Провадження № 1-кс/524/3111/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2021 року м. Кременчук

Слідчий суддя Автозаводського районного суду м. Кременчука ОСОБА_1 , розглянувши клопотання слідчого Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_2 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.11.2021 за №0001663 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185, ч. 1 ст. 186 КК України,

встановила:
До слідчого судді надійшло клопотання слідчого, погоджене з прокурором, яке обґрунтоване тим, що 03.11.2021 в порядку ч. 3 ст. 233 КПК України у зв`язку із переслідуванням ОСОБА_3 , який підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185, ч. 1 ст. 186 КК України,проведено обшук транспортного засобу №CXX 271673 марки «Ssang Yong Reхton» чорного кольору, що належить ОСОБА_4 , де виявлено та вилучено предмет зовні схожий на пістолет з написом на затворі «Stalker MOD 914-UK» № НОМЕР_1 , у якому знаходився магазин споряджений набоями в кількості 7 шт.. Вказував, що вилучені речі є речовими доказами у даному кримінальному провадженні, а тому слід арештувати вказане майно для проведення ряду необхідних слідчих дій.

Слідчий суддя, перевіривши надані матеріали клопотання, приходить до наступних висновків.

З матеріалів клопотання вбачається, що у провадженні Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.11.2021 за №0001663 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185, ч. 1 ст. 186 КК України.

Згідно із ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати зокрема, що воно є доказом злочину. Арешт майна допускається з метою забезпечення, в тому числі збереження речових доказів.

Стаття 170 КПК України визначає, що метою арешту майна є: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Виходячи з аналізу зазначених норм, арешт майна, це є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати зокрема, що воно є доказом злочину, та арешт з метою збереження речових доказів накладається на майно фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Стаття 171 КПК України визначає, що повинно бути зазначено слідчим, прокурором у клопотанні про арешт майна.

Статтею 171 вказаного Кодексу передбачено, що у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Дослідивши надані документи слідчий суддя вважає, що слідчим не зазначено підставу і мету арешту відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та не надано відповідне обґрунтування необхідності арешту майна, з огляду на наступне.

З матеріалів клопотання вбачається, що досудове розслідування розпочате за заявою потерпілого за фактом крадіжки. З метою переслідування особи, яка причетна до вказаного злочину, проведено обшук транспортного засобу на якому він пересувався.

Разом з тим, у клопотанні відсутні відомості у кого було вилучено предмет, який просить арештувати слідчий, яке значення він має для даного кримінального провадження, а також не зазначено документів, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

Слідчим до клопотання надано постанову про визначення вилучених предметів речовими доказами від 04.11.2021 року.

Проте, дана постанова не містить чіткого визначення, що є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, яке має зберегти на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час даного кримінального провадження, а що ж об`єктом кримінального правопорушення.
У постанові про приєднання у якості речових доказів слідчим лише перелічено майно, яке було вилучено, та зазначено, що дане майно має значення речових доказів, що в свою чергу не дає слідчому судді дійти висновку, що майно, на яке слідчий просить накласти арешт, відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу та підлягає арешту з урахуванням ст. 170 КПК України. Дані обставини також свідчать про відсутність у клопотанні підстав арешту.

Слідчий суддя вважає, що слідчим у клопотанні не визначено власника майна чиє право відчуження, розпорядження та/або користування має бути обмежено, а також підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна, та не надано документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.
З огляду на викладене, слідчий суддя дійшла висновку, що клопотання не відповідає вимогам п. 1, 2 ч. 2 ст. 171 КПК України.

Тож, слідчий суддя перевіривши виконання вимог ст.ст. 171, 172 КПК України за клопотанням, приходить до такого.

Згідно із ч. 3 ст. 172 КПК України, слідчий суддя встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору та встановлює строк в сімдесят дві години про що постановляє ухвалу.

За таких умов слідчий суддя приходить до висновку, що дане клопотання не відповідає вимогам ст. 171 КПК України, у зв`язку з чим підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків в сімдесят дві години.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1-2, 7-29, 131-132, 170-173, 309, 372-376 КПК України, слідчий суддя,

ухвалила:
Клопотання слідчого Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_2 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.11.2021 за №0001663 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185, ч. 1 ст. 186 КК України повернути прокурору Кременчуцької окружної прокуратури ОСОБА_5 , встановивши строк 72 години для усунення вказаних в ухвалі недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1