У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_6 на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 11 листопада 2021 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Трикрати Вознесенського району Миколаївської області, мешкає в АДРЕСА_1 , раніше судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000117.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7 ,
захисник ОСОБА_6 ,
потерпіла ОСОБА_8 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєві від 11 листопада 2021 року відносно ОСОБА_5 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 07.01.2022 р. включно.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу суду, у задоволенні клопотання прокурора відмовити, у разі залишення запобіжного заходу у виді тримання під вартою без змін, визначити заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних громадян.
Узагальнені доводи апелянта.

Захисник ОСОБА_6 зазначає, що ухвала суду є незаконною, необґрунтованою, і такою, що підлягає скасуванню.
Захисник посилаючись на положення ст. ст. 176, 177, 183, 194 КПК України, зазначає про відсутність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення такого ступеню тяжкості, що виправдовувало б такий ступінь втручання у права і свободи останнього.
Апелянт вважає, що прокурор у судовому засіданні не довів факту існування ризиків зазначених у клопотанні, а обмежився їх формальним переліченням, не навів переконливих доводів стосовно неможливості запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України відсутні, оскільки ОСОБА_5 має постійне місце мешкання, одружений, фактів або відомостей про переховування останнього від слідства та суду не має, досудовим розслідуванням допитані свідки та потерпілі, ризик вчинення іншого кримінального правопорушення не доведений, а лише тяжкість пред`явленого обвинувачення не може вказувати на наявність наведених ризиків.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

В провадженні Центрального районного суду м. Миколаєва перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000117 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України.
В судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що строк тримання під вартою закінчується, а ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, продовжують існувати.
Врахувавши, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі, раніше судимий за ч. 1 ст. 115 КК України, не має постійного місця роботи, зник з місця вчинення кримінального правопорушення, наявні ризики вчинення інших кримінальних правопорушень, переховування обвинуваченого від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, незаконного впливу на свідків, оскільки триває стадія дослідження доказів, суд дійшов висновку, що подальше тримання обвинуваченого під вартою є виправданим, зазначеним ризикам неможливо запобігти застосуванням іншого більш м`якого запобіжного заходу.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника на підтримку апеляційної скарги та потерпілу, яка її підтримала, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали, надані судом, та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.
Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким керується.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Вказаних вимог закону судом дотримано в повному обсязі.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років, або довічного позбавлення волі, раніше судимий. Судове провадження на даний час триває.
Наведені обставини дають можливість припустити, що обвинувачений може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків та вчиняти інші кримінальні правопорушення, тобто наявні ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому вірним є висновок суду першої інстанції про існування зазначених ризиків.
З урахуванням тяжкості кримінального правопорушення та наявністю ризиків, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про необхідність продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення виконання ОСОБА_5 процесуальних обов`язків, оскільки не застосування запобіжного заходу, про що просить апелянт, не зможе запобігти вказаним ризикам.
Також апеляційним судом враховується характер кримінального правопорушення, який має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої наслідками не лише для конкретної особи, а й для суспільства в цілому, та практику Європейського суду з прав людини, зокрема у п. 35 рішення Європейського суду з прав людини «Летельє проти Франції», зазначено про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
З огляду на викладене, твердження захисника в апеляційній скарзі про неналежне доведення існування ризиків не заслуговують на увагу.

Посилання захисника в апеляційній скарзі на наявність у обвинуваченого певних соціальних зв`язків не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали суду, оскільки не спростовують висновків суду про можливість вчинення ними дій, передбачених ст. 177 КПК України, та не доводять обставин, які б свідчили про неможливість перебування обвинуваченого під вартою. Крім того, судом першої інстанції враховані всі зазначені обставини, в їх сукупності.

Не є слушними доводи захисника про можливість визначення обвинуваченому ОСОБА_5 застави, у разі продовження строку тримання під вартою, з огляду на вимоги п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, яким передбачено, що суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177, 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
За такого, враховуючи, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину із застосуванням насильства, суд першої інстанції вірно не визначив заставу, із чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Апеляційним судом не встановлено порушень положень КПК України, при розгляді судом питання продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 під час судового провадження, а тому у задоволенні апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 7, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в :

ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 11 листопада 2021 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 залишити без змін, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3