Провадження №1-кс/523/5146/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.12.2021 року

Слідчий суддя Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_4 , в його присутності, діючого в інтересах ОСОБА_5 , в рамках досудового розслідування №0000089 від 15.09.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 199 КК України, про скасування арешту майна,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні слідчого відділення Відділення поліції №2 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області перебуває кримінальне провадження №0000089 від 15.09.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 199 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що слідчим управлінням фінансових розслідувань ГУ ДФС в Одеській області 15.09.2021 до ЄРДР внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення за №0000089 про те, що 26.03.2021 проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено тютюнові вироби, які обклеєні марками акцизного податку України. Згідно висновку експерта №СУ-19/116-21/5037ДД від 09.04.2021 марки акцизного податку для тютюнових виробі відповідного року, що перебувають в офіційному обігу на території України та виготовлені за допомогою поліграфічного обладнання способом плоского друку, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 199 КК України.
24.09.2021 прокурором відділу Одеської обласної прокуратури визначено підслідність за СВ відділення поліції №2 ОРУП №1 ГУ НП в Одеській області.
Під час здійснення досудового розслідування отримано інформацію про те, що група осіб причетна до організації оптово-роздрібну реалізації товарів підакцизної групи, а саме тютюнових виробів, які потрапили на територію України контрабандним шляхом. З метою приховування незаконної діяльності та введення громадян в оману, щодо походження зазначеної продукції, в складських приміщеннях вказані вироби оклеюються марками акцизного податку, з ознаками підробки.
Так було встановлено, що до вчинення зазначеного злочину можуть бути причетні ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , та ОСОБА_8 які здійснюють незаконну діяльність з оптово-роздрібної торгівлі за адресою: АДРЕСА_2 , а також здійснюють збереження зазначеної продукції в місцях мешкання та в місцях спеціально пристосованих для цього (гаражах, павільйонах).
Крім того, в ході досудового розслідування встановлено, що до джерела поставки вищезазначених тютюнових виробів, які потрапили на територію України контрабандним шляхом, може бути причетний ОСОБА_5 .
Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, стало відомо, що право власності на нерухоме майно, за місцем мешкання ОСОБА_5 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , не зареєстровано у встановленому порядку.
Також, встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером :33:011:0146, на якій розташоване домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , належить ОСОБА_9 (дружині ОСОБА_5 )
01.12.2021 року Суворовським районним судом м. Одеси було розглянуто та задоволено клопотання слідчого СВ ВП № 2 ОРУП № 1 ГУ НП в Одеській області ОСОБА_10 про накладання арешту на майно вилучене під час обшуку за адресою АДРЕСА_3 , а саме на цигарки без акцизних марок «Golden Deer» King size, упаковані в картоні коробки сірого кольору по 50 блоків в кожній коробці та по 10 пачок в кожному блоці загальною кількістю 30430 пачок цигарок.
Вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, суд приходить до наступного висновку.
Адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав клопотання та просив його задовольнити.
Прокурор залишив розгляд клопотання на розсуд суду.
Відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч.1 ст. 172 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Виходячи з наведеного, дана норма пов`язує право слідчого судді на скасування арешту майна, накладеного за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника, законного представника, іншого власника чи володільця майна, із можливістю надання особами, що не були присутніми в судовому засіданні і про права та законні інтереси яких вирішено питання судовим рішенням, доказів та матеріалів, які вказуватимуть, що арешт накладено необґрунтовано або в його застосуванні відпала потреба, доведеності перед слідчим суддею їх переконливості.

З урахуванням викладених обставин ініціювання органом досудового розслідування питання про накладення арешту на вказане в клопотанні майно, яке належить особі, яка не є підозрюваним в даному кримінальному провадженні, не відповідає положенням Конституції України, кримінального процесуального закону України та практиці Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).
Згідно з Конституцією України та Законом України «Про міжнародні договори і угоди», чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і підлягає застосуванню поряд з національним законодавством України.
До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948 р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (далі - Конвенція), учасником яких є Україна.
Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Як свідчить практика ЄСПЛ, найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до ЄСПЛ забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.
Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польщі» від 22.06.2004р.).
У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).
Крім того, ЄСПЛ, неодноразово підкреслював, що в разі, коли держави вважають за потрібне вдаватися до таких заходів, як обшуки з метою отримання доказів вчинення протиправних діянь, вилучення майна або арешт майна, Суд оцінюватиме, чи були підстави, наведені для виправдання таких заходів, відповідними та достатніми, і чи було дотримано принцип пропорційності, а також, зокрема, чи були у справі також інші докази на той час вчинення протиправних діянь.
ЄСПЛ вказує, що у кожній справі, в якій йде мова про порушення вищезгаданого права (володіння своїм майном), суд повинен перевірити дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи, особливо враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар.
Відповідно до пунктів 69, 73 рішення ЄСПЛ від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden) будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.
Враховуючи вищенаведене, на сьогоднішній день відсутні підстави для застосування щодо зазначеного в клопотанні майна обмежувальних заходів.
Враховуючи вищевикладене, оскільки ОСОБА_5 не повідомлено про підозру в даному кримінальному провадженні. Відсутні в матеріалах кримінального провадження докази відносно того, що ОСОБА_5 є в даному кримінальному провадженні особою, яка за законом несе цивільну відповідальність. До клопотання не долучено документів, які свідчать про існування цивільного позову пред`явленого будь-ким до власника майна, суд приходить до висновку, що клопотання про скасування арешту майна підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 170, 172, 174, 303, 305-307, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_4 діючого в інтересах ОСОБА_5 , в рамках досудового розслідування №0000089 від 15.09.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 199 КК України, про скасування арешту майна, - задовольнити.

Скасувати арешт майна накладений 07.12.2021 року Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси на майно належне ОСОБА_5 яке було вилучене під час обшуку за адресою АДРЕСА_3 , а саме на цигарки без акцизних марок «Golden Deer» King size, упаковані в картоні коробки сірого кольору по 50 блоків в кожній коробці та по 10 пачок в кожному блоці загальною кількістю 30430 пачок цигарок.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1