Справа №587/2609/20 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/1286/21 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Вимагання
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2021 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Сумського районного суду Сумської області від 11 жовтня 2021 року, якою продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні Сумського районного суду Сумської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 357 КК України.

В рамках даного кримінального провадження, прокурор звернулася до суду з клопотанням про продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, яке обґрунтовано тим, що ризики, які були підставою для обрання такого запобіжного заходу існують та не зменшились.

Ухвалою Сумського районного суду Сумської області від 11 жовтня 2021 року клопотання прокурора було задоволено, продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 строком на 60 днів, тобто до 09 грудня 2021 року включно

Не погодившись з таким судовим рішенням, обвинувачений ОСОБА_7 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати ухвалу, якою йому продовжено строк дії запобіжного заходу.

Свої вимоги обвинувачений обґрунтовує тим, що вказане судове рішення є таким, що постановлено всупереч вимогами КПК України, що суд допустив неповноту судового розгляду, не з`ясував обставини справи та не дослідив докази, а його висновки не відповідають фактичним обставинам провадження.

При цьому, апелянт вказує, що клопотання прокурора є необґрунтованим, ризики, на які посилається прокурор, жодним чином не доведені, як і не доведено неможливість застосування до нього більш м`яких запобіжних заходів.

Апелянт посилається на те, що поза увагою суду залишилося те, що у нього є нього є дружина та троє малолітніх дітей, одна з яких є інвалідом, і вони потребують догляду і батьківської уваги, крім того, у нього є місце постійного проживання. Також обвинувачений зазначає, що судом не були розглянуті його характеристики та не було враховано, що він є особою, раніше не судимою.

Крім того, апелянт вказує, що його вина у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 3 ст. 357 КК України жодним чином не підтверджена, хоча в цій частині потерпілий до нього жодних претензій не має та вже підписав зі своє сторони угоду, при цьому він ( ОСОБА_7 ), визнав свою вину у вчиненні тяжкого злочину за ч. 1 ст. 263 КК України.

Апелянт вказує, що жодним чином не збирається переховуватися від суду, вчиняти інший злочин, крім того, він працював неофіційно, щоб заробити достатньо коштів на утримання своїх дітей, в той час як у клопотанні прокурора зазначено, що він не має сталого матеріального становища, що не відповідає дійсності.

Також апелянт зазначає, що досудове та судове слідство триває вже досить довго і за цей час сторона обвинувачення не може зібрати доказів, якими було б підтверджено вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів, а тому, на думку апелянта, за таких обставин, суд мав розглянути питання можливості застосувати до нього запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі, а саме, домашній арешт з покладенням відповідних обов`язків, які він зобов`язується виконувати.

Заслухавши доповідь горлову чого-судді щодо змісту оскаржуваного судового рішення, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які вимоги апеляційної скарги підтримали, просили їх задовольнити, думку прокурора з приводу заперечень проти задоволення вимог апеляційної скарги захисника заперечив, просив ухвалу суду першої інстанції залишити без зміни, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Так, відповідно до ст.ст.177,178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Згідно ст. 199 КПК України, при вирішенні питання про можливість продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, судом має бути перевірено, чи наявні обставини, які свідчать про те, що заявлений при обранні такого запобіжного заходу ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

На думку колегії суддів при постановленні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції вищезазначені вимоги Закону дотримані не в повному обсязі.

Так, задовольняючи клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, подане в рамках кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 357 КК України, суд встановив, що на даний час існують ризики, що свідчать про можливість вчинення обвинуваченим дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Однак, як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, суд взагалі не обґрунтував, які обставини свідчать про існування встановлених ризиків, крім того, зазначивши у рішенні про те, що ОСОБА_7 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, поза увагою суду залишилось те, що останній є особою, раніше не судимою в силу ст. 89 КК України.

Крім того, як вбачається з оскаржуваної ухвали, клопотання прокурора було, зокрема, обґрунтовано і тим, що справа не розглянута з об`єктивних причин і не може бути розглянута в межах строку продовження запобіжного заходу, який закінчувався 23 жовтня 2021 року, проте, з яких саме причин вказана справа не розглядається, прокурор також не надав жодних обґрунтувань.

Разом з тим, як вбачається з відповіді Сумського районного суду Сумської області, що надійшла на запит апеляційного суду, дане кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 перебуває на розгляді з грудня місяця 2020 року. З цього часу, судові засідання відкладалися 23 рази і станом на дату апеляційного розгляду скарги обвинуваченого, судовий розгляд справи в суді першої інстанції триває.

Обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою було обрано ухвалою суду 09 грудня 2020 року та неодноразово продовжувався.

При цьому, вказуючи на необґрунтованість поданого прокурором клопотання, обвинувачений у поданій апеляційній скарзі посилається на наявність у нього дружини та троє малолітніх дітей, одна з яких є інвалідом, постійного місця проживання, позитивних характеристик. що він вину не визнає лише за ч. 2 ст. 189, ч. 3 ст. 357 КК України, та що потерпілий в цій частині до нього жодних претензій не має та вже підписав зі своє сторони угоду. Свою вину у вчиненні тяжкого злочину за ч. 1 ст. 263 КК України він визнав в повному обсязі. Крім того, не з`ясовані ті обставини, що за відсутності офіційного джерела доходу, обвинувачений працював неофіційно.

Вказані обставини судом взагалі не були перевірені та з`ясовані, а доводи клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зазначеного обвинуваченим не спростовують, що свідчить про те, що вказуючи на існування ризиків, прокурором належно не вмотивовано того, що на даній стадії судового розгляду справи, жоден інший із більш м`яких запобіжних заходів не здатен запобігти їх реалізації обвинуваченим.

Ні клопотання прокурора, ні ухвала суду першої інстанції не містять належних обґрунтувань того, яким чином обвинувачений ОСОБА_7 , у разі застосування до нього менш суворого запобіжного заходу, зокрема цілодобового домашнього арешту, зможе ухилятись від явки до суду, чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином чи, як він може вчинити інші кримінальні правопорушення.

За таких обставин, враховуючи положення ч. 4 ст. 194 КПК України, колегія суддів вважає, що стороною обвинувачення не надано доказів, достатніх для висновку щодо необхідності продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу саме у вигляді тримання його під вартою, як і не доведено недоцільності застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що задовольняючи клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд допустив невідповідність своїх висновків фактичним обставинам справи що, відповідно до п.2 ч. 1 ст. 409 КПК України є підставою для скасування судового рішення.

Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції, колегія суддів вважає за можливе постановити свою ухвалу, якою вирішити клопотання прокурора частково і застосувати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту з покладенням на нього відповідних обов`язків.

При ухваленні такого рішення ухвали колегія суддів враховує тривале перебування обвинуваченого ОСОБА_7 у даному кримінальному провадженні під вартою - більше року, а також, що останній свою вину у вчинені тяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України визнає в повному обсязі, є особою раніше не судимою в силу ст. 89 КК України, а також, що матеріали провадження не містять доказів, що у останнього відсутні міцні соціальні зв`язки та постійне місце проживання .

Крім того, колегія суддів враховує і відсутність зі сторони обвинувачення надання щодо обвинуваченого ОСОБА_7 інших відомостей, які б ставили під сумнів доцільність застосованого відносно останнього запобіжного заходу.

Враховуючи викладене, а також дані про особу обвинуваченого, колегія суддів дійшла висновку, що на час подальшого судового розгляду справи судом першої інстанції запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням на ОСОБА_7 відповідних обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України зможе запобігти існуючим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Керуючись ст. 177, 182, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Сумського районного суду Сумської області від 11 жовтня 2021 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 09 грудня 2021 року включно скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб задовольнити частково.

Застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з застосуванням електронних засобів контролю, строком на 60 днів, тобто, до 30 грудня 2021 року включно, за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 наступні обов`язки:

- прибувати до суду, який розглядає кримінальне провадження відносно нього, за першою вимогою;

- не залишати без дозволу суду місце постійного проживання, що знаходиться за адресою - АДРЕСА_1 , цілодобово;

- утриматись від спілкування з потерпілим ОСОБА_10

- здати на зберігання до відповідного органу державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

- носити електронний засіб контролю.

Зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_7 невідкладно прибути до місця його проживання, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Строк дії вказаної ухвали визначити до 30 грудня 2021 року.

Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту з застосуванням електронних засобів контролю направити для виконання до Сумське ВП ГУНП в Сумській області.

Сумське ВП ГУНП в Сумській області повинно негайно поставити на облік ОСОБА_7 , до якого застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з застосуванням електронних засобів контролю і повідомити про це Сумський апеляційний суд та суд першої інстанції Сумський районний суд Сумської області.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_7 , що порушення умов цілодобового домашнього арешту з застосуванням електронних засобів контролю має наслідки застосування грошового стягнення чи застосування більш суворішого запобіжного заходу, зокрема, тримання під вартою, та роз`яснити також, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники поліції, з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Контроль за виконанням ухвали покласти на Сумську обласну прокуратуру та Сумське ВП ГУНП в Сумській області.

ОСОБА_7 негайно звільнити з-під варти.

Ухвала в частині звільнення обвинуваченого з-під варти та застосування до нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту підлягає негайному виконанню.

Ухвала набирає законної сили негайно та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4