ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/599/22 Справа № 205/2380/17 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
потерпілого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
засудженої ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 червня 2021 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000540 відносно:
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Леова, Республіка Молдова, росіянина, громадянина Молдови, який має середню спеціальну освіту, офіційно непрацевлаштований, одружений, має малолітню дитину 2005 року народження, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше несудимий, з 25 лютого 2017 року знаходиться під вартою в умовах ДУ «ДУВП (№4)»,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого положеннями ч. 1 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.
Вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 червня 2021 року ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, в строк відбуття покарання зараховано ОСОБА_9 строк попереднього ув`язнення, із розрахунку 1 (один) день попереднього ув`язнення з 2 (два) дні позбавлення волі, починаючи з 25 лютого 2017 року по день набрання цим вироком чинності включно. Строк відбуття покарання ОСОБА_9 - рахувати з 25 лютого 2017 року. Запобіжний захід відносно ОСОБА_9 у вигляді тримання під вартою залишено без змін до набрання вироком законної сили.
Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_9 про відшкодування матеріальної шкоди задоволено та стягнуто з відповідача на користь позивача 41186,75 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.
Вирішено питання щодо речових доказів та щодо розподілу судових витрат.
Як встановлено судом, 25 лютого 2017 року близько 02:30 годин, ОСОБА_9 знаходячись у приміщенні кафе «Центр Плейс», яке розташоване за адресою: м. Дніпро, вул. Гідропаркова, буд.17-А, де у цей час також перебував раніше йому незнайомий ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та інші відвідувачі вказаного закладу.
У вищевказаному місці у вказаний час у ОСОБА_11 раптово виник конфлікт на ґрунті особистих неприязних відносин із ОСОБА_10 , в ході якого вони виказували образливі вирази та штовхали один одного.
В ході раптово виниклого конфлікту на ґрунті особистих неприязних відносин у ОСОБА_11 виник умисел, спрямований на умисне вбивство, тобто, умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, а саме потерпілому ОСОБА_10 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, близько 02:30 годин 25 лютого 2017 року ОСОБА_12 , знаходячись у приміщенні кафе « ІНФОРМАЦІЯ_3 », яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , діючи умисно, тримаючи у своїй правій руці невстановлений досудовим розслідуванням предмет, який мав колючо-ріжучі властивості, слідоутворююча частина якого була пласка (типа клинка ножа), шириною близько 12 мм, мала вістря, один гостро заточений край (лезовий), та протилежний незаточений край (обуховий), товщиною близько 1 мм, довжиною леза не менше 9-10 см, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи настання смерті потерпілого ОСОБА_10 , наніс вказаним предметом один удар в область грудної клітини, в ділянку серця останнього. Від завданих ушкоджень останній помер на місці. ОСОБА_12 з місця вчинення злочину зник.
Смерть ОСОБА_10 настала від проникаючої колото-різаної рани грудної клітини з ушкодженням серця, яка супроводжувалася крововиливами у серцеву сорочку (гемоперикардом) та у ліву плевральну порожнину (гемотораксом). При експертизі трупа виявлено: одна проникаюча колото-різана рана верхньої частини грудини з ушкодженням серця. Вказане ушкодження по своєму характеру прижиттєве, було нанесене незадовго до настання смерті предметом, який мав колюче-ріжучі властивості, слідоутворююча частина якого була пласка (типа клинка ножа), шириною близько 12 мм, мала вістря, один гостро заточений край (лезовий), та протилежний незаточений край (обуховий), товщиною близько 1 мм, довжина зануреного у тіло леза складає не менше 9-10 см. Означене ушкодження має ознаки тяжкого стосовно живих осіб.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Обвинувачений в своїй апеляційній скарзі просить вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 червня 2021 року відносно нього за ч. 1 ст. 115 КК України, в частині призначеного ОСОБА_9 покарання змінити, призначивши більш м`яке покарання, а саме у виді позбавлення волі строком на 9 років, мотивуючи такі вимоги тим, що призначене судом покарання через свою суворість не відповідає обставинам кримінального провадження та особі обвинуваченого, вказує на наявність обставин, які пом`якшують покарання, зокрема, наявність неповнолітнього сина, міцного шлюбу, позитивної характеристики по місту проживання та місту роботи та відсутності судимості.
Позиції учасників судового провадження.
Обвинувачений в судовому засіданні свою апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити з підстав та мотивів, викладених в ній.
Захисник обвинуваченого підтримав апеляційну скаргу, просив задовольнити та призначити більш м`яке покарання, ніж призначено судом першої інстанції.
Прокурор в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого заперечував, посилався на її безпідставність та необґрунтованість, просив залишити вирок суду першої інстанції в частині призначеного ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 115 КК України покарання без змін.
Потерпілий в судовому засіданні підтримав думку прокурора.
Мотиви суду.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку та пояснення учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги обвинуваченого, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за вказаних у вироку обставин, а також, щодо кримінально-правової кваліфікації злочину, не оскаржуються, а тому не є предметом апеляційного розгляду.

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінальних правопорушень, які могли б істотно вплинути на висновок суду про винуватість ОСОБА_9 та на кваліфікацію його дій, не виявлено.

Однією з підстав для зміни судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції, згідно з ч. 2 ст. 409 КПК України, може бути невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинами кримінального провадження.

Відповідно до ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Згідно з вимогами ст. ст. 65 і 69 КК України, суд призначає покарання у межах, встановлених у санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. При цьому, за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд, мотивуючи своє рішення, може призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією кримінального закону, або перейти до іншого, більш м`якого покарання, не зазначеного у санкції статті.
Виходячи з положень ст. 50 КК України, рішення суду про призначення покарання, повинно досягати мети виправлення та запобігання вчинення нових злочинів як обвинуваченим, так й іншими особами.
Призначаючи ОСОБА_9 покарання, суд першої інстанції повністю дотримався вимог кримінального та кримінального процесуального закону щодо призначення покарання.
Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, при призначенні ОСОБА_9 покарання, суд врахував ступінь тяжкості кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України класифікується як тяжкий злочин, пов`язаний із злочинами проти життя та здоров`я осіб, який виразився в умисному заподіянні смерті іншій особі та правильно врахував ступінь небезпечності вчиненого кримінального правопорушення.
Належно прийняв до уваги дані про особу ОСОБА_9 , який раніше в силу ст. 89 КК України несудимий, за місцем мешкання характеризується задовільно, на обліку у лікаря нарколога чи психіатра не перебуває, офіційно не працевлаштований, одружений, має малолітню дитину.
Врахував і конкретні обставини кримінального провадження, а саме, відсутність обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченому, а також, поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, зокрема, те, що останній з місця події зник, залишивши потерпілого без медичної допомоги, спосіб вчинення кримінального правопорушення, а саме, нанесення одного чіткого удару в область життєво важливого органу серця, та призначив ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 115 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 10 років, із застосуванням положень ч. 5 ст. 72 КК України із розрахунку день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, яке повністювідповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам справи та особі обвинуваченого, а також, сприятиме меті покарання, буде достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження в подальшому вчинення нових злочинів, як самим обвинуваченим так і іншими особами.

А тому, виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість та безпідставність доводів обвинуваченого про те, що призначене судом першої інстанції покарання ОСОБА_9 через свою суворість не відповідає обставинам кримінального провадження, тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Посилання обвинуваченого про те, що судом першої інстанції при призначенні покарання не було враховано обставини, які пом`якшують покарання, зокрема, наявність неповнолітнього сина, міцного шлюбу, позитивної характеристики по місту проживання та місту роботи та відсутності судимості, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки відповідно до змісту судового рішення вказані обставини були враховані судом першої інстанції як дані про особу, яка обвинувачується у вчиненні злочину і відповідно до переліку, встановленого ст. 66 КК України, не є обставинами, які пом`якшують покарання. Щодо відсутності судимостей, про які зазначає ОСОБА_9 в своїй скарзі, то колегія суддів не погоджується із таким доводом обвинуваченого, оскільки раніше він притягувався до кримінальної відповідальності, але вона була погашена в установленому законом порядку і в силу ст. 89 КК України ОСОБА_9 вважається таким, що раніше не судимий, що, також було враховано судом першої інстанції при призначенні покарання.
Тож, враховуючи, що при ухваленні вироку судом першої інстанції дотримані вимоги кримінального закону України, та ОСОБА_9 призначене покарання, яке відповідає тяжкості кримінальних правопорушень та даним про його особу, з урахуванням відсутності обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання, призначене судом першої інстанції ОСОБА_9 покарання є достатньо обґрунтованим та переконливим, а відповідно правильним.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого підлягає залишенню без задоволення, а вирок суду першої інстанції залишенню без змін.

А тому, на підставі викладеного та керуючись положеннями ст. ст. 404, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 червня 2021 року відносно ОСОБА_9 , за ч. 1 ст. 115 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим в той самий строк, з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Судді Дніпровського
апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4