1Справа № 335/4016/20 1-кп/335/434/2021
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 серпня 2021 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судового засіданні ОСОБА_2 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду в м.Запоріжжя кримінальне провадження № 0000469, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31.10.2019 року, відносно ОСОБА_3 , за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190 , ч.4 ст.27, ч.2 ст.15, ч.3 ст.369 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

представника потерпілого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Орджонікідзевського районого суду м. Запоріжжя від 16 червня 2020 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000469 від 31.10.2019 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.4 ст.27,ч.2 ст.15,ч.3 ст.369 КК України, повернуто прокурору.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 05 жовтня 2020 року ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16 червня 2020 року залишено без змін.
28.01.2021 року в провадження Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя, згідно з протоколом автоматичного розподілу від 28.01.2021 року, надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000469 від 31.10.2019 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 за ч.4 ст.190, ч.4 ст.27,ч.2 ст.15, ч.3 ст.369 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор вважав за можливе призначити справу до судового розгляду.
Обвинуваченим ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні заявлено клопотання про повернення обвинувального акту прокурору з посиланням на невідповідність обвинувального акту вимогам ст.291 КПК України, та на позбавлення у зв`язку з цим його права на доступний правовий захист.
Захисник обвинуваченого підтримала клопотання про повернення обвинувального акту прокурору.
Прокурор, представник потерпілого заперечували проти задоволення клопотання обвинуваченого з посиланням на відповідність обвинувального акту вимогам ст.291 КПК України та відсутності підстав для його повернення,
Вислухавши думку учасників підготовчого судового засідання, вивчивши обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.4 ст.27,ч.2 ст.15 ч.3 ст.369 КК України, підлягає поверненню прокурору з наступних підстав.
Згідно з п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема: повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам Кодексу.
Так, відповідно до положень ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); розмір пропонованої винагороди викривачу; дату та місце його складення та затвердження.
Норми КПК України покладають на суд обов`язок роз`яснити обвинуваченому суть обвинувачення (ст. 348 КПК України), а потерпілому надає право підтримувати обвинувачення у випадку відмови прокурора від державного обвинувачення, а також ряд інших прав, безпосередньо пов`язаних з обвинуваченням (ст.56 КПК України).
Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 25 липня 2000 року у справі "Маттоціа проти Італії" зазначив, що "…обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь "детальності" інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту."
Таким чином, висунуте особі обвинувачення повинно бути зрозумілим як сторонам кримінального провадження, так і суду.
Вимоги до обвинувального акту передбачені ст. 291 КПК України, де п. 5 передбачено, що в обвинувальному акті повинні бути викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
П. 13 ч. 1ст. 3 КПК України встановлено, що обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України. Для формулювання обвинувачення необхідно встановити всі елементи складу кримінального правопорушення (суб`єкт, об`єкт, суб`єктивна та об`єктивна сторона) та викласти зазначене у відповідному процесуальному документі.
Положеннями ст. 91 КПК України, передбачено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Обвинувачення повинно бути конкретним, обвинувачена особа реалізує своє право на захист від пред`явленого їй конкретного обвинувачення (відомості про час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення). При цьому можливість зміни обвинувачення прокурором під час судового розгляду справи, коли суд звертає увагу на неконкретність обвинувачення на підготовчому судовому засіданні, а прокурор має можливість у стислі терміни усунути вказані порушення, фактично призводить до порушення як права обвинуваченого на захист, так і до порушення розумних строків судового розгляду кримінального провадження та в кінцевому результаті призводить по порушень вимог ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Таким чином, нечіткість та неоднозначність обвинувачення порушує права обвинуваченого на захист вже з моменту надання йому копії обвинувального акта, оскільки захищатися від неконкретного обвинувачення неможливо.
Суд вважає, що обвинувальний акт відносно обвинуваченого ОСОБА_3 не відповідає вимогам ст. 291 КПК України з наступних підстав.
Так, відповідно до обвинувального акту дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.4 ст.190, ч.4 ст.27,ч.2 ст.15,ч.3 ст.369 КК України.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 91 КПК України доказуванню у кримінальному провадженні підлягає винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.
Натомість, у фактично встановлених органом досудового розслідування обставинах, які зазначені в обвинувальному акті, не вказані мотив дій ОСОБА_3 та мету вчинення ним кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.190 КК України, оскільки мотив та мета є обов`язковими ознаками складу корисливих злочинів проти власності, а саме суб`єктивної сторони складу корисливих злочинів, та відсутність в обвинувальному акті визначення мотивів та мети, свідчить про неконкретність пред`явленого обвинувачення.
Також, обвинувальний акт не містить формулювання обвинувачення за ст.190 ч.4 КК України, а саме в обвинувальному акті не конкретизовані дії кожного з співучасників, не зазначена форма їх змови, тоді як обвинуваченому ОСОБА_3 інкримінується вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб. Також не зазначено, в чому полягає зловживання довірою у відносинах між обвинуваченим ОСОБА_3 та потерпілим ОСОБА_5 , тобто не викладений зміст зловживання довірою між обвинуваченим ОСОБА_3 та потерпілим ОСОБА_5 .
ОСОБА_3 також обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.27,ч.2 ст.15,ч.3 ст.369 КК України, за ознаками підбурювання до закінченого замаху на надання службовій особі неправомірної вигоди за вчинення службовими особами в інтересах того, хто надає таку вигоду, дій з використанням службового становища, за попередньою змовою групою осіб.
Однак в обвинувальному акті не зазначено, які конкретні активні дії були вчинені обвинуваченим як підбурювачем, в якій формі вони були вчинені, відносно до кого, та на яких співучасників злочину вони вплинули.
Відповідальність за ч.3 ст.369 Кримінального кодексу України настає у разі пропозиції чи обіцянки службовій особі, яка займає відповідальне становище, надати їй або третій особі неправомірну вигоду, а так само надання такої вигоди за вчинення чи не вчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує, обіцяє чи надає таку вигоду, чи в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища.
Разом із тим, із викладу фактичних обставин та із змісту формулювання обвинувачення не вбачається будь-яких відомостей про посадових осіб, яким повинні були передані грошові кошти.
Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, тому формулювання обвинувачення в обвинувальному акті є обов`язковими.
Аналіз наведених обставин та вимог закону дозволяє суду зробити висновок про невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України, що унеможливлює призначення його до судового розгляду, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне повернути обвинувальний акт прокурору, як такий, що не відповідає вимогам КПК України.
Керуючись ст.ст. 291, 314, 315 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 , - задовольнити.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000469 від 31.10.2019 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.4 ст.27, ч.2 ст.15, ч.3 ст.369 КК України, - повернути прокурору.

Ухвала про повернення обвинувального акту прокурору може бути оскаржена до Запорізького Апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом семи днів з моменту її проголошення.

Суддя ОСОБА_1