СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-м/759/57/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 грудня 2021 року Святошинський районний суд м.Києва

в складі : головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши, у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києві клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, громадянина України, не одруженого, не працюючого, не військовозобовязаного, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

засудженого вироком Верховного Суду Республіки Башкортостан Російської Федерації від 18 січня 2021 року за вчинення злочинів, передбачених ч.3 ст. 30 ч.5 ст.228-1, ч.2 ст.228 КК РФ (замах на незаконний збут наркотичних засобів, за попередньою змовою групою осіб, в особливо великому розмірі та незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту в особливо великому розмірі) у виді 12 років позбавлення волі, з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму,-

встановив :
Міністерство юстиції України звернулось з клопотанням до суду про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України стосовно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовуючи тим, що 25.11.2021 року наказом Міністерства юстиції України № 4233/5 прийнято рішення про прийняття в Україну засудженого вироком російського суду громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до статті 606 Кримінального процесуального кодексу України, статті 3 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, та на підставі запиту Міністерства юстиції Російської Федерації від 29.09.2021 року за №06-114649/21. ОСОБА_4 засуджений вироком Верховного Суду Республіки Башкортостан Російської Федерації від 18 січня 2021 року за вчинення злочинів, передбачених ч.3 ст. 30 ч.5 ст.228-1, ч.2 ст.228 Кримінального кодексу Російської Федерації, що також є караними діяннями відповідно до законодавства України про кримінальну відповідальність, та відбуває покарання у «Федеральном Казенном Учреждении Исправительная Колония № 16 Управления Федеральной Службы Исполнения Наказаний по Республике Башкортостан», кінець відбуття строку покарання 14.12.2031 року. Останнє відоме місце проживання ОСОБА_4 в Україні - АДРЕСА_1 . Відповідно до вимог ч. 3 ст. 609 КПК України, Міністерство юстиції України, в разі прийняття рішення щодо прийняття громадянина України, засудженого судом іноземної держави, для подальшого відбування покарання на території України, звертається до суду з клопотанням про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України. Згідно ч.1 ст. 610 КПК України, клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України розглядає суд першої інстанції за останнім відомим місцем проживання засудженої особи в Україні або за місцем знаходження Міністерства юстиції України. В разі визначення строку покарання, який підлягатиме відбуванню передачі ОСОБА_4 в Україну, просять врахувати вимоги ч.1 ст.10 та ч.1 ст.11 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року щодо максимального врахування покарання, визначеного вироком російського суду, з метою створення належних підстав для реалізації засудженим ОСОБА_4 права бути переданим в Україну, як державу свого громадянства для подальшого відбування покарання.

У судове засідання представник Міністерства юстиції України, будучи вчасно та належним чином повідомленим про час, дату, місце розгляду клопотання, не з`явився. За змістом клопотання просив судовий розгляд проводити без участі представника, на підставі ч.1 ст.610 КПК України.

Засуджений ОСОБА_4 відбуває покарання у «Федеральном Казенном Учреждении Исправительная Колония № 16 Управления Федеральной Службы Исполнения Наказаний по Республике Башкортостан», за змістом долученої до клопотання заяви від 30.07.2021 року просить перевести на територію України для подальшого відбування покарання, юридичні наслідки роз`яснені та зрозумілі.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримала та пояснила, що наявні всі підстави для задоволення клопотання Міністерства юстиції України, вказавши на необхідність приведення вироку Російської Федерації у відповідність із законодавством України стосовно засудженого ОСОБА_4 .

Суд, розглянувши клопотання з додатками, заслухавши думку прокурора, враховуючи положення вимог ст.610 КПК України, вважає, що клопотання Міністерства юстиції України підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно ч. 1 ст. 602 КПК України, вирок суду іноземної держави може бути визнаний і виконаний на території України у випадках і в обсязі, передбачених міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст. 2 Конвенції, особу, засуджену на території однієї Сторони, може бути передано на територію іншої Сторони, відповідно до положень цієї Конвенції, для відбування призначеного їй покарання. З цією метою засуджена особа може висловити державі винесення вироку або державі виконання вироку своє побажання бути переданою згідно з цією Конвенцією та ч. 1 ст. 9 цієї Конвенції, компетентні органи держави виконання вироку продовжують виконання вироку одразу або на основі судової чи адміністративної постанови згідно з положеннями ст.10 Конвенції, яка передбачає у разі продовження виконання вироку держава виконання вироку дотримується характеру і тривалості покарання, призначеного державою винесення вироку. Однак, якщо це покарання за своєю природою або тривалістю є несумісним із законодавством держави виконання вироку або якщо її законодавство цього вимагає, ця держава може на основі судової або адміністративної постанови співвіднести призначену міру покарання з покаранням чи заходом, передбаченим її власним законодавством за вчинення аналогічного злочину. За своїм характером таке покарання або такий захід повинні у міру можливості відповідати покаранню або заходу, призначеному у вироку для виконання. Покарання чи захід за своїм характером або своєю тривалістю не може бути більш суворим, ніж міра покарання, призначена в державі винесення вироку, і не може перевищувати максимальні строки позбавлення волі, передбачені законодавством держави виконання вироку. Відповідно до ст. 11 Конвенції, при заміні вироку мають враховуватися зроблені щодо фактів висновки, які ясно викладені або припускаються в рішенні, ухваленому державою винесення вироку, а також не може посилюватися кримінальне покарання засудженої особи.

Згідно ст. 606 КПК України, засудженого іноземним судом громадянина України може бути прийнято для відбування покарання в Україні тільки за умов: 1) якщо ця особа є громадянином держави виконання вироку; 2) якщо вирок набрав законної сили; 3) якщо на час отримання запиту про передачу засуджений має відбувати покарання упродовж якнайменш шести місяців або якщо йому ухвалено вирок до увязнення на невизначений строк; 4) якщо на передачу згоден засуджений або з урахуванням його віку або фізичного чи психічного стану на це згоден законний представник засудженого; 5) якщо кримінальне правопорушення, внаслідок вчинення якого було ухвалено вирок, є злочином згідно із законодавством держави виконання вироку або було б злочином у разі вчинення на її території, за вчинення якого може бути призначено покарання у виді позбавлення волі; 6) якщо відшкодовано майнову шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, а в разі наявності - також процесуальні витрати; 7) якщо держава ухвалення вироку і держава виконання вироку згодні на передачу засудженого.

У судовому засіданні встановлено, що Міністерство юстиції України звернулось до суду з клопотанням про приведення вироку суду іноземної держави стосовно ОСОБА_4 у відповідність із законодавством України, з дотриманням вимог ч. 3 ст. 609 КПК України, яке суд розглядає відповідно до положень Конституції України, глави 46 КПК України, якими регламентовані визнання та виконання вироків судів іноземних держав та передача засуджених осіб, Конвенції про передачу засуджених осіб від 21.03.1983 (в подальшому Конвенція), що набрала для України чинності, та норм Кримінального кодексу України.

Згідно вироку Верховного Суду Республіки Башкортостан Російської Федерації від 18 січня 2021 року ОСОБА_4 засуджено за вчинення злочинів, передбачених ч.3 ст. 30 ч.5 ст.228-1, ч.2 ст.228 КК РФ (замах на незаконний збут наркотичних засобів, за попередньою змовою групою осіб, в особливо великому розмірі та незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту в особливо великому розмірі) у виді 12 років позбавлення волі, з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму. Вище зазначений вирок набрав законної сили.

Як вбачається із змісту заяви від 30.06.2021 року, засуджений ОСОБА_4 просить перевести його для подальшого відбуття покарання в Україну і дана заява засудженого ОСОБА_4 стала підставою щодо звернення Міністерства юстиції України з клопотанням про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України.

Згідно довідки Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Державної міграційної служби України від 05.07.2021 року №6.5-6799/6-21, ОСОБА_4 , є громадянином України.

Згідно довідки «Федерального Казенного Учреждения Исправительная Колония № 16 Управления Федеральной Службы Исполнения Наказаний по Республике Башкортостан» засуджений ОСОБА_4 станом на 30.07.2021 року відбув: 01 рік 07 місяців 15 днів, не відбута частина покарання складає: 10 років 04 місяці 15 днів. Початок строку 15.12.2019 року, кінець строку 14.12.2031 року, може бути звільнений умовно-достроково 15.12.2028 року.

Відповідно до довідки «Федерального Казенного Учреждения Исправительная Колония № 16 Управления Федеральной Службы Исполнения Наказаний по Республике Башкортостан» від 02.08.2021 року, засуджений ОСОБА_4 перебуває на диспансерному обліку у філії "Медична частина № 8" з діагнозом: «ВІЛ-інфекція, стадія ІІІ субклінічна. Хронічний вірусний гепатит "С" з невизначеним ступенем активності процеса" та вказано, що медичних протипоказань для етапування не має.

Згідно характеристики від 02.08.20221 року, засуджений ОСОБА_4 характеризується негативно.

Вирішуючи питання про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України суд враховує наступні положення законодавства України.

Відповідно до ч 3 ст. 610 КПК України, під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України суд визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, яким передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку іноземної держави.

Так, дії ОСОБА_4 за вироком Верховного Суду Республіки Башкортостан Російської Федерації від 18 січня 2021 року кваліфіковані за вчинення злочинів, передбачених ч.3 ст. 30 ч.5 ст.228-1, ч.2 ст.228 КК РФ (замах на незаконний збут наркотичних засобів, за попередньою змовою групою осіб, в особливо великому розмірі та незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту в особливо великому розмірі). Санкцією ч.5 ст.228-1 КК РФ передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від пятнадцяти до двадцяти років із призначенням додаткових покарань чи без них.

Санкцією ч.2 ст.228 КК РФ передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до десяти років із призначенням додаткових покарань чи без них.

Остаточне покарання ОСОБА_4 призначене на підставі ч.3 ст.69 УК РФ за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань.

За зазначені дії в Україні встановлена кримінальна відповідальність за ч.2 ст. 15, ч.3 ст.307 КК України - закінчений замах, за попередньою змовою групою осіб, якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги в особливо великих розмірах, що карається позбавленням волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна та за ч.2 ст.309 КК України - незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту в особливо великому розмірі, що карається штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років.

При вирішенні питання приведення вироку РФ у відповідність із законодавством України, суд враховує приписи ч.3 та ч.4 ст.610 КПК України, згідно яких, під час розгляду клопотання суд визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави. При визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, що повністю узгоджується з положеннями, наведеними ч.1 ст. 11 Європейської конвенції про передачу засуджених осіб, згідно яких, при заміні вироку не може посилюватися кримінальне покарання засудженої особи.

З вище наведеного вбачається, що ОСОБА_4 слід вважати засудженим за ч.2 ст.15 ч.3 ст.307 та ч.2 ст.309 КК України до покарання у виді 7 (сім) років 6 місяців позбавлення волі і остаточне покарання слід призначити на підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань.

Конфіскація майна ОСОБА_4 вироком Верховного Суду Республіки Башкортостан Російської Федерації від 18 січня 2021 року не призначалася, тому не підлягає до застосовування.

Процесуальні витрати із засудженого ОСОБА_4 не стягувались.

Строк відбування покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_4 , відповідно до вироку Верховного Суду Республіки Башкортостан Російської Федерації від 18 січня 2021 року, при приведенні його у відповідність із законодавством України, рахувати з 15.12.2019 року .

Питання речових доказів вирішено при постановленні вироку.

Суд, враховуючи наведене, вважає, що призначене засудженому ОСОБА_4 за вироком Верховного Суду Республіки Башкортостан Російської Федерації від 18 січня 2021 року покарання за своїм видом і тривалістю є сумісним із законодавством України та співвідноситься із заходами примусу, передбаченими Кримінального Кодексу України за вчинення аналогічних винних діянь, засуджений згідний на його передачу до України для подальшого відбуття покарання, приходить до висновку, що є достатні та законні підстави для приведення вироку Російської Федерації у відповідність з кримінальним законодавством України.

Керуючись ст.ст. 602, 603, 606, 609, 610 КПК України, ст.ст. 2, 9, 11 Європейської конвенції про передачу засуджених осіб, суд,-

ухвалив:
Клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити.

Привести вирок Верховного Суду Республіки Башкортостан Російської Федерації від 18 січня 2021 року стосовно громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, громадянина України, не одруженого, не працюючого, не військовозобовязаного, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого, засудженого вироком Верховного Суду Республіки Башкортостан Російської Федерації від 18 січня 2021 року за вчинення злочинів, передбачених ч.3 ст. 30 ч.5 ст.228-1, ч.2 ст.228 КК РФ (замах на незаконний збут наркотичних засобів, за попередньою змовою групою осіб, в особливо великому розмірі та незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту в особливо великому розмірі) до покарання у виді 8 років позбавлення волі, у відповідність із законодавством України.

ОСОБА_4 вважати засудженим за ч.2 ст.15, ч.3 ст.307, ч.2 ст.309. ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді 8 (вісім) років місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_4 , відповідно до вироку Верховного Суду Республіки Башкортостан Російської Федерації від 18 січня 2021 року при приведенні його у відповідність із законодавством України, рахувати з 15.12.2019 року.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Копію ухвали направити Міністерству юстиції України, для відому.

Суддя ОСОБА_1