Справа № 461/8569/21
Провадження № 1-кс/461/372/22
21.01.2022 року, слідчий суддя Галицького районного суду міста Львова ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
підозрюваного ОСОБА_6
розглянувши клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУ Національної поліції у Львівській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , про продовження дії застосованого запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
Слідчий звернувся до суду з вказаним клопотанням, яке обґрунтоване тим, що перебуваючи тривалий проміжок часу у різних місцях позбавлення волі, та в ДУ «Миколаївська виправна колонія (№50)», ОСОБА_7 , будучи засудженим за вчинення умисного особливо тяжкого злочину, підтримуючи традиції, які загальновизнані у злочинному світі, не бажаючи ставати на шлях виправлення, тобто процесу позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої право-слухняної поведінки, не підкорюючись загально-визначеним та встановленим нормативно-правовим актам, що визначають порядок утримання, та відбуття покарань ув`язненими в місцях позбавлення волі, правилам поведінки в місцях позбавлення волі, завдяки своїм особистим якостям здобув повагу та авторитет серед засуджених.
Так, ОСОБА_7 , під час відбування покарання в ДУ «Миколаївська ВК №50», що знаходиться за адресою: Львівська область, Стрийський район, с. Заклад, вул. В. Стуса, 2, маючи попередньо здобутий серед засуджених осіб та в місцях позбавлення волі авторитет, як особи, яка веде загальновизнаний («правильний») для злочинних традицій спосіб життя, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не раніше жовтня 2017 року, «призначений» невстановленими особами з числа представників злочинного світу «смотрящим за зоною» - ДУ «Миколаївська виправна колоній (№50)».
Слідчий зазначив, що встановивши та поширивши свій злочинний вплив серед засуджених, які утримувалися в ДУ «Миколаївська виправна колонія (№50)», виконував наступні функції: прийняв на себе всю повноту неформальної влади на території колонії та за її межами; розробив загальновизначені правила поведінки у відповідності до «злодійських законів» та забезпечував дотримання їх засудженими; призначив довірених осіб, які також мали негативний вплив на засуджених та користувалися серед них авторитетом; забезпечував неухильний контроль за виконанням визначених ним правил та обов`язків засудженими в колонії; здійснював збір коштів із засуджених, проводив їх розподіл коштів, в тому числі і здобутих злочинним шляхом серед засуджених, забезпечував наповнення так званого «злодійського общака», тобто фонду взаємодопомоги в злодійському середовищі; приймав рішення про необхідність видачі ув`язненим засобів зв`язку; вів так звану «бухгалтерію», в якій відображав всі надходження до так званого «злодійського общака», визначав злочинну касту, в якій перебували засуджені, а також переводив їх з однієї касти в іншу; вирішував спори, які виникали між засудженими з точки зору неписаних кримінальних «законів», «по поняттям», виступаючи в таких випадках в ролі «мирового судді» та визначав обґрунтованість претензій, а також приймав рішення про необхідність покарання винуватця та яким воно буде; сприяв переведенню засуджених між локальними дільницями з метою здійснення певної діяльності та поширення свого злочинного впливу.
В результаті вказаних дій ОСОБА_7 , в період з жовтня 2017 року по листопад 2021 року, завдяки авторитету, іншим особистим якостям та можливостям, сприяв, спонукав, координував та здійснював інший вплив на злочинну діяльність, організовував та безпосередньо здійснював розподіл коштів, майна та інших активів, спрямованих на забезпечення такої діяльності, тобто умисно встановив та поширив злочинний вплив в установі виконання покарань, а саме на території ДУ «Миколаївська виправна колонія (№50)» за адресою: Львівська область, Стрийський район, с. Заклад, вул. В. Стуса, 2.
Таким чином, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється в умисному встановленні та поширенні в установах виконання покарань злочинного впливу, за відсутності ознак зазначених у ч. 5 ст. 255 КК України, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 255-1 КК України.
Окрім цього, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 , у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 30 серпня 2021 року, відбуваючи покарання за вчинення особливо тяжкого злочину в ДУ «Миколаївська виправна колонія (№50)», що по вул.Стуса, 2 в с. Заклад, Стрийського району Львівської області, маючи умисел на отримання прибутку від протиправних дій, організував схему незаконного заволодіння майном громадян шляхом обману.
Так, ОСОБА_7 , усвідомлюючи неможливість вчинення таких дій особисто, у зв`язку з відбуванням покарання в ДУ «Миколаївська виправна колонія (№50)», розуміючи, що вказана діяльність є протиправною, яка має високий ступінь суспільної небезпеки, у зв`язку з чим вимагала чітких та узгоджених дій, маючи намір здійснювати такі діяння протягом тривалого періоду часу, вирішив створити і керувати стійкою організованою групою, до складу якої, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 30 серпня 2021 року, увійшли ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , та ОСОБА_10 .
Всі учасники організованої групи були об`єднані єдиним планом з розподілом функцій та ролей, також були обізнані про дії кожного з них та схвалювали їх, мали єдиний намір на особисте збагачення шляхом вчинення шахрайства з використанням електронно-обчислювальної техніки, усвідомлювали, що приймають участь у злочинній діяльності та чітко виконували відведені їм функції.
З метою здійснення злочинної діяльності, членами організованої групи, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, було придбано необхідну техніку, а також сім-картки, за допомогою яких здійснювався зв`язок із потерпілими та вихід в мережу Інтернет, з метою адміністрування спільнот та аккаунтів в соціальній мережі «Facebook» та розміщенням там оголошень про нібито продаж товарів.
В подальшому, для прикриття своєї незаконної діяльності, члени організованої групи використовували засоби маскування, а саме: здійснювали вихід в мережу інтернет за допомогою мобільного інтернету, спілкувались з потерпілими особами за допомогою різних мобільних терміналів та абонентських номерів мобільних операторів, з метою унеможливити їх викриття та встановлення місця знаходження, залучали осіб, в яких отримували реквізити банківських платіжних карт, на які, в подальшому, потерпілі особи перераховували грошові кошти, а також залучали осіб, які знімали грошові кошти з банкоматів та перераховували їх на зазначені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , та ОСОБА_10 банківські рахунки або абонентські номери мобільних телефонів.
Реалізуючи спільний злочинний умисел, ОСОБА_7 , у невстановлений досудовим розслідуванням час, надав вказівку
ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , за допомогою електронно-обчислювальної техніки, використовуючи всесвітню мережу Інтернет, розмістити у соціальній мережі Facebook оголошення щодо продажу товарів та послуг, які останні наміру та можливості продати не мали, з метою заволодіння коштами потерпілих, які надавали їх перераховували на банківські рахунки, як передоплату.
У подальшому, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , продовжуючи свої злочинні наміри, в складі організованої групи, за вказівкою ОСОБА_7 , перебуваючи на території 3 секції відділення соціально психологічної служби №4 локальної дільниці №3 ДУ «Миколаївська виправна колонія №50», розташованої у селі Заклад Стрийського району Львівської області по вул. Стуса, 2, де останні відбувають покарання у вигляді позбавлення волі, за допомогою заздалегідь придбаних мобільних телефонів, отримували дзвінки від покупців та вели з ними телефонні розмови, під час яких запевняли останніх в правдивості оголошень, вводячи їх в оману, оскільки не мали наміру та можливості реалізовувати жодних товарів.
Після чого, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , у складі організованої групи, за вказівкою та з відома ОСОБА_7 , домовлялися з покупцями про перерахування певну суму грошових коштів на вказану ними банківську платіжну карту, оскільки вигадане ними підприємство нібито не працює з готівковими коштами, а для отримання товару необхідно здійснити передоплату, створюючи видимість виконання своїх зобов`язань перед замовниками. Однак, впевнившись, що грошові кошти потерпілих надійшли на вказану членами злочинної групи банківську платіжну карту, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , у складі організованої групи, за вказівкою та з відома ОСОБА_7 , на зв`язок із потерпілими не виходили, а грошові кошти, отримані злочинним шляхом, використовували на власні потреби, зокрема: на купівлю продуктів харчування, одягу та інших особистих речей та потреб.
Згідно з розподілу в складі організованої групи ролей, її учасники виконували наступні функції:
ОСОБА_7 , діючи як організатор злочинного угрупування:
- здійснював загальне керівництво та координацію діями всіх учасників групи;
- розподіляв ролі між усіма учасниками групи;
- встановлював загальновизначені правила поведінки в групі та забезпечував дотримання їх учасниками;
- забезпечував учасників організованої групи необхідною для вчинення злочинів електронно-обчислювальною технікою, у тому числі мобільними терміналами;
- визначав покарання (в грошовому еквіваленті, погрози фізичної розправи) за відмову або неналежне виконання протиправних вказівок під час вчинення злочинів учасниками групи;
- отримував від інших учасників групи грошові кошти, отримані злочинним шляхом, та розподіляв їх між останніми.
Організована злочинна група, в складі ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , та ОСОБА_10 , характеризувалась наступним чином: попередньою організованістю в спільне об`єднання для вчинення злочинів; стабільністю учасників групи, яка виразилась у тривалості їх дій, а саме не пізніше як з 30 серпня 2021 року по листопад 2021 року; злагодженого функціонування групи до часу припинення її діяльності правоохоронними органами; об`єднанням злочинів єдиним планом з розподілом функцій кожного з учасників організованої групи, спрямованих на досягнення єдиної злочинної мети; обізнаністю всіх учасників групи з планом злочинних дій; забезпеченням електронно - обчислювальною технікою, використанням для вчинення шахрайських дій доступу до всесвітньої мережі інтернет; забезпечення засобами мобільного зв`язку та розподілом грошових коштів, отриманих злочинним шляхом.
Відтак, оскільки ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, вчиненого умисно з корисливих мотивів, що має високий рівень суспільної небезпеки, при цьому закінчується строк тримання підозрюваного ОСОБА_7 під вартою, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий просить слідчого суддю продовжити дію застосованого до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави.
Слідчий та прокурор в судовому засіданні клопотання підтримали, просили задовільнити.
Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечили, оскільки ризики зазначені слідчим в клопотання не підтверджені. Крім того, вказали, що кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 є сфальсифікованим. Повідомили слідчому судді, що підозрюваний одружився та має міцні соціальні зв`язки, відтак просили застосувати більш м`який запобіжний захід.
Вивчивши клопотання, додані до нього документи, якими прокурор та слідчий обґрунтовують доводи, вислухавши думку учасників судового провадження, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення клопотання, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує, хоча б один з ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно з положеннями ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд зобов`язані оцінити, в тому числі вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, розмір майнової шкоди, а також дані, що характеризують особу підозрюваного, обвинуваченого.
Питання обґрунтованості підозри вже вирішувалось слідчим суддею під час обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою. В той же час, на момент розгляду клопотання про продовження строку тримання останнього під вартою обґрунтованість підозри стверджується наступними доказами:
- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_11 від 06.01.2022 року;
- заява про вчинення кримінального правопорушення від ОСОБА_11 ;
- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_12 від 06.01.2022 року;
- заява про вчинення кримінального правопорушення від ОСОБА_12 ;
- заявою про вчинення кримінального правопорушення від ОСОБА_13 ;
- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_13 від 06.01.2022 року;
- заявою про вчинення кримінального правопорушення від ОСОБА_14 ;
- протоколом допиту потерпілої ОСОБА_14 від 06.01.2022 року;
- протоколами огляду від 06.10.2021 з фототаблицями.
- заява про вчинення кримінального правопорушення від ОСОБА_15 ;
- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_15 від 28.10.2021;
- заява про вчинення кримінального правопорушення від ОСОБА_16 ;
- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_16 01.11.2021;
- заява про вчинення кримінального правопорушення від ОСОБА_17 ;
- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_17 від 01.11.2021;
- заява про вчинення кримінального правопорушення від ОСОБА_18 ;
- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_18 від 01.11.2021;
- заява про вчинення кримінального правопорушення від ОСОБА_19 ;
- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_19 від 01.11.2021;
- протоколом допиту свідка ОСОБА_20 від 19.11.2021;
- протоколом допиту свідка ОСОБА_21 від 19.11.2021;
- протоколом про результати проведення НСРД від 13.12.2021;
-висновок експерта №6279/6280.
Слідчий суддя на даному етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Тому, на підставі оцінки сукупності отриманих доказів, слідчим суддею визначено, що причетність ОСОБА_7 до вчинення кримінальних правопорушень є вірогідною та достатньою для продовження дії застосованого щодо нього обмежувального заходу.
Водночас, при вирішенні питання про доцільність продовження строку тримання підозрюваного під вартою, слідчий суддя повинен переконатися, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України та відсутність обставин, які є підставою для застосування більш м`яких запобіжних заходів. Слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення доведене існування ризиків, а саме:
-передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України тобто переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та/або суду. Даний ризик підтверджується тим, що у разі визнання винуватим, ОСОБА_7 загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до п`ятнадцяти років, а також усвідомлюючи про факт вчинення вказаного кримінального правопорушення, відчуваючи страх та невідворотність у майбутньому покарання за вчинене ним діяння, останній може ухилятись від слідства та суду, зможе змінити місце свого проживання, у тому числі шляхом виїзду за кордон;
-передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України тобто підозрюваний може незаконно впливати на потерпілого, свідків інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні. Даний ризик підтверджується тим, що ОСОБА_7 з метою уникнення кримінальної відповідальності, у випадку доведення його вини судом, шляхом переконання та залякування може схилити потерпілих та свідків до зміни даних ними показань;
-передбаченого п. 4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України тобто підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчините інше кримінальне правопорушення. Дані ризики підтверджується тим, що для закінчення досудового розслідування та прийняття остаточного рішення у даному кримінальному провадженні необхідно провести низку слідчих (розшукових) дій, а перебуваючи на волі, ОСОБА_7 може перешкоджати їх проведенню, зокрема може негативно впливати на хід досудового розслідування, узгоджувати свої показання з показанням інших осіб, які визнані потерпілим, свідками та підозрюваними, а також з особами яким в подальшому планується повідомити про підозру у кримінальному провадженні, давати цим особам поради з врахуванням відомих йому обставин справи, схиляти їх до дачі завідомо неправдивих показань в ході досудового розслідування, з метою створення собі алібі, щодо його непричетності до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень, тим самим перешкоджати кримінальному провадженню та продовжувати вчиняти інші кримінальні правопорушення.
Слідчий суддя зазначає, що ризиком у кримінальному провадженні є небажані для провадження наслідки дій підозрюваного, спрямовані на створення перешкод кримінальному провадженню. Ризик стає реальним через невизначеність поведінки особи у певній ситуації, яку (поведінку) неможливо достеменно передбачити. Таким чином, у контексті кримінального провадження ризиком неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного слід вважати таку поведінку цієї особи, настання якої характеризується високим ступенем ймовірності.
Слідчий суддя не погоджується з позицією сторони захисту, що більш м`який запобіжний захід забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного. Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
При продовженні строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим суддею також враховано вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність його соціальних та сімейних зв`язків, а також інші обставини, які характеризують його особу та спосіб життя. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що інші запобіжні заходи з об`єктивних причин не забезпечать законослухняну поведінку підозрюваного. Слідчий суддя також враховує, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Частиною ч. 4 ст. 183 КПК України, передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:
1)щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;
2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;
3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею;
4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України;
5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.
Враховуючи, що злочини, які інкриміновано ОСОБА_7 вчинені останнім із застосування насильства та щодо злочинів, передбачених статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України, - слідчий суддя вважає за необхідне не визначати розміру застави.
Враховуючи наведене та керуючись ст. 369-372 КПК України, слідчий суддя
Клопотання слідчого,- задовольнити.
Продовжити дію застосованого відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави терміном до 03 березня 2022 року включно.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1