Справа № 1512/1-54/11
Провадження № 1/947/3/21
ПОСТАНОВА

28.04.2021 м.Одеса

Київський районний суд м.Одеси під головуванням судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду матеріали кримінальної справи за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеси, громадянина України, росіянина, з середньою освітою, не одружений, офіційно не працевлаштований, раніше не судимого, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.141, ч.3 ст.142 та ч.3 ст.101 КК України (в редакції 1960),

за участю обвинувача прокурора Київської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:
Згідно обвинувального висновку ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні умисних злочинів за наступних обставин.

Так, 18 січня 2001, приблизно о 19:00, ОСОБА_3 разом з ОСОБА_5 (остання засуджена вироком суду за вчинення цього злочину), будучи в стані алкогольного сп`яніння, зустріли біля бару по ул.Фонтанская дорога в м.Одесі ОСОБА_6 і, маючи корисний умисел на заволодіння її індивідуальним майном, під приводом знайомства, привели її за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_7 і тимчасово проживали ОСОБА_5 і ОСОБА_8 (останній засуджений вироком суду за вчинення цього злочину). При цьому ОСОБА_8 знаходився в квартирі.
Перебуваючи в квартирі ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , приблизно о 21:30, діючи за попередньою змовою з метою відкритого викрадення чужого майна, ОСОБА_7 , ОСОБА_5 і ОСОБА_8 стали вимагати у ОСОБА_6 гроші. Оскільки ОСОБА_9 гроші давати відмовлялася, то ОСОБА_8 з метою відкритого викрадення індивідуального майна, завдав їй один удар ногою в груди з правого боку і один удар ногою в правий бік, застосувавши насильство яке не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілої, після чого ОСОБА_6 передала ОСОБА_8 гроші в сумі 9 гривень, а потім на вимогу ОСОБА_5 ще 3 гривні, після чого на викрадені гроші ОСОБА_7 і ОСОБА_8 придбали спиртне.
Вказані умисні дії ОСОБА_3 органи досудового слідства кваліфікували за ч.2 ст.141 КК України (в редакції 1960) за кваліфікуючими ознаками: відкрите викрадення індивідуального майна громадян, вчинене за попередньою змовою групою осіб, із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого.
Продовжуючи свої злочинні дії, 18 січня 2001 року, після повернення ОСОБА_3 і ОСОБА_8 в квартиру і розпивання принесених ними спиртних напоїв, приблизно в 23:15, ОСОБА_7 , ОСОБА_5 і ОСОБА_8 (останні засуджені вироком суду за вчинення цього злочину) стали вимагати, щоб ОСОБА_6 зняла свої речі з метою заволодіння ними. Після відмови ОСОБА_6 зняти речі, ОСОБА_7 , ОСОБА_5 і ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою стали бити ОСОБА_6 , завдаючи їй ударів ногами і руками по різним частинам тіла, і продовжуючи бити ногами протягом приблизно 15 хвилин, коли та впала на підлогу. При цьому ОСОБА_7 , ОСОБА_5 і ОСОБА_8 знімали з ОСОБА_6 належні її речі: ОСОБА_7 зняв з ОСОБА_6 светр, а ОСОБА_5 і ОСОБА_8 - джинси. Згідно з висновком судово - медичної експертизи №69/205 від 15 квітня 2001 року, ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 заподіяли ОСОБА_6 тілесні ушкодження у виді садна і синці обличчя, садна тулубу і кінцівок, що відносяться до легких тілесних ушкоджень без розладу здоров`я, множинні синці тулубу і кінцівок з глибоким просоченням кров`ю підшкірної жирової клітковини, що супроводжувалися розвитком шоку, що підтверджується гемодинамічними порушеннями в легких і головному мозку, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.
На наступний день, 19 січня 2001 року, ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , приблизно о 16 годині, продали речі ОСОБА_6 невстановленій слідством особі.
Вказані умисні дії ОСОБА_3 органи досудового слідства кваліфікували за ч.3 ст.142 КК України (в редакції 1960) за кваліфікуючими ознаками: напад з метою заволодіння індивідуальним майном громадян, вчинений із спричиненням тяжких тілесних ушкоджень, вчинений за попередньою змовою групою осіб.
Крім того, 18 січня 2001 року, приблизно о 20 годині в квартиру ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_7 і ОСОБА_5 привели раніше їм незнайому ОСОБА_6 , і разом з ОСОБА_8 , який вже перебував в квартирі, діючи за попередньою змовою, з метою заподіяння ОСОБА_6 тяжких тілесних ушкоджень, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, почали бити ОСОБА_10 , при цьому ОСОБА_8 завдав ОСОБА_6 один удаp ногою в груди з правого боку і один удар ногою в правий бік, а ОСОБА_5 завдала їй один удар ногою в праве вухо. Приблизно в 23 - 23 години 15 хвилин, 18 січня 2001 року, після повернення ОСОБА_3 і ОСОБА_8 до квартири і розпивання принесених ними спиртних напоїв, ОСОБА_7 і ОСОБА_8 знову почали бити ОСОБА_6 , завдаючи їй ударів ногами в область грудей і бічних поверхонь тіла, також ОСОБА_7 завдав ОСОБА_6 два удари кулаком в верхню частину голови. В процесі нанесення їй ударів ОСОБА_6 впала на підлогу, де ОСОБА_8 і ОСОБА_7 продовжили завдавати їй удари ногами по тулубу, після чого відібравши речі ОСОБА_6 , в які вона була одягнена, ОСОБА_7 , ОСОБА_5 і ОСОБА_8 продовжили втрьох наносити удари ногами ОСОБА_6 по всьому тілу протягом 15 хвилин, а потім відтягнули ОСОБА_6 до вхідних дверей в квартиру, де знову протягом півгодини з невеличкими перервами продовжили бити ОСОБА_6 ногами по всьому тілу, в тому числі обличчю і голові. В процесі побиття ОСОБА_6 ОСОБА_8 став ногами на її груди і підстрибнувши завдав їй удар в зазначену область. Після цього вони залишивши ОСОБА_6 в коридорі, ОСОБА_8 пішов спати, а ОСОБА_7 і ОСОБА_5 залишилися біля ОСОБА_6 , де ОСОБА_5 продовжила наносити їй удари ногами, після чого ОСОБА_8 і ОСОБА_7 а через деякий час відтягнули її до кімнати, де залишили її на матраці на підлозі. На наступний день, 19 січня 2001 року, після розпивання спиртних напоїв, близько 18-ї години, ОСОБА_7 , ОСОБА_5 і ОСОБА_8 (останні засуджені вироком суду за вчинення цього злочину), продовжуючи мучити ОСОБА_6 , яку посадили на дивані, завдали їй по кілька ударів ногами по тулубу, після чого, одягнувши ОСОБА_6 , вивели її з квартири, відвели до дому АДРЕСА_2 , де завели в під`їзд і завдавши їй по кілька ударів ногами, біля 19:00 кинули ОСОБА_6 в під`їзді і зникли з місця події. 19 січня 2001 року, ОСОБА_6 , не приходячи до тями, померла в реанімаційному відділенні ГКБ-1 м.Одеси, куди була доставлена ??в 20 годин 15 хвилин з під`їзду будинку АДРЕСА_2 .
Згідно висновку судово-медичної експертизи №69 / 205 15 квітня 2001 року, ОСОБА_6 були заподіяні тілесні ушкодження: садна і синці обличчя, забиті рани обличчя і волосистої частини голови, дифузне крововилив в м`які тканини голови, дифузне конвекситальной субарахноїдальний крововилив великих півкуль, крововилив в шлуночки мозку; множинні масивні синці тулуба і кінцівок з просочуванням кров`ю підлягають м`яких тканин. Садна тулуба кінцівок. Закритий перелом верхніх ріжків щитовидного хряща, садно і синець шиї справа, закритий перелом 2 лівого і 3-5 правих ребер, крововилив в м`які тканини в проекції грудини. Зовнішні пошкодження голови, крововиливи в м`які тканини її і крововиливи в оболонки головного мозку в своїй сукупності утворюють єдиний морфологічний комплекс закритою черепно-мозкової травми, яка відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя. Садна тулуба і кінцівок відносяться до легких тілесних ушкоджень без розладу здоров`я. Перелом ребер (2 -го лівого і 3-5 правих) відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Визначити ступінь тяжкості ушкоджень шиї (як зовнішніх, так і переломів ріжків щитовидного хряща) не представляється можливим, тому що результат даних пошкоджень не визначився. Множинні синці тулуба і кінцівок з глибоким просоченням кров`ю підшкірної жирової клітковини супроводжувалося розвитком шоку (що підтверджується гемодинамічними порушеннями в легких і головному мозку), внаслідок чого відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.
До смерті ОСОБА_6 привела закрита черепно - мозкова травма. Множинні синці, що призвели до розвитку шоку, погіршили стан ОСОБА_6 і сприяли настанню її смерті за рахунок обважнення гипоксического пошкодження (набряку) головного мозку. Смерть ОСОБА_6 наступила від закритої черепно - мозкової травми - масивного травматичного крововиливу в м`які оболонки і шлуночки головного мозку.
Множинні поверхневі ушкодження, подібні наявними у ОСОБА_6 , за способом їх заподіяння відповідають юридичному поняттю "катування".
Вказані умисні дії ОСОБА_3 органи досудового слідства кваліфікували за ч.3 ст.101 КК України (в редакції 1960) за кваліфікуючими ознаками: умисні тяжкі тілесні ушкодження, тобто умисні тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент спричинення, вчинені у спосіб, що мав характер катувань, таких, що потягли смерть потерпілого.
Прокурор звернувся до суду з письмовим клопотанням про відновлення провадження по справі та закриття матеріалів кримінальної справи щодо ОСОБА_3 за нереабілітуючими підставами у зв`язку з закінченням строків давності притягнення підсудного до кримінальної відповідальності, оскільки для цього є усі підстави, передбачені ст.49 КК України і ст.11-1 КПК України (в редакції 1960).

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання.

Суд, не даючи оцінки зібраним у справі доказам, вивчивши підстави закриття кримінальної справи, заслухавши прокурора, дійшов висновку про те, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, справа підлягає після її відновлення закриттю у зв`язку із закінченням строків давності. При цьому суд виходить з наступного.

Як вбачається з обвинувального висновку, події мали місце 05.02.2003.

Згідно ч.2 ст.49 КК України перебіг давності призупиняється, якщо особа, що скоїла злочин, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло п`ятнадцять років.

З матеріалів кримінальної справи вбачається, що постановою Київського районного суду м.Одеси від 14.07.2007 ОСОБА_3 був оголошений в розшук зі зміною йому запобіжного заходу з підписки про невиїзд на взяття під варту з утриманням в Одеському слідчому ізоляторі, а провадження у справі було зупинено до розшуку підсудного.

Згідно довідки УІТ УМВС в Одеській області від 29.03.2021 ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності за вчинення інших злочинів не притягувався.

Таким чином, з дня скоєння злочину пройшло більше п`ятнадцяти років.

При таких даних кримінальна справа відносно ОСОБА_3 відповідно до ст.49 КК України і ст.11-1 КПК України (в редакції 1960) підлягає закриттю у зв`язку із закінченням строків давності.

На підставі викладеного і керуючись ст.49 КК України (в редакції 2001) ст.ст.11-1, 273, 282 КПК України (в редакції 1960), п.11 Перехідних положень КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Відновити провадження у справі за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.141, ч.3 ст.142 та ч.3 ст.101 КК України (в редакції 1960).

Кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.141, ч.3 ст.142 та ч.3 ст.101 КК України (в редакції 1960), закрити у зв`язку із закінченням строків давності.

Зупинити розшук підсудного ОСОБА_3 .

Речові докази, згідно постанови слідчого СВ Київського РВ ОМУ УМВС в Одеській області від 27.02.2001 та квитанції (т.1 а.с. 162, 163) знищити.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Київський районний суд м.Одеси протягом семи діб з дня його винесення.

Суддя ОСОБА_1