні ушкодження йому не відомо, але виходячи з висновку судово-медичної експертизи розуміє, що скоріш за все він отримав травми внаслідок ДТП. Вважає, що ОСОБА_22 , вийшовши з його автомобіля, отримав травму голови в результаті падіння, факт якого підтверджує також свідок ОСОБА_23 .. Будь - які дії на спричинення потерпілому тілесних ушкоджень не вчиняв, інших авто на місці події не бачив. Зазначив, що наїзд на ОСОБА_16 він ймовірно не здійснював, оскільки якщо б потерпілий після виходу з автомашини впав, потрапивши ногою під заднє колесо, то він обвинувачений почув би крик потерпілого.

Сторона захисту наполягала на тому, що обвинуваченням не здобуто і не надано суду будь-яких допустимих, доказів винуватості ОСОБА_3 в умисному заподіянні тяжких тілесних ушкоджень потерпілому, як і не встановлений сам факт вчинення злочину, адже стороною обвинувачення в ході досудового слідства не було встановлено жодного свідка який був безпосередньо присутнім на місці події, та міг би підтвердити факт побиття ОСОБА_24 потерпілого ОСОБА_16 з використанням дерев`яної бити, та вказаний факт, крім того, спростовується показаннями свідка ОСОБА_23 . Також не було виявлено знаряддя злочину на яке вказував під час досудового розслідування потерпілий, дерев`яної бити. Крім того посилався, що у кримінальному провадженні під час досудового розслідування було проведено 4 експертні дослідження, з яких лише висновок первинної експертизи №301-М був покладений в основу обвинувачення. Зазначив про відсутність об`єктивної сторони складу злочину передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, так як відсутня її утворююча сторона дії, діяння, та відсутність суб`єктивної сторони складу цього злочину такої як умисел, мотив та мета. Враховуючи це, захист просив ухвалити виправдувальний вирок.

Допитаний в судовому засіданні у порядку ст. 352 КПК України потерпілий ОСОБА_8 показав, що 08.05.2016 р. біля 16.00 год. перебував у брата ОСОБА_12 по місцю його проживання в смт. Криве Озеро, де вжив два стаканчики, по 50 грам, алкоголю. Туди ж згодом, приїхав і ОСОБА_25 . Через погіршені погодні умови, - дощ, брат запропонував ОСОБА_26 підвезти його, потерпілого, додому, на що останній згодився. Коли їхали, то він побачив, що ОСОБА_27 їде в протилежну сторону від місця його, потерпілого, проживання, а саме на окраїну смт. Криве озеро. На це він попросив ОСОБА_27 зупинити авто, однак той продовжував їхати, на що він, потерпілий, натиснув на передачу, та зупинив авто, вийшов з нього, з передньої правої сторони. Що було потім не пам`ятає, чи запаморочилися голова, чи хтось дав по голові. Отямився в лікарні під витяжкою, нога була перебита, перебував у лікарні місяць, чи півтора. Заяву до поліції не писав, хто її написав та, що там було вказано не знає. Можливо заяву написалирідні, дружина ОСОБА_28 чи син ОСОБА_29 . Деякі неточності пояснював спливом часу з тих подій в строк 5 років. Його допитували як потерпілого вже в лікарні, коли знаходився під крапельницями.Про що розповідав під час допиту, на які тілесні ушкодження вказував не пам`ятає, бо вже пройшло 5 років. В інтерв`ю кореспонденту «Інтер» який приїздив до лікарні вказував що впав чи побили, точно не пам`ятає. Після лікарні приймав участь у слідчому експерименті, був слідчий ОСОБА_30 , писав якісь папери. Чи показував під час цього якісь обставини вчинення злочину не пам`ятає. З висновком ОСОБА_31 знайомився, чи згоден з ним точно сказати не може, бо тілесні ушкодження в нього дійсно були, але як він їх отримав не пам`ятає, стверджувати не може, чи наїхали, чи вдарили, чи впав.У сварках чи конфліктах з обвинуваченим не перебував, до 08.05.2016р. його не знав. Претензій будь яких до обвинуваченого не має. Бажав би щоб провадження по справі взагалі було закрите.
Потерпілий ОСОБА_8 в ході додаткового допиту проведеного за клопотанням прокурора, з метою з`ясування достовірності його показань, які не узгоджуються з його попередніми показаннями наданими під час досудового розслідування, в тому числі під час слідчого експерименту, показав, що під час досудового розслідування приймав участь у слідчому експерименті. На дзвінок прокурора ОСОБА_4 приїхав до прокуратури в смт. Криве Озеро та підписав протокол за результатами проведеного слідчого експерименту. Тиск зі сторони прокурора під час слідчого експерименту та під час підписання цього протоколу до нього не застосовувався. При з`ясуванні чи змінив свої показання які надав під час досудового розслідування, слідчого експерименту та безпосередньо в суді, зазначив, що вже не пам`ятає, що було. Різницю в показах під час слідчого експерименту, в тому що ОСОБА_27 наніс тілесні ушкодження битою, та безпосередньо в суді, в яких стверджував, що вже не пам`ятає такого, пояснив тим, що мав серйозну травму голови, тому і не пам`ятає, та зазначив, що взагалі має право не надавати свідчення, та відмовився від подальшої дачі таких. Претензій до обвинуваченого не має, про що також писав заяву адресовану суду. Підтвердив, показання які були дані ним безпосередньо в суді, під час первісного допиту, та зміст тих документів, які ним писалися під час судового розгляду.

Тож показання обвинуваченого та потерпілого, отримані судом у передбачений законом спосіб і сприймалися судом безпосередньо, а тому є допустимими і одночасно належними доказами, оскільки вони прямо і непрямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню в цьому кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають для нього значення, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів і є оціненими у сукупності з іншими доказами у справі.

Свідки сторони обвинувачення, будучи допитаними відповідно до правил ст.352 КПК України та попередженими про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання та за відмову від давання показань, дали суду такі показання.

Свідок ОСОБА_32 , що навесні 2016 року, в період поминальних днів, за метрів 60 від свого будинку, що в Кривому Озері, та метрів 40 від вулиці Одеської, за перехрестям на іншій вулиці, побачив людину, яка лежить, поруч з нею нікого не було. Підійшов, спочатку не впізнав. На з`ясування, чоловік назвався ОСОБА_18 , сказав, що його побили чи що ноги болять, щось таке. На нозі потерпілого була кров. Чи бачив якусь машину може далі якась і стояла, якої марки не знає, були проводи, то далі по вулиці стояли якісь авто, за метрів 100, бо там знаходяться жилі будинки. Неточності пояснював спливом тривалого проміжку часу. Зазначив, що показання надані під час досудового слідства не підтримує.
Свідок ОСОБА_33 , що весною 2016 року лежав в лікарні в м.Первомайськ, куди доставили потерпілого ОСОБА_18 . Бачив як до нього приходив обвинувачений ОСОБА_27 , щоб знайти спільну мову, це було на другий чи третій день після госпіталізації потерпілого. Розмова між ними була щодо якихось домовленостей, подумав, що Жосан винуватець, бо він просив вибачення, а потерпілий слухав. ОСОБА_18 розказував йому, свідку, що їхали і обвинувачений його вдарив, як саме він, свідок, вже не пам`ятає, бо пройшов час. У ОСОБА_18 був перелом ноги, він лежав на витяжці. Про ДТП потерпілий не розповідав. Жосан приходив до ОСОБА_34 2,3,4 рази, точно не пам`ятає.

Свідок ОСОБА_35 показав, що в період поминальних днів 2016 року йшов по вул. Скабіна в смт. Криве Озеро, десь за 50-100м. від себе, по ходу свого руху, побачив як потерпілий ОСОБА_18 виходить з пасажирської передньої сторони автомобіля ОСОБА_27 , після чого закрив дверки та впав на обочину, на якій було каміння, бут великий. Потім підвівся, присівши. Щоб потерпілий кричав не чув. Коли з автомобіля ОСОБА_36 вийшов ОСОБА_18 та впав, він, свідок знаходився на відстані, не підходив близько. Після того як потерпілий залишив авто, ОСОБА_27 продовжив рух йому, свідку назустріч, зупинився та він сів до його автомобіля, після чого вони разом поїхали. Наче була розмова за падіння ОСОБА_18 , але про що вже не пам`ятає. Чому впав ОСОБА_34 обвинувачений ОСОБА_37 не розповідав

Свідок ОСОБА_15 показав, що у травні 2016 року ОСОБА_22 та ОСОБА_27 перебували по місцю його поживання, коли потерпілий повідомив, що йому потрібно вже додому. На вказане ОСОБА_27 запропонував ОСОБА_38 підвезти його. Вулиця біля його домоволодіння має два кінці, і ОСОБА_37 з ОСОБА_18 поїхали в сторону вулиці, іншу, ніж ту в якій знаходиться дім потерпілого. Він, свідок, подумав, що вони поїхали в іншу сторону, щоб розвернутися, через що сидів у дворі на лавці та чекав, але їх не було. Тому зателефонував ОСОБА_38 , він відповів на другий дзвінок, сказав, що він його вбив. Потім бачив, як проїхала швидка. Точно марку авто не пам`ятаю. У ОСОБА_16 він, свідок, нічого не з`ясовував. Не експерт і не знає чи був потерпілий п`яний чи ні, в нього дома він алкоголь не вживав, а на провідках на кладовищі за ним не слідкував.

Свідок ОСОБА_39 показав, що у травні 2016 року, десь у післяобідній час, був з ОСОБА_27 по місцю проживання батька ОСОБА_12 по АДРЕСА_3 , але до інциденту, що трапився з потерпілим. Разом з ними були потерпілий ОСОБА_8 , ОСОБА_15 , та ОСОБА_40 . Чи хтось вживав спирте не помне, бо вже пройшов час. Він з ОСОБА_40 залишили домоволодіння першими, а його батько, обвинувачений та потерпілий залишилися. Пізніше йому зателефонували та повідомили, що ОСОБА_25 побив ОСОБА_18 . Хто зателефонував не пам`ятає, бо пройшов вже час. ОСОБА_27 на той момент їздив на автомобілі наче б то марки «Шевроле». Коли приїхав на місце інциденту де це все трапилося там вже нікого не було. Пізніше розповідав батько, що ОСОБА_27 повіз ОСОБА_18 додому, і щось в них там трапилось.
Свідок ОСОБА_41 , показав, що весною 2016 року, перебував у знайомого ОСОБА_12 по АДРЕСА_3 , після чого він з ОСОБА_39 поїхав у справах. ОСОБА_22 , ОСОБА_27 , ОСОБА_15 , залишилися сидіти у останнього. Конфліктів між ОСОБА_27 та потерпілим не було. Чи був ОСОБА_27 на авто не знає, якесь авто було, але яке же не пам`ятає. Алкогольні напої вживали всі. Ознак сп`яніння у обвинуваченого та потерпілого не було, можливо випили по дві стопки. Через хвилин 30-40 як вони поїхали, до ОСОБА_11 зателефонували та повідомили що ОСОБА_27 побив ОСОБА_16 , та сказали що це сталося на околиці смт. Криве Озеро, в напрямку с. Секретарка. Хто телефонував не пам`ятає. Поїхали на місце події, десь через хвилин 15 після дзвінка, там вже нікого не було, тому поїхали в лікарню, де їм уже повідомили, що в потерпілого зламана нога. Хтось сказав, що ОСОБА_27 вдарив по нозі і зламав її.

Свідок ОСОБА_42 показала, що в день події преребувала по місцю проживання свекрухи, коли зателефонував чоловік ОСОБА_22 до сина ОСОБА_29 , та повідомив, що його побили. На міці побачили ОСОБА_16 , він лежав сам на обочині, йому було дуже погано, боляче і він майже не розмовляв, був в шоці. Права нога (гомілка) була зламана, перебувала у зігнутому стані. Біля нього нікого не було. Потім приїхала швидка та забрала його. ОСОБА_22 розповідав, що ОСОБА_37 його побив битою по нозі і руці. Чи приходив ОСОБА_27 до потерпілого в лікарню, і чи просив у нього пробачення не пам`ятає. Пройшов час тому все не пам`ятає. На місці події ОСОБА_36 не бачила, біля потерпілого ніяких предметів не було. ОСОБА_22 ніколи ОСОБА_37 не знав і ніяких відносин між ними не було.

Свідок ОСОБА_43 показав, що в день події до нього, зі свого номеру телефону подзвонив батько ОСОБА_44 , сказав що його побили, на що він, його мати ОСОБА_45 , та два товариши ОСОБА_46 , ОСОБА_47 поїхали на місце події. На місці була швидка допомога, батько лежав на боку, нога в нього була зламана, визначив це так вона весіла, голова була розбита, він нічого не говорив, лише стогнав від болю. Більше на місці нікого не бачив, ОСОБА_36 теж не було. Ніякі предмети біля батька теж не були. На другий чи третій день після події, батько розповідав, що його побив битою ОСОБА_48 . Був у батька в лікарні наступного дня, обвинувачений приходив до батька в лікарню. Чи розмовляв ОСОБА_27 з батьком в лікарні, чи просив у нього пробачення не пам`ятає.

Свідок ОСОБА_49 , показав, що в той день коли це все сталося, не виключає що 08.05.2016р., він перебував у сина потерпілого ОСОБА_16 ОСОБА_50 , ремонтував колесо. До ОСОБА_51 хтось зателефонував, на що останній повідомив йому що треба їхати, бо хтось чи збив чи побив батька. На місці (на вулиці на виїзді з смт. Криве Озеро) побачив чоловіка, який лежав на землі, був автомобіль швидкої допомоги. Чоловік нічого не пояснював, лише стогнав від болю. Його боліла нога. У своєму авто супроводжував авто швидкої. Під час супроводження, з ним в авто, начеб то, був ОСОБА_52 , точно вже не пам`ятає, бо пройшло 5 років. Чи казав ОСОБА_22 про те, хто йому спричинив тілесні ушкодження, чи розмовляв з кимось по телефону не пам`ятає. Допитувався під час досудового розслідування, надав такі ж свідчення як і в суді. Не пам`ятає, що тоді говорив, і чи ОСОБА_22 повідомляв про те, що тілесні ушкодження йому спричинив ОСОБА_37 . Обвинуваченого ОСОБА_27 не впізнає, його не знає, на місці пригоди його не бачив. Біля ОСОБА_16 на місці пригоди ніяких предметів не бачив. Чи був потерпілий в стані алкогольного сп`яніння не пам`ятає. Чи писав власноручно пояснення під час досудового розслідування, чи ні, і що там було написано не пам`ятає, бо пройшов час.

Свідок ОСОБА_53 показав, що 4-5 років тому, весною, не виключає що 8.05.2016 року, він приїхав до ОСОБА_50 на шиномонтаж поміняти резину на автомобілі. В цей час йому хтось зателефонував, від чого ОСОБА_29 став «ніякий», та на його, свідка, з`ясування, що сталося повідомив, що батька побили, на окраїні Кривого Озера. На це ОСОБА_29 , його мати ОСОБА_45 , та він, на автомобілі ОСОБА_29 поїхали на місце події, до якого їхали не довго, пару хвилин. Там було авто швидкої допомоги, а ОСОБА_44 лежав на обочині дороги. ОСОБА_51 підійшов до батька ОСОБА_16 , і останній йому сказав, що його побили, відбита нога, сказав що битою побили, що ОСОБА_25 . Він свідок чув як потерпілий це казав синові, бо стояв з боку біля потерпілого. Потерпілого госпіталізували, і вони прослідували за швидкою, в своєму авто. В лікарні підняли потерпілого на другий поверх, лікарі сказали що відкритий перелом.. Яка саме нога була переламана вже не пам`ятає, вона була перебита нижче коліна, і в потерпілого також була побита голова, кров йшла з губи. На місці події ОСОБА_36 не було.
Свідок ОСОБА_54 , показав, що працює водієм швидкої допомоги. ОСОБА_55 після телефонного дзвінка, повідомив йому, що треба їхати на виклик, начебто на АДРЕСА_4 , що там лежить якийсь чоловік. Час та дату вже не пам`ятає, бо пройшов час. На місці побачили ОСОБА_18 , надали першу допомогу та погрузили до швидкої. Які тілесні ушкодження були у потерпілого не пам`ятає, бо не медик. Пам`ятає лише, що нога була зламана. Можливо і казав під час досудового слідства, що потерпілий зазначав про нанесення йому удару якоюсь палицею, але вже не пам`ятає, бо пройшло 5 років, очевидцем не був. Точне джерело повідомлення про те хто це йому сказав, і що саме сказав назвати не може, бо вже пройшов час.. Чи був ОСОБА_18 п`яний сказати також не може, не пам`ятає, і це вирішує експертиза.

Свідок ОСОБА_56 показав, що були проводи, років 5 тому, до централізованої диспетчерської поступив виклик, чи то з приводу травми чи з приводу перелому, вже не пам`ятає. Виїхали на місце та побачили, що на вулиці лежить чоловік. То був ОСОБА_57 . Чи були біля нього якісь предмети не пам`ятає. Автомобіля ніякого біля нього не було. Чи спілкувався він з кимось по телефону не пам`ятає, не звертав увагу, бо надавав першу допомогу. Чи вказував потерпілий хто його побив також вже не пам`ятає.

Свідок ОСОБА_58 показала, що обвинувачений ОСОБА_27 є її зятем більше 10 років, може охарактеризувати його лише з позитивної сторони, як порядну, добру людину, яка не може вчинити щось негативне. Очевидцем подій не була.

В ході допиту заявлених свідків сторони обвинувачення обставин що мають наслідки визнання їх недопустимими, визначених ст. 87 КПК України - установлено не було, а так само як і будь-яких даних, передбачених ч. 2 ст. 96 КПК України щодо свідків, як то, показання, документи, які підтверджують їх репутацію, зокрема, щодо засудження за завідомо неправдиві показання, обман, шахрайство або інші діяння, що підтверджують нечесність останніх, суд у своєму розпорядженні не мав.

Відповідно, суд сприймає показання свідків як допустимі і належні докази у розумінні положень 85, 86 КПК України, однак вважає за доречне оцінити їх у сукупності з іншими доказами у провадженні.
Зокрема, у порядку ст. 358 КПК України судом досліджені надані стороною обвинувачення документи у їх розумінні згідно ст.ст. 84, 99 КПК України, розцінюючи як фактичні дані, отримані у передбаченому указаним Кодексом порядку, на підставі яких належить установити наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для цього кримінального провадження і підлягають доказуванню у ньому, як то протоколи слідчих дій та висновки експертів.

Рапорт Кривоозерського ВП від 08.05.2016 року 17.40 год. про прийняття телефонного повідомлення від мешканця смт.Криве Озеро ОСОБА_43 , 1987 року народження, що 08.05.16р. в смт. Криве Озеро невідома особа спричинила тілесні ушкодження його батькові ОСОБА_8 , 1962 р.н.;

Телеграма до ГУ НП в Миколаївській області №915 від 08.05.2016р. 19.21 год., що виїздом СОГ по інформації про спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_38 за повідомленням заявника ОСОБА_43 , встановлено що в АДРЕСА_2 ОСОБА_3 спричинив ОСОБА_38 тілесні ушкодження у вигляді рубленої рани голови та відкритого перелому правої кінцівки;

Заяву ОСОБА_8 від 08.05.2016р. про прийняття мір до ОСОБА_3 , який по вул.Скабіна в смт.Криве Озеро наніс йому тілесні ушкодження у вигляді рубленої рани голови та відкритого перелому правої кінцівки, наносив удари дерев`яною битою;

Витяг з кримінального провадження №0000224 від 09.05.2016 р., відповідно до якого 08.05.2016 року близько 16.30 год. на вул. Скабіна в смт.Криве Озеро Миколаївської області Жосан Іван наніс ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді відкритого перелому ноги та рубленої рани голови;

Протокол огляду місця події з фото таблицею від 19.05.2016р. ділянки вулиці Скабіна в смт. Криве Озеро Миколаївської області (вул. Поштова - вул. Пархоменка). Проїзна частина вулиці вкрита щебенем та відсівом. З лівого боку по вул. Скабіна цього населеного пункту (від вул. Поштова в напрямку вул. Пархоменка) виявлено розташовані присадибні ділянки, та з правого боку на узбіччі біля огорожі домогосподарства наявні купа відсіву, піску, бетонні стовпчики.

Протокол додаткового огляду місця події з фото таблицею від 14.06.2016р. ділянки вулиці Скабіна в смт. Криве Озеро Миколаївської області (від вул. Пархоменка до вул. Поштова), за участю потерпілого ОСОБА_16 , в присутності понятих, в ході чого було встановлено що покриття проїзної частини вулиці вкрите сумішшю піска, відсіву, щебеню, та потерпілим було вказано на ділянку вулиці Скабіна, яка знаходиться навпроти домоволодіння на розі АДРЕСА_2 та Поштова, і пролягає паралельно огорожі території домогосподарства, як таку на якій йому 08.05.2016 р. було нанесено тілесні ушкодження. Від огорожі господарства до дороги наявне узбіччя шириною 6,20м. вкрите ростучою травою, наявні купи піску та відсіву, бетонні стовпчики.

Заяву про добровільну видачу ОСОБА_13 рентген знімків на його ім`я в кількості 3 шт. з зображенням кісток гомілки та протоколом їх огляду від 15.06.2016р.;

Постанову про призначення експертизи від 10.05.2016р., висновком експерта Первомайського МРВ СМЕ №301-М від 12.05.2016р., відповідно до якого у ОСОБА_16 виявлено відкритий перелом кісток правої голені в с/з, ушиблена рана волосистої частини голови. Дані тілесні ушкодження могли утворитися в строк указаний в постанові (08.05.2016р.) від дії тупого твердого предмету і відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень по ознаці небезпеки для життя в момент спричинення. Вищевказані тілесні ушкодження при падінні з висоти власного росту не характерні. Достовірно встановити кількість ударів нанесених ОСОБА_38 не представляється можливим.

Постановою про призначення додаткової судово-медичної експертизи від 15.06.2016р. в якій слідчим було поставлено перед експертом питання щодо того чи можливо утворення тілесних ушкоджень, виявлених у потерпілого, які були отримані ним 08.05.2016р. при обставинах вказаних потерпілим у протоколі слідчого експерименту проведеного 14.06.2016р., (нанесення 1 удару битою по голові та 1 удару битою в ліве коліно, а також 1 удару битою в праву голень, після чого у нього утворилось тілесне ушкодження), та чи відповідають об`єктивним даним свідчення потерпілого про характерні ознаки предмета , яким спричинено йому тілесні ушкодження, а саме бейсбольна бита, довжиною біля 80 см. та найбільшим діаметром біля 8 см.

Висновком експерта Первомайського МРВ СМЕ №403-М від 16.06.2016р. за результатами проведення додаткової судомо-медичної експертизи, відповідно до якого тілесні ушкодження виявлені у ОСОБА_16 могли утворитися при обставинах на які він вказав у ході слідчого експерименту.

Ухвалою слідчого судді Кривоозерського районного суду від 24.06.2016р. у справі №479/440/16-к про призначення за клопотанням захисника підозрюваного ОСОБА_10 у кримінальному провадженні №0000224 комплексної судово медичної транспортно - трасологічної експертизи, з поставленням на вирішення перед експертом питань чи відносяться тілесні ушкодження отримані потерпілим 08.05.2016р. до одного ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, який проміжок часу відокремлює отримання тілесних ушкоджень голови та ноги потерпілим, яка послідовність отримання тілесних ушкоджень потерпілим, чи могло утворитися тілесне ушкодження голови потерпілого внаслідок падіння з висоти власного зросту на тверду горизонтальну поверхню дороги, що була встелена гравієм, камінням, та чи могло утворитися тілесне ушкодження ноги потерпілого внаслідок наїзду автомобілем марки «Шевроле АВЕО» (вагою 1035-1500кг.) на ногу потерпілого, яка знаходилася під автомобілем в горизонтальному положенні на твердій нерівній поверхні проїжджої частини що була встелена гравієм, камінням.

Висновком експерта №169 від 03.10.2016р., проведеного в т.ч. на підставі матеріалів кримінального провадження на 126 аркушах, наданих в розпорядження експертів, у якому судово-медична експертна комісія у складі 6 експертів, прийшли до висновку, що у потерпілого мали місце тілесні ушкодження у виді: відкритого багато уламкового перелому обох кісток правої гомілки (багато уламковий перелом великогомілкової кістки у середній третині та багатоуламковий перелом малогомілкової кістки у середній та верхній третині) із зміщенням уламків; забійно-рвана рана правої гомілки, забійна рана голови. При цьому відкритий багато уламковий перелом обох кісток правої гомілки, згідно п. 2.1.3 «м» «Правил судово медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя. Забійна рана голови не є небезпечною для життя, тягне за собою розлад здоров`я тривалістю більше ніж 6 днів, але не більше ніж на 21 день, та за даним критерієм, згідно п. 2.3.3 цих «Правил» відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Що стосується проміжку часу який відокремлює отримання тілесних ушкоджень голови та ноги, то вказане питання не можна вирішити експертним шляхом. Відносно послідовності отримання слід зазначити, що найбільш вірогідно спочатку постраждалим була отримана забійна рана голови, а вже потім травма правої гомілки (відкритий багато уламковий перелом обох кісток правої гомілки). Тілесне ушкодження у ділянці голови повністю вкладається у механізм падіння на предмет з обмеженою контактуючою поверхнею, та таким чином могло утворитися наслідок падіння «з висоти власного зросту» на тверду горизонтальну поверхню дорогу, що була встелена гравієм або камінням. Травма правої гомілки постраждалого була масивною та розповсюдженою, оскільки включала до себе відкритий багато уламковий перелом обох кісток правої гомілки,а саме, багато уламковий перелом великогомілкової кістки правої гомілки у середній третині, багато уламковий перелом малогомілкової кістки аж у обох третинах, - у середній та верхній третині, із зміщенням уламків. Така масивна травма не є характерною для утворення внаслідок удару тупим предметом з обмеженою контактуючою поверхнею (наприклад, битою), а є цілком характерною для сильного здавлення гомілки між двома тупими предметами (поверхнями), тобто характерна для перекочування колесом автомобіля через кінцівку. Ушкодження правої гомілки потерпілого могли утворитися внаслідок перекочування через гомілку колеса будь-якого легкового автомобіля, в т.ч. і марки «Шевроле АВЕО» (вагою 1035-1500кг.), за умови, що гомілка постраждалого знаходилась під автомобілем в горизонтальному положенні на твердій нерівній поверхні проїжджої частини, що встелена гравієм або камінням.

- постановою прокурора Кривоозерського відділу прокуратури ОСОБА_4 про призначення у кримінальному провадженні додаткової комісійної судово медичної експертизи від 10.07.2016р. в якій на вирішення експертів поставлено питання щодо того чи відповідають об`єктивними даним висновки судово медичного експерта від 15.05.2016 р. №301-М щодо відкритого осколкового перелому, кісток правої гомілки в середній третині зі зміщенням, забійної рани голови, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент нанесення та висновок експерта від 22.05.2016р. за №403-М, що тілесні ушкодження виявлені у потерпілого могли утворитися при обставинах, на які указав він в ході слідчого експерименту (удари битою).

- висновком експерта № 172 від 03.10.2016р., проведеного в т.ч. на підставі матеріалів кримінального провадження на 126 аркушах, наданих в розпорядження експертів, у якому судово-медична експертна комісія у складі 6 експертів, прийшла до висновку, що у потерпілого мали місце тілесні ушкодження у виді: відкритого багато уламкового перелому обох кісток правої гомілки (багато уламковий перелом великогомілкової кістки у середній третині та багато уламковий перелом малогомілкової кістки у середній та верхній третині) із зміщенням уламків; забійно-рвана рана правої гомілки, забійна рана голови. При цьому відкритий багато уламковий перелом обох кісток правої гомілки, згідно п. 2.1.3 «м» «Правил судово медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя. Забійна рана голови не є небезпечною для життя, тягне за собою розлад здоров`я тривалістю більше ніж 6 днів, але не більше ніж на 21 день, та за даним критерієм, згідно п. 2.3.3 цих «Правил» відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Тілесне ушкодження у ділянці голови ОСОБА_8 повністю вкладається у механізм падіння на предмет з обмеженою контактуючою поверхнею, та, таким чином, могло утворитися внаслідок падіння з висоти власного зросту на тверду горизонтальну поверхню дороги, що була втілена гравієм або камінням. Травма правої гомілки постраждалого була масивною та розповсюдженою, оскільки включала до себе відкритий багатоулавмковий перелом обох кісток правої гомілки, а саме, багатоулавмковий перелом великогомілкової кістки правої гомілки у середній третині, багатоуламковий перелом малогомілкової кістки аж у обох третинах у середині та верхній третині, із зміщенням уламків. Така масивна травма не є характерною для утворення внаслідок удару тупим предметом з обмеженою контактуючою поверхнею (наприклад битою), а є цілком характерною для сильного здавлення гомілки між двома тупими предметами (поверхнями) тобто характерна для перекочування колесом автомобіля через кінцівку. Таким чином ушкодження правої гомілки потерпілого могли утворитися внаслідок перекочування через гомілку колеса будь-якого легкового автомобіля, в т.ч. і марки «Шевроле АВЕО» (вагою 1035-1500кг.), за умови що гомілка постраждалого знаходилась під автомобілем в горизонтальному положенні на твердій нерівній поверхні проїжджої частини, що встелена гравієм або камінням. В цьому ж висновку експерти прийшли до висновку що попередні висновки експертів, з судово медичної точки зору, відповідають дійсності в тій частині, що стосується визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень правої гомілки постраждалого (тяжкі тілесні ушкодження). Що стосується забійної рани голови то комісія вважає неправильним об`єднання її у одну ступінь тяжкості з травмою правої гомілки, оскільки дана рана відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розслід здоров`я. Також, приймаючи до уваги встановлений механізм отримання постраждали тілесних ушкоджень, слід дійти до висновку, що ушкодження у постраждалого могли утворитися за обставин, на які посилаються свідок ОСОБА_35 , та підозрюваний ОСОБА_3 в ході слідчого експерименту (тобто внаслідок падіння та наступного перекочування через кінцівку колеса автомобіля). Відповідно, тілесні ушкодження у постраждалого не могли бути спричинені за обставин, на які він посилається у ході слідчого експерименту (тобто, внаслідок ударів битою), і у даній частині експертна комісія з попереднім висновком експерта не згодна.

- заявою ОСОБА_3 від 29.06.2016 р. про надання згоди на проведення слідчого експерименту та протоколом слідчого експерименту від 29.06.2016р. проведеного слідчим ОСОБА_59 за участі підозрюваного ОСОБА_3 , у присутності захисника ОСОБА_10 , понятих, з фотоблицею та план-схемою до нього, під час якого ОСОБА_3 показав місце зупинки транспортного засобу на якому рухався з потерпілим, продемонстрував за допомогою статиста яким чином потерпілий залишив його авто, на якій відстані зустрів свідка ОСОБА_19 , та в якому положенні знаходився потерпілий, коли він дивився у дзеркало заднього виду на авто. Розповів про обставини події, а саме, що 08.05.2016р. під час руху на його автомобілі марки «Шевролет» разом з ОСОБА_18 , останній попросив його зупинити авто, на що він припаркувався з правого боку проїзної частини вул. Скабіна, та потерпілий вийшов з авто. Після чого він почав рухатися на авто в напрямку вул. Пархоменка, по ходу руху зустрів ОСОБА_19 , якого вирішив підвезти. Сівши до салону авто ОСОБА_19 повідомив йому, що він напевно переїхав чоловіка. Він подивився у дзеркало заднього виду та побачив, що ОСОБА_18 лежить на узбіччі проїжджої частини, на що повідомив ОСОБА_60 , що то чоловік перебуває у стані алкогольного сп`яніння та можливо впав. Під час руху автомобілем відчув, що наїхав на перешкоду, але ділянка дороги вкрита камінням та не рівна. Щодо тілесних ушкоджень потерпілого, то вважає, що ОСОБА_22 впав та нога потрапила під заднє колесо його автомобіля, яку він переїхав, а головою міг вдаритися об каміння, яке розташоване на узбіччі дороги.

- протоколом слідчого експерименту від 06.07.2016р. проведеного слідчим ОСОБА_59 за участі свідка ОСОБА_35 , з фотоблицею до нього, під час якого ОСОБА_35 , будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ст. ст. 384, 385 КК України, продемонстрував своє положення під час того як він 08.05.2016р. рухаючись по вул. Скабіна побачив автомобіль ОСОБА_36 , місце розташування цього автомобіля, та відстань на якій вони знаходилися один від одного. Також вказав на місце зупинки транспортного засобу, та продемонстрував яким чином потерпілий вийшов з автомобіля (однією рукою вперся об двері автомобіля, іншою об дах авто) та зачинивши двері впав назад, трохи на правий бік, його положення після падіння (права нога цього чоловіка знаходилася між переднім та заднім колесами авто, справа) та повідомив про те, що саме в такому положенні знаходився потерпілий, коли автомобіль продовжив рух та зупинився вже біля нього, свідка. Розповів, що коли сів до салону авто то повідомив Жосану, що він переїхав чоловіку ногу, на що останній зупинив авто, а потім продовжив рух. На узбіччі де впав чоловік було каміння.

- протоколом слідчого експерименту від 14.06.2016р. проведеного слідчим ОСОБА_59 за участі потерпілого ОСОБА_8 , у присутності судово-медичного експерта, понятих, з фотоблицею до нього, під час якого потерпілий продемонстрував положення учасників подій та автомобіля, та розповів про обставини події, а саме, що 08.05.2016р. рухаючись на автомобілі під керуванням ОСОБА_27 по вул. Скабіна, з метою зупинки авто щоб його зупинити, рукою вимкнув швидкість автомобіля, на що ОСОБА_3 зупинився. Він вийшов з салону авто, та пройшовши деяку відстань у зворотньому напрямку, почув кроки, обернувся та побачив ОСОБА_37 з битою, який наніс йому 1 удару нею по голові, 1 удар в область колінного суглоба лівої ноги, 1 удар в передню внутрішню поверхню правої голені. Він же продемонстрував присутнім шрам на голові, який з його слів залишився від удару битою, та опухлість в області колінного суглобу лівої ноги, а також положення в якому він знаходився після нанесення ударів.

- протоколами слідчих експериментів від 21.10.2016р. проведеного прокурором ОСОБА_4 за участі свідка ОСОБА_56 , у присутності потерпілого, понятих, та проведеного слідчим ОСОБА_59 за участі свідка ОСОБА_54 , у присутності потерпілого, понятих, з фотоблицями та план-схемою до них, під час яких свідки продемонстрували положення потерпілого під час того, як прибули на виклик у складі швидкої допомоги, та розповіли про ці обставини, а саме, що 08.05.2016р. біля 16.00 год. приїхавши на виклик у складі швидкої на АДРЕСА_2 , побачили потерпілого, який лежав на обочині дороги, вздовж, головою до домоволодіння ОСОБА_61 ( АДРЕСА_3 ;

- розпискою потерпілого ОСОБА_16 від 23.12.2016 року про отримання від ОСОБА_3 2500 доларів США в рахунок повного відшкодування шкоди завданої здоров`ю в результаті ДТП яке відбулося 08.05.2016 р. біля 16.30 год., та відсутність матеріальних та моральних претензій щодо обвинуваченого.

Відповідно до положень ст.84 КПК України, доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню, процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Стаття 240 КПК України передбачає, що з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань. До участі в слідчому експерименті можуть бути залучені підозрюваний, потерпілий, свідок, захисник, представник. Про проведення слідчого експерименту слідчий, прокурор складає протокол згідно з вимогами цього Кодексу. Крім того, у протоколі докладно викладаються умови і результати слідчого експерименту.

Згідно з положеннями п.3 ч.2 ст.99 КПК України, протоколи слідчих експериментів належать до документів та в розумінні ст.84 КПК України є самостійним джерелом доказів, під час якого слідчий, прокурор не допитує особу, а лише перевіряє або уточнює певні відомості, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Статтями 104 та 106 КПК України встановлено вимоги до форми та змісту протоколу та додатків до нього. Зауваження та доповнення у протоколі зазначаються перед підписами. Протокол під час досудового розслідування складається слідчим або прокурором, які проводять відповідну процесуальну дію, під час її проведення або безпосередньо після її закінчення.

Під час судового розгляду захисник ОСОБА_10 просив визнати недопустимим доказ - протокол слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_16 , який був проведений та складений саме прокурором ОСОБА_4 , посилаючись як на підстави такого - застосування до потерпілого незаконних методів слідства в частині вчинення прокурором ОСОБА_4 психологічного примусу до потерпілого щодо підписання ним в кабінеті цього ж прокурора 24.10.2016р., під час відкриття матеріалів досудового розслідування та вручення обвинувального акту, протоколу слідчого експерименту проведеного у присутності потерпілого ще 21.10.2016р., тобто поза межами строку для складання протоколу відповідної слідчої дії, з огляду на що захисник вважає документ підробленим.

23.11.2021р. судом було прийнято ухвалу, якою було прийнято рішення - питання щодо недопустимості цього доказу вирішити під час його оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення кінцевого судового рішення у справі.

Відповідно до досліджених судом доказів прокурором Кривоозерського відділу Первомайської місцевої прокуратури ОСОБА_4 в межах кримінального провадження було проведено та складено лише один протокол слідчого експерименту, - від 21.10.2016 року за участі свідка ОСОБА_56 , у присутності потерпілого ОСОБА_16 , понятих, в ході якого свідок ОСОБА_56 продемонстрував положення потерпілого під час того, як прибув на виклик у складі швидкої допомоги.

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_8 повідомив, що під час досудового розслідування приймав участь у слідчому експерименті, на дзвінок прокурора ОСОБА_4 приїхав до прокуратури в смт. Криве Озеро та підписав протокол за результатами проведеного слідчого експерименту, тиск зі сторони прокурора під час слідчого експерименту та під час підписання протоколу за результатами його проведення до нього, потерпілого, не застосовувався.

За такого суд вважає, що посилання сторони захисту на недопустимість доказу цього протоколу слідчого експерименту з підстав застосування до потерпілого незаконних методів слідства в частині психологічного примусу, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду.

А саме по собі підписання вказаного протоколу, як стверджує сторона захисту, поза межами строку для вчинення відповідної процесуальної дії (ст. 106 КПК), за обставин заперечення особою якою він був підписаний про обставини будь-якого тиску на неї, та ствердження про добровільне підписання протоколу вказаної слідчої дії за її участі, з врахуванням отримання цього доказу уповноваженим на те суб`єктом, у визначеному КПК порядку, відповідності змісту і форми протоколу встановленій щодо нього законодавством, не свідчить про його недопустимість.

До того ж вказаний доказ, був отриманий лише з метою перевірки та уточнення відомостей повідомлених свідком ОСОБА_56 і лише в частині розміщення та положення потерпілого ОСОБА_16 під час виїзду цим свідком на місце події у складі швидкої допомоги.

А тому суд приходить до висновку, що підстав для визнання вказаного доказу недопустимим немає.

Згідно з ч. ч. 1, 2 та 6 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами прав та виконання процесуальних обов`язків.

ВС ККС у постанові від 01 квітня 2020 року у справі № 750/11509/18 «поза розумним сумнівом» має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства», «Яременко проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Кобець проти України»).

Розумний сумнів - це такий непереборний сумнів, який залишається у слідчого, прокурора, слідчого судді, суду щодо винуватості обвинуваченого чи підсудного після всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи. Наявність розумного сумніву щодо обґрунтованості обвинувачення не дозволяє будь-якій неупередженій людині, яка міркує з належним розумом і сумлінням, визнати обвинуваченого винним.

За правилами ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб, та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).

Виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

У свою чергу, обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною «поза розумним сумнівом», версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Для дотримання стандарту доведення «поза розумним сумнівом» недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Адже законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.
Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку (ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Статтею 62 Конституції України гарантовано, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Зазначені права і свободи мають своє відображення у загальних засадах кримінального провадження, а саме у презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, яка відповідно до ст. 17 ч. 1 КПК України полягає у тому, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Конституційний Суд України у рішенні від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019 у справі щодо відповідності Конституції України (конституційності) ст. 368-2 КК України зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Суд розцінює як достовірні показання потерпілого, в яких він зазначив про обставини того, що не пам`ятає показання надані ним під час досудового слідства, з посиланням на отримання серйозної травми голови, спливом тривалого проміжку часу, та підтримав показання лише ті, що були надані ним безпосередньо суду, в яких він стверджував, що після того, як вийшов з авто обвинуваченого, з передньої правої сторони, що було потім не пам`ятає, чи запаморочилися голова, чи хтось дав по голові, отямився в лікарні, тілесні ушкодження в нього дійсно були, але як він їх отримав не пам`ятає, стверджувати не може, чи наїхали, чи вдарили, чи впав, оскільки вони узгоджуються з показаннями свідків ОСОБА_43 , ОСОБА_42 , що на місці події потерпілий ОСОБА_22 лежав на обочині, йому було дуже погано, боляче і він майже не розмовляв, був в шоці, та рапортом прийняття повідомлення про злочин на лінію 102, в якому заявником значиться син потерпілого ОСОБА_16 - ОСОБА_43 , та заявою потерпілого про отримання від обвиваченого коштів в рахунок відшкоджування матеріальної шкоди за отримання тілесних ушкоджень, спричинених внаслідок ДТП.

Показання потерпілого ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_3 , надані під час судового розгляду, щодо механізму отримання тілесних ушкоджень потерпілим, іншого, ніж нанесення ударів битою, узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_35 , протоколом слідчого експерименту за участю цього ж свідка, в якому він повідомляв про обставини падіння потерпілого та отримання ним травми внаслідок перекочування колеса авто через ногу, та продемонстрував таке, протоколом слідчого експерименту за участю обвинуваченого, а також висновками комісійної судово медичної експертизи проведеної на ухвалу суду за клопотанням сторони захисту та додаткової комісійної судово медичної експертизи проведеної за клопотанням сторони обвинувачення, від 10.07.2016р., в яких експерти прийшли до висновків, що тілесне ушкодження у ділянці голови ОСОБА_8 повністю вкладається у механізм падіння на предмет з обмеженою контактуючою поверхнею, та, таким чином, могло утворитися внаслідок падіння з висоти власного зросту на тверду горизонтальну поверхню дороги, що була встелена гравієм або камінням, а тілесне ушкодження правої гомілки потерпілого могли утворитися внаслідок перекочування через гомілку колеса будь-якого легкового автомобіля, в т.ч. і марки «Шевроле АВЕО» (вагою 1035-1500кг.), за умови що гомілка постраждалого знаходилась під автомобілем в горизонтальному положенні на твердій нерівній поверхні проїжджої частини, що встелена гравієм або камінням, та протоколом огляду місця події, додатковим протоколом огляду місця події, в яких було зафіксоване місце вчинення злочину, яке також було вкрите відсівом.

Інших очевидців вказаних подій між ОСОБА_3 та ОСОБА_13 стороною обвинувачення не встановлено.

Згідно ст. 97 КПК України показаннями з чужих слів є висловлювання здійнене в усній, письмовій або іншій формі, щодо певного факту яке ґрунтується на поясненні іншої особи. Частиною 2 цієї статті визначено, що суд має право визнати допустимим доказом показання з чужих слів незалежно від можливості допитати особу, яка надала первинні пояснення, у виняткових випадках, якщо такі показання є допустимим доказом згідно з іншими правилами допустимості доказів. При цьому слід враховувати значимість таких показань для кримінального провадження, умови і спосіб їх отримання, узгодженості з іншими доказами, тощо.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці щодо визнання показання з чужих слів допустимим доказом також звертав увагу на те. що показання з чужих слів не можуть бути вирішальними та єдиними під час винесення судового рішення, а мають бути підтверджені іншими допустимими доказами (п. 55 рішення у справі «Корнєв і Карпенко проти України, заява №17444/04 від 21.10.2010р.).

Таким чином, щодо показань свідків ОСОБА_39 , ОСОБА_49 , ОСОБА_41 , суд відноситься критично, оскільки вони не є особами, які безпосередньо спостерігали події, що мали місце між потерпілим та обвинуваченим у дійсності, про обставини таких їм стало відомо з чужих слів, джерело яких вони назвати не можуть.

З цих же підстав суд не бере до уваги і показання допитаних в судовому засіданні свідка ОСОБА_54 , який вказував, що під час досудового розслідування можливо щось і казав, що потерпілий розповідав про удар палицею, але вже не пам`ятає, очевидцем не був, хто та про що казав вже не пам`ятає, джерело повідомлення назвати не може, свідка ОСОБА_56 , що не пам`ятає чи вказував потерпілий що його хтось побив, та свідка ОСОБА_58 , яка зазначила що очевидцем подій не була, та надала покази лише в частині щодо характеризуючих обвинуваченого даних.

Щодо показань свідків ОСОБА_32 про обставини обізнаності ним зі слів потерпілого, що його хтось побив чи, що його болять ноги, щось таке, свідка ОСОБА_33 про обізнаність зі слів потерпілого, що він їхав з обвинуваченим ОСОБА_27 на його авто та останній його вдарив, свідків ОСОБА_42 , ОСОБА_43 щодо обставин розповіді їм потерпілим, через декілька днів після інциденту, про побиття його обвинуваченим битою, та свідка ОСОБА_53 про обставини того, що на місці події (вул.Скабіна смт.Криве Озеро) він чув, так як стояв з боку, як потерпілий розповідав синові ОСОБА_51 , що його побив битою ОСОБА_27 , то суд не бере їх до уваги, оскільки особа зі слів якої їм стало відомо про повідомлені ними обставини, - потерпілий ОСОБА_8 був допитаний під час судового розгляду, в ході чого підтвердив показання лише ті, які були надані ним безпосередньо суду, в яких стверджував, що він з переднього пасажирського місця зупинив авто ОСОБА_36 шляхом натискання перемикача, після чого вийшов з передньої правої сторони, що було потім не пам`ятає, чи запаморочилися голова, чи хтось дав по голові, отямився в лікарні, тілесні ушкодження в нього дійсно були, але як він їх отримав не пам`ятає, стверджувати не може, чи наїхали, чи вдарили, чи впав.

У даному випадку стороною обвинувачення ОСОБА_3 інкриміновано, що він 08.05.2016 року біля 16.00 год. перебуваючи по АДРЕСА_2 з метою спричинення тілесних ушкоджень, на ґрунті неприязних відносин, що раптово виникли, наніс ОСОБА_38 один удар дерев`яною битою по голові, один удар по правій гомілці, внаслідок чого спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді відкритого осколкового перелому кісток правої гомілки в середній третині зі зміщенням, забійної рани голови, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпечності для життя в момент заподіяння.

На переконання суду такі твердження сторони обвинувачення в частині спричинення тілесних ушкоджень потерпілому внаслідок завдання ударів битою переважно ґрунтуються на висновку судово-медичної експертизи №301-М від 12.05.2016 р. та висновку додаткової судомо-медичної експертизи №403-М від 16.06.2016р.

Згідно ч.10 ст. 101 КПК України висновок експерта не є обов`язковим для особи або органу, яка здійснює провадження, але незгода з висновком експерта повинна бути вмотивована у відповідному вироку.

За положеннями постанови Пленуму ВСУ № 8 від 30.05.97 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» - у випадках, коли в справі щодо одного й того ж предмета проведено декілька експертиз, у тому числі комплексну, комісійну, додаткову чи повторну, суд повинен дати оцінку кожному висновку з точки зору всебічності, повноти й об`єктивності експертного дослідження. Не повинна віддаватись перевага висновку експертизи лише тому, що вона проведена комісійно, повторно, експертом авторитетної установи або таким, який має більший досвід експертної роботи, тощо. При дослідженні висновку експерта суди повинні виходити з того, що висновок експерта не має наперед встановленої сили та переваги над іншими джерелами доказів, підлягає перевірці й оцінці за внутрішнім переконанням суду, яке має ґрунтуватися на всебічному, повному й об`єктивному розгляді всіх обставин справи у сукупності.

За такого, ураховуючи що висновок експерта не є обов`язковим для суду, суд з огляду на норму ч.10 ст. 101 КПК України, не погоджуються з вказаними висновками експертів, через таке.

Згідно п. 4.10 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» N 6 від 17.01.95 - підсумки у висновку експерта (акті) повинні бути результатом аналізу відомостей, що встановлені при проведенні
експертизи. Вони повинні бути детальними і науково обгрунтованими. Складання так званих попередніх висновків, що містять згадане твердження про ступінь тяжкості тілесних ушкоджень, неприпустиме.

Як видно із дослідницької частини висновку №301-М від 12.05.2016р. експерт при обґрунтуванні висновків з поставлених йому питань посилається на постанову слідчого про призначення експертизи, в якій було вказано про обставини того, що 08.05.2016 р. ОСОБА_3 наніс потерпілому тілесне ушкодження, медичну карту стаціонарного хворого про те, що хворий поступив до відділення 08.05.2016р. зі скаргами на сильні болі і с/з правої голені, деформацією нижніх кінцівок, кровотечою з рани по передній поверхності правої голені, травму отримав під час побиття, в області волосистої частини голови наявна рана під швами та рентгенограми, та в результаті приходить до висновку про виявлення у потерпілого відкритого перелому кісток правої голені в с/з, забійної рана волосистої частини голови, та що дані тілесні ушкодження могли утворитися від дії тупого твердого предмету, та що ці тілесні ушкодження для падіння з висоти власного росту не характерні.

Як видно із дослідницької частини висновку №403-М від 16.06.2016р. експерт при обґрунтуванні висновків з поставлених йому питань посилається, в тому числі і на слідчий експеримент проведений з потерпілим 14.06.2016р. в якому він повідомляв про обставини нанесення ОСОБА_3 йому 1 удару битою по голові, 1 удару битою в ліве коліно та 1 удару битою в праву голень, висновок експерта №301-М від 15.05.2016 року, в результаті чого приходить до висновку, що тілесні ушкодження у потерпілого могли утворитися за обставин вказаних ним під час слідчого експерименту.
При цьому потерпілий ОСОБА_8 під час судового розгляду підтвердив показання лише ті, що були надані ним безпосередньо суду, в яких посилався, що після того, як вийшов з авто обвинуваченогоне пам`ятає що було, чи запаморочилися голова, чи хтось дав по голові, отямився в лікарні, тілесні ушкодження в нього дійсно були, але як він їх отримав не пам`ятає, стверджувати не може. чи наїхали, чи вдарили, чи впав.
І такі його показання кореспондуються з показаннями обвинуваченого ОСОБА_3 , надані під час судового розгляду, щодо механізму отримання тілесних ушкоджень потерпілим, за обставин інших ніж побиття битою, показаннями свідка ОСОБА_35 , та протоколами слідчих експериментів за участю обвинуваченого та цього ж свідка, з кожним окремо.

Окрім того, такі висновки експертів спростовуються висновками комісійної судово медичної транспортно-трасологічної експертизи проведеної на ухвалу слідчого судді за клопотанням сторони захисту та додаткової комісійної судово медичної експертизи проведеної за клопотанням сторони обвинувачення (яка також ставила перед експертами питання щодо того чи відповідають об`єктивними даним висновки судово медичного експерта №301-М та №403-М), від 10.07.2016р., в яких експерти прийшли до висновків, що тілесне ушкодження у ділянці голови ОСОБА_8 повністю вкладається у механізм падіння на предмет з обмеженою контактуючою поверхнею, та, таким чином, могло утворитися внаслідок падіння з висоти власного зросту на тверду горизонтальну поверхню дороги, що була встелена гравієм або камінням, а тілесне ушкодження правої гомілки потерпілого могли утворитися внаслідок перекочування через гомілку колеса будь-якого легкового автомобіля, в т.ч. і марки «Шевроле АВЕО» (вагою 1035-1500кг.), за умови що гомілка постраждалого знаходилась під автомобілем в горизонтальному положенні на твердій нерівній поверхні проїжджої частини, що встелена гравієм або камінням, та протоколом огляду місця події, додатковим протоколом огляду місця події, в яких було зафіксоване місце вчинення злочину, яке також було вкрите відсівом. Та в яких експерти прийшли до висновку, що ушкодження у постраждалого могли утворитися за обставин, на які посилаються свідок ОСОБА_35 , та підозрюваний ОСОБА_3 в ході слідчого експерименту (тобто внаслідок падіння та наступного перекочування через кінцівку колеса автомобіля). Відповідно, тілесні ушкодження у постраждалого не могли бути спричинені за обставин, на які потерпілий посилався у ході слідчого експерименту (тобто, внаслідок ударів битою), і у даній частині експертна комісія з попередніми висновком експерта не згодна.
Ці висновки комісійної та додаткової комісійної експертиз зроблені з врахуванням значного ширшого спектру даних (в т.ч. матеріалів кримінального провадження, висновків двох попередніх експертиз №301-М, 403-М, медичних карт стаціонарного хворого, протоколів слідчих експериментів з участю потерпілого, з участю обвинуваченого та з участю свідка ОСОБА_19 , з кожним окремо), відповідають положенням ст.ст. 101, 102 КПК України, щодо свого змісту, проведені за наявності належної правової підстави (постанова прокурора, ухвала суду) належними суб`єктами і з дотримання визначеної КПК процедури, є допустимими і належними доказами, а тому з огляду на їх узгодженість з іншими доказами у справі (показаннями потерпілого під час судового розгляду, свідка ОСОБА_19 , та іншими), беруться судом за основу.

Щодо слідчого експерименту проведеного 14.06.2016 року слідчим ОСОБА_59 , за участю потерпілого ОСОБА_16 , в присутності судово-медичного експерта ОСОБА_62 , понятих ОСОБА_63 , ОСОБА_64 , з фото таблицею, в ході якого потерпілий ОСОБА_8 показував локалізацію та механізм спричинення йому тілесних ушкоджень, то суд оцінюючи його з точки зору достатності та взаємозв`язку з іншими доказами у справі, вважає, що вказаний доказ знаходиться в протиріччі з іншими доказами по справі, в тому числі показаннями потерпілого, обвинуваченого та свідка ОСОБА_35 , які суд безпосередньо сприймав під час судового розгляду, та він же, сам по собі, не доводить, поза розумним сумнівом винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину за обставин вказаних в обвинувальному акті.

Отже суд, провівши судовий розгляд лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, ураховуючи положення ст. 84 КПК України і оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності і допустимості, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку, що окремі обставини подій інкримінованих обвинуваченому, які викладені в обвинувальному акті, не знайшли свого безумовного підтвердження вказаними доказами.

Усі ці докази вказують лише на ті чи інші фактичні дані, що підлягають встановленню, використанню та доказуванню у цій справі, як то, щодо місця, часу, умов, та наслідків, і водночас не підтверджують факту умисного спричинення обвинуваченим потерпілому тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння шляхом нанесення ударів битою, та не дають повного уявлення про усі елементи складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Отже, у світлі вищевикладеного, можливо зробити висновок про недоведеність «поза розумним сумнівом» того, що ОСОБА_3 діючи з прямим умислом, направленим на спричинення тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою спричинення тілесних ушкоджень, на ґрунті неприязних відносин, що раптово виникли, наніс ОСОБА_38 один удар дерев`яною битою по голові, один удар по правій гомілці, внаслідок чого спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді відкритого осколкового перелому кісток правої гомілки в середній третині зі зміщенням, забійної рани голови, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпечності для життя в момент заподіяння.

Питання про те, чи були спричинення тілесних ушкоджень потерпілому наслідками дій зі сторони обвинуваченого у виді нанесення ударів дерев`яною битою,чи за інших обставин та в інший спосіб, необхідно було з`ясувати під час досудового розслідування слідчим шляхом, виключивши поза розумним сумнівом всі інші ймовірні версії такого травмування потерпілого.

Натомість, стороною обвинувачення, незважаючи на наявність у кримінальному провадженні, під час досудового розслідування, 4 експертних досліджень, цього зроблено не було, хоча така можливість була.

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту стосовно обставин, регламентованих ст. 91 КПК України, тоді як усі учасники процесу були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбачених КПК України, враховуючи, що суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження, створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.
Клопотання ж прокурора від 09.12.2021 року, в ході судового розгляду, про призначення чергової експертизи, з огляду на його зміст та доводи, було безпідставним і позбавленим усякого сенсу.

При цьому, з`ясувати питання, що порушуються у цьому клопотанні, як зазначалося вище, сторона обвинувачення мала змогу не тільки під час досудового розслідування, а й вже в ході судового розгляду, в ході допиту експерта, адже за її клопотанням судом призначалась експертиза, однак таким правом не скористалася.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про недоведеність умисного спричинення ОСОБА_3 потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент їх заподіяння, у ситуації, що є предметом цього судового розгляду, і, відповідно, наявності у його діях об`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України.

Так, диспозиція ст. 121 ч.1 КК України передбачає кримінальну відповідальність за умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, чи таке, що спричинило втрату будь-якого органу або його функцій, психічну хворобу або інший розлад здоров`я, поєднаний зі стійкою втратою працездатності не менш як на одну третину, або переривання вагітності чи непоправне знівечення обличчя.

При цьому, злочином може бути визнано лише протиправне, суспільно небезпечне, винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину (ч. 1 ст. 11 КК).

Звідси одним з елементів складу злочину може бути визнано певну поведінку людини, свідомий та вольовий вчинок, а не певний стан особи.

Об`єктивну сторону цього кримінального правопорушення утворюють: 1) діяння (дія або бездіяльність); 2) наслідки у вигляді тяжкого тілесного ушкодження і 3) причинний зв`язок між зазначеними діянням і наслідками. Суспільне небезпечні дії при заподіянні тілесних ушкоджень виражаються у фізичному, хімічному, біологічному, психічному чи іншому впливі на потерпілого. Бездіяльність має місце тоді, коли винний не вчиняє певних дій, які він повинен був і міг вчинити стосовно іншої людини, що потягнуло за собою заподіяння шкоди її здоров`ю у вигляді тілесних ушкоджень. Для притягнення до відповідальності за заподіяння тілесного ушкодження необхідним є встановлення причинного зв`язку між діянням винного і шкідливими наслідками, що настали для здоров`я потерпілого. Відсутність необхідного причинного зв`язку означає відсутність складу тілесного ушкодження.

Його ж суб`єктивна сторона характеризується прямим або непрямим умислом. Водночас, встановлення мотиву і мети при заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження є обов`язковим, оскільки у ряді випадків наявність певних мотиву чи мети є підставою для кваліфікації такого діяння за іншими статтями КК.

Однак, обов`язкового елементу об`єктивної сторони складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України- діяння у формі дії чи бездіяльності стороною обвинувачення не доведено.

Недоведеність стороною обвинувачення «поза розумним сумнівом» обов`язкового елементу об`єктивної сторони складу інкримінованого ОСОБА_3 кримінального правопорушення виключає можливість встановлення причинного зв`язку між його діянням (дією), яке є недоведеним, та наслідками, що настали.

Таке виключає можливість притягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 121 КК України і тягне за собою ухвалення виправдувального вироку на підставі п.3 ч. 1 ст. 373 КПК України, так як не доведено, що у його діянні є склад цього кримінального правопорушення.

Щодо тверджень сторони захисту про те, що органи досудового розслідування під час досудового слідства мали змогу провести ряд інших необхідних експертиз з метою з`ясування обставин спричинення тілесних ушкоджень потерпілому за інших обставин (перекочування колеса автомобіля через ногу потерпілого), з можливою наступною перекваліфікацією дій обвинуваченого на іншу статтю кримінального кодексу України, чого органом досудового слідства зроблено не було, то суд позбавлений можливості в межах даного кримінального провадження вирішити питання щодо зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, на менш тяжке.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та виправдати його на підставі п. 3 ч.1 ст. 373 КПК України у зв`язку з недоведеністю у його діях складу цього кримінального правопорушення.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Врадіївський районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1