УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30.08.2021 року лідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 та його представника адвоката ОСОБА_5 , власника майна ОСОБА_6 , розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_7 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0001233 від 29.10.2020 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
1.Фактичні обставини даного кримінального провадження та обґрунтування поданого клопотання.
Як вбачається з клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, що 29.10.2020 до СУ ГУНП в Одеській області з УБН в Одеській області ДБН НП України надійшло повідомлення про те, що на теперішній час на території Одеської області діє група невстановлених осіб, які займаються збутом наркотичних засобів та психотропних речовин за допомогою всесвітньої мережі Інтернет, а саме канабісу, амфетаміну, екстазі, мефедрону та інших наркотичних засобів та психотропних речовин шляхом «закладок» за допомогою месенджера «Телеграм». Грошові кошти за свою протиправну діяльність невстановлені особи отримують не електронні гаманці, зареєстровані в електронних платіжних системах «Easypay» та «Globalmoney».
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що до вчинення вказаного кримінального правопорушення ймовірно причетний: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 та свою протиправну діяльність, пов`язану з незаконним збутом наркотичних засобів через Телеграм-канал « ІНФОРМАЦІЯ_2 » здійснює конспіративно за попередньою змовою з іншими невстановленими особами.
Далі 17.08.2021, в порядку ст. 236 КПК України, на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 09.08.2021, проведено обшук приміщення квартири за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході якого виявлено та вилучено речі, які мають вагоме значення для встановлення об`єктивної істини у вказаному кримінальному провадженні.
Далі, вище перелічені речі, що можуть служити доказами у кримінальному провадженні оглянуті, після чого у відповідності до ст. 98 КПК України, на підставі винесеної постанови від 18.08.2021, визнані речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні, оскільки є достатньо підстав вважати, що вони є знаряддям та об`єктом протиправних дій та зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, виявити які вдасться лише за допомогою проведення додаткових слідчих дій та відповідних криміналістичних експертиз у науково - дослідних експертних установах.
2. Позиції учасників при розгляді клопотання.
Слідчий в судовому засіданні підтримала подане клопотання та просила задовольнити вказане клопотання.
Представник власника майна в судовому засіданні заперечила проти задоволення клопотання, оскільки обшук проводився з порушеннями, телефон належить ОСОБА_4 , останній не повідомлений по підозру та на допити не викликався, а сам мобільний телефон потрібен останньому для повсякденного життя.
ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання, а також зазначив, що грошові кошти належать його відчому з яким останній проживає в комунальній квартирі, та які були вилучені з шухляди в якій зберігаються речі ОСОБА_6 ..
ОСОБА_6 в судовому засіданні зазначив, що грошові кошти належать особисто йому, його сестра є громадянкою Турречини та пересилає йому гроші в якості матеріальної допомоги для нього та його сім`ї. Разом з тим, ОСОБА_6 надав для огляду суду квитанції на покупку валюти.
3. Висновки слідчого судді.
Дослідивши подане клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
3.1.Норми законодавства, якими керується слідчий суддя при вирішенні клопотання про арешт майна.
Ч. 3 ст. 132 КПК України - застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Ч. 1 ст. 170 КПК України - арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.
Ч. 2 ст. 170 КПК України - арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Ч. 3 ст. 170 КПК України - у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
Ч. 1 ст. 98 КПК України - речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправних шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
3.2. Правова підстава та мета арешту майна.
Слідчим суддею встановлено, що органом досудового розслідування на теперішній час обґрунтовано здійснюється досудове розслідування в рамках даного кримінального провадження, за фактом можливого вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, що підтверджується долученими до даного клопотання матеріалами в сукупності.
Як вбачається з матеріалів клопотання, до вчинення вказаного кримінального правопорушення ймовірно причетний: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який свою протиправну діяльність, пов`язану з незаконним збутом наркотичних засобів через Телеграм-канал « ІНФОРМАЦІЯ_2 » здійснює конспіративно за попередньою змовою з іншими невстановленими особами.
Відповідно до долученого до матеріалів клопотання протоколу обшуку, 17.08.2021 року, на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси, проведений обшук за місцем мешкання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого виявлено та вилучено речі та документи, перелік яких міститься у клопотанні.
Так, слідчим суддею встановлено, що вилучене майно відповідає критеріям ч. 1 ст. 98 КПК України, оскільки вилучені мобільний телефон може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, зокрема, відомості щодо обставин вчинення кримінальних правопорушень, а також осіб, причетних до їх вчинення.
Вищевикладене також підтверджується долученою до матеріалів клопотання постановою про визнання предметів речовим доказом від 18.08.2021 року, відповідно до якої вилучений мобільний телефон визнаний речовим доказом в рамках кримінального провадження №0001233 від 29.10.2020 року.
Разом з тим, слідчий суддя вважає недоведеним в судовому засіданні та наданими в обґрунтування клопотання матеріалами належність грошових коштів ОСОБА_4 , а також їх відповідність ст. 98 КПК України.
3.3. Завдання та необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених абзацом 2 ч. 1 ст. 170 КПК України.
Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Як вбачається з підстав та мети застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, вилучене майно може бути використане в якості речових доказів в рамках даного кримінального провадження.
При цьому, оскільки майно може містити відповідну доказову інформацію в рамках даного кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що існує ризик його можливого знищення та зміни, в цілях подальшого ймовірного уникнення передбаченої законом відповідальності за ймовірно вчинені дії, у випадку підтвердження їх факту у встановленому законом порядку.
Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
У зв`язку з викладеним, з метою забезпечення досягнення завдань кримінального провадження наявна необхідність в накладенні арешту майна на зазначений у клопотанні мобільний телефон.
3.4. Розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
Слідчим суддею встановлено, що за обставинами даного кримінального провадження втручання у право власності зацікавлених осіб пов`язано із здійсненням кримінального провадження, необхідністю забезпечити збереження речових доказів, а отже, обмеження не є свавільним та відповідає вимогам законності. При цьому дотримано справедливий баланс між вимогами загального суспільного інтересу (у вигляді досягнення завдань кримінального провадження) та вимогами захисту права власності окремих осіб, адже досягнення мети збереження речового доказу неможливо досягти в інший спосіб, ніж арешт майна.
При цьому, слідчий суддя акцентує увагу, що у випадку, якщо в рамках даного кримінального провадження буде спростовано відповідність зазначеного майна категорії речових доказів, зацікавлені особи в порядку ст. 174 КПК України мають процесуальне право на звернення до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.
3.5. Висновки слідчого судді.
На підставі викладеного, враховуючи наявність правових підстав для накладення арешту на вилучене майно, оскільки існує необхідність в забезпеченні його збереження, а також з метою забезпечення повного, всебічного розслідування кримінального провадження, зокрема, для проведення ряду слідчих дій, слідчий суддя приходить до переконання, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та інтереси власника майна, про які йдеться в клопотанні, та якого така особа зазнає внаслідок застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, тому клопотання сторони обвинуваченняв частині накладення арешту на мобільний телефон ОСОБА_4 підлягає задоволенню.
Щодо накладення арешту на грошові кошти, а саме 31 купюра номіналом 100 долларів США, 3 купюри номіналом 50 долларів США, слідчий суддя вважає що в судовому засіданні ОСОБА_6 довів, що вилучені грошові кошти належать йому, а він не має відношення до вчинення вказаного кримінального правопорушення.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 98, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:
Клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_7 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0001233 від 29.10.2020 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України задовольнити частково.
Накласти арешт на майно, яке вилучене 17.08.2021 в ході проведення обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на:
- мобільний телефон марки «Apple Iphone XR» ІМЕІ: НОМЕР_1 ;
У задоволенні клопотання в іншій частині відмовити.
Виконання ухвали покласти на старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 .
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1