ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/2100/21 Номер провадження 11-кп/814/1016/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2021 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
представника установи - ОСОБА_7 ,
захисника адвоката ОСОБА_8 ,
засудженої ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції провадження за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_8 в інтересах засудженої ОСОБА_9 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 02 серпня 2021 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці м. Канів Черкаської області, громадянці України, судимій, засудженій:

05.11.2018 Канівським міськрайонним судом Черкаської області за ч.2 ст. 309, ч.1 ч.4 ст. 70 КК України на 3 роки 2 місяці позбавлення волі,

відмовлено у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Своє рішення суд мотивував тим, що ОСОБА_9 неодноразово судима, за час перебування в установі попереднього ув`язнення та відбування покарання в ДУ «Чернігівська виправна колонія № 44» характеризувалася негативно, мала 6 стягнень, заохочень не отримувала. В ДУ «Надержинщинська виправна колонія № 65» характеризується задовільно, стягнень та заохочень не має. Тому, враховуючи наявність стягнень та відсутність заохочень, суд дійшов висновку, що ОСОБА_9 не довела своє виправлення і не заслуговує на умовно-дострокове звільнення.

На ухвалу суду захисник засудженої подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою задовольнити клопотання засудженої про умовно-дострокове звільнення на невідбутий строк.

Свої вимоги обгрунтовує тим, що суд першої інстанції неналежно врахував те, що засуджена характеризується позитивно, не має непогашених стягнень, протягом усього часу працевлаштована та сумлінно працює, стягнень за виконавчими листами не має, роботу по благоустрою установи виконує, заходи виховного характеру відвідує, підтримує соціально-корисні зв`язки з батьками та після звільнення планує проживати з ними, вину у вчиненому злочині визнає і щиро шкодує. Тому вважає, що засуджена заслуговує умовно-дострокового звільнення. Також зазначив, що засуджена має тяжкі захворювання.

Інші учасники судового розгляду ухвалу не оскаржили.

Заслухавши доповідача, засуджену та її захисника в підтримку апеляційної скарги, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу суду без змін, представника установи, який вважає, що ОСОБА_9 не довела своє виправлення, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали провадження та особової справи, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до частини 1 статті 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
На підставі п.1 ч.3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень або кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за необережний тяжкий злочин.

Необхідною умовою застосування положень статті 81 КК України є те, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, про що, зокрема, може свідчити дотримання засудженим правил внутрішнього розпорядку, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутність порушень дисципліни, зайняття трудовою діяльністю, добросовісне відношення до трудових обов`язків.
Так, під час апеляційного перегляду встановлено, що ОСОБА_9 засуджена вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 05.11.2018 за ч.2 ст. 309, ч.1 ч.4 ст. 70 КК України на 3 роки 2 місяці позбавлення волі. Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 13.02.2019 ОСОБА_9 у строк покарання зараховано термін відбутого покарання за вироком Канівського міськрайонного суду Чернігівської області від 01.10.2018, а саме: з 01.10.2018 по 01.11.2018 як день за день.

Початок строку покарання ОСОБА_9 рахується з 01.11.2018, кінець строку покарання 01.12.2021.

У місцях позбавлення волі ОСОБА_9 перебуває з 02.10.2018. Під час під утримання в Державній установі «Чернігівський слідчий ізолятор» характеризувалася негативно, отримала одне стягнення, заохочень не мала, до роботи не залучалася.

З 21.03.2019 відбувала покарання в Державній установі «Чернігівська виправна колонія № 44», де характеризувалася негативно, отримала 5 стягнень, заохочень не мала, до роботи не залучалася.

З 02.12.2020 відбуває покарання в Державній установі «Надержинщинська виправна колонія № 65», де характеризується посередньо, стягнень та заохочень не має. Працевлаштована на підприємстві установи у виробничій бригаді № 15 швачкою, до виконання поставлених завдань ставиться задовільно та під контролем адміністрації. Намагається дотримуватися правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи з метою отримання поблажливого ставлення до себе. Роботи по благоустрою установи та роботи із самообслуговування виконує не завжди. Не завжди бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу. Рішенням комісії відмовлено у застосуванні до неї ст. 100, ст. 101 КВК України, та у зверненні з поданням про застосуванні до неї ст. 82 та ст, 81 КК України.

За висновком представників установи засуджена ОСОБА_9 не довела своє виправлення і не заслуговує на умовно-дострокове звільнення.

З довідки про наявність заохочень та стягнень вбачається, що засуджена за час відбування покарання отримала 6 стягнень: 07.03.2019 за встановлення міжкамерного зв`язку, 11.07.2019 та 12.03.2020 за куріння цигарок у не відведеному для цього місці, 02.04.2020 за зберігання заборонених предметів лікарських засобів без відповідного медичного дозволу, 04.06.2020 за перебування у відділенні, в якому не проживає, та 27.08.2020 за порушення вимог встановленого порядку відбування покарання. Заохочень не має.

Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.

Однією із головних умов для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто доведеність готовності засудженого до: самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.

Сумлінна поведінка і ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого. При цьому висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування покарання, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе умовно-дострокове звільнення.

З урахуванням викладеного, зважаючи на кількість отриманих засудженою стягнень та відсутність заохочень, те, що засуджена працювала не протягом усього часу відбування покарання, а лише під час перебування в Державній установі «Надержинщинська випрана колонія № 65», роботу виконує під контролем представників установи, не завжди виконувала роботу по благоустрою установи та не завжди брала участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу на засуджених, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відмову у задоволенні клопотання, так як засуджена своєю поведінкою і ставленням до праці за весь час відбування покарання не довела свого виправлення та звернення з клопотанням про умовно-дострокове звільнення є передчасним.

Крім цього матеріали провадження та особової справи не містять доказів наявності у засудженої захворювань, про які зазначає захисник, та які б перешкоджали відбуванню нею покарання.

З огляду на вказане відсутні підстави для скасування ухвали суду та задоволення апеляційної скарги захисника.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_8 в інтересах засудженої ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 02 серпня 2021 року щодо ОСОБА_9 без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4