ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/4252/16-к Провадження № 1-кп/636/637/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 вересня 2021 року Чугуївський міський суд Харківської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

прокурора Чугуївської окружної прокуратури ОСОБА_2 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуєві обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0002026, внесеному 28.10.2016 до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відносно обвинуваченого

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Харків, громадянина України, українця, з освітою 9 класів, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ; раніше неодноразово засудженого, останній раз 30.03.2009 Харківським районним судом за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі; звільненого з місць позбавлення волі 21.03.2012 за постановою Жовтневого районного суду м. Харкова умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 4 місяці 8 днів,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -
в с т а н о в и в:
27 жовтня 2016 року, приблизно о 17.00 год., точного часу у ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 , маючи злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно- небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом збагачення за рахунок інших осіб, переконавшись, що його дії залишаться не поміченими для сторонніх осіб, протиправно, через хвіртку проник на територію домоволодіння АДРЕСА_3 , яке належить ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, протиправно, ОСОБА_4 шляхом вільного доступу через двері, які не мали замикаючого пристрою, проник до житла. В подальшому, знаходячись у вказаному будинку, ОСОБА_4 , діючи умисно, протиправно, таємно заволодів грошовими коштами у сумі 14900,00 гривень, що належать потерпілій ОСОБА_5 . Обернувши викрадене майно на свою користь, ОСОБА_4 з місця злочину пішов, розпорядившись ним на свій розсуд, спричинивши таким чином потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму.

Вказані дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України як крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло, вчинена повторно.

Обвинувачений в судовому засіданні свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю, щиро розкаявся та повністю підтвердив зазначені в обвинувальному акті обставини вчинення злочину, відмовившись від пояснень.

Позиція ОСОБА_4 щодо вчиненого злочину не викликає у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Потерпіла у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, в якій претензій морального та матеріального характеру до обвинуваченого не має.

За згодою сторін згідно за ч. 3 ст. 349 КПК України судом було визнано недоцільним дослідження таких доказів по справі, як покази свідків та інших доказів, що були зібрані в ході досудового розслідування стосовно фактичних обставин справи, оскільки обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також фактичні обставини справи ніхто не оспорює.

Тому суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та дослідженням таких матеріалів кримінальної справи, що характеризують особу обвинуваченого,:

- довідки ОСК ГУНП в Харківській області № 367-03112016/63091 від 04.11.2016, згідно якої обвинувачений ОСОБА_4 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, останній раз 30.03.2009 Харківським районним судом за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі; звільненого з місць позбавлення волі 21.03.2012 за постановою Жовтневого районного суду м. Харкова умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 4 місяці 8 днів (а.к.п. 59);

- довідки КЗОЗ «Обласний наркологічний диспансер» від 04.11.2016, згідно якою ОСОБА_4 на обліку у лікаря-нарколога не перебуває (а.с. 66);

- довідки КЗОЗ «Харківський міський психоневрологічний диспансер» від 07.11.2016, згідно якою ОСОБА_4 на обліку у лікаря-психіатра не перебуває (а.с. 68);

- характеристики ст. інспектора Індустріального ВП ГУНП в Харківській області, згідно якої обвинувачений ОСОБА_4 за місцем мешкання характеризується посередньо, скарг на його адресу не надходило (а.с. 58);

Оцінюючи в сукупності всі досліджені докази, суд вважає встановленим, що своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні майна, поєднаному з проникненням у житло, ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України, повторно.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує характер і ступінь скоєного злочину, який відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, конкретні обставини вчиненого злочину та дані про особу обвинуваченого, а саме: раніше засуджений, судимість у встановленому законом порядку не знята та не погашена, за місцем мешкання обвинувачений характеризується посередньо, та те, що на обліку у лікарів нарколога і психіатра він не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , судом визнано визнання вини та щире каяття. Обставин, що обтяжує покарання, в судовому засіданні не встановлено.

Відповідно до ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі - Європейський суд) передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

При призначенні покарання суд виходить із положень статті 65 КК України, а саме: з принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для виправлення та попередження нових злочинів, враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, пом`якшуючі покарання обставини, відсутність обставин, які обтяжують покарання, особу обвинуваченого, його відношення до скоєного злочину, і погоджується з позицією прокурора, що виправлення ОСОБА_4 і попередження скоєння ним нових злочинів можливо без ізоляції від суспільства.

Беручи до уваги вказані обставини в їх сукупності та відсутність тяжких наслідків, а також враховуючи дані про особу, суд вважає за можливе у даному випадку, призначивши ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі, застосувати до нього ст. 75 КК України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням, одночасно поклавши на засудженого обов`язки, які сприятимуть його виправленню, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового злочину.

Судових витрат по справі немає. Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Запобіжні заходи відносно ОСОБА_4 не обирались та підстав для обрання немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

у х в а л и в:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 3 (три) роки не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього відповідно до ст. 76 КК України обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази: мобільний телефон Nokia, червоного кольору, та велосипед Winner Titan, червоного кольору, вважати повернутими потерпілій.

Роз`яснити, що учасники судового провадження мають право подати клопотання про помилування, право на ознайомлення з журналом та технічним записом судового засідання і подати на них письмові зауваження.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду через Чугуївський міський суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок його копію негайно після проголошення вручити засудженому та прокурору.

Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати потерпілій, яка не була присутньою у судовому засіданні.

Суддя -