Справа № 216/7300/21
Провадження № 1-кс/216/2582/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
про арешт майна

16 листопада 2021 року місто Кривий Ріг

Дніпропетровської області

Слідчий суддя Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №8 клопотання старшого слідчого СВ Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Криворізької центральної окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , про арешт майна в кримінальному провадженні за №0001397 від 15.11.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшло вказане клопотання старшого слідчого СВ Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про арешт майна, яке мотивоване таким.

Криворізьким районним управлінням поліції ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001397 від 15.11.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, тобто незаконне придбання, зберігання з метою збуту наркотичних засобів.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 15.11.2021 о 13 годині 25 хвилин на спеціальнц лінію "102" надійшло повідомлення про те, що за адресою: вулиця Староярмаркова, будинок №40, Центрально-Міський район, м. Кривий Ріг неподалік від дитячого садочку дівчина зі світлим волосям здіййснює збут наркотичних засобів.

15.11.2021 слідчим відділом Криворізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про зазначений злочин, передбачений ч. 2 ст. 307 КК України.

Далі, виїздом на місце події було встановлено, що в той же день, 15.11.2021 о 14:29 годин, поблизу будинку № 40 по вулиці Староярмарковій в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу знаходилася ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Кривого Рогу, громадянка України, не працює, заміжня, зі слів раніше не судима, яка проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , яка була затримана в порядку ст.208 КПК України, у якої під час особистого обшуку у лівій зовнішній кишені куртки, вдягненої на ній, виявили та вилучили пакетики із прозорого полімерного матеріалу з фіксуючою стрічкою у кількості 65 (шістдесят п`ять) штук, в яких містилася речовина рослинного походження зеленого кольору, яка за своїми зовнішніми ознаками схожа на особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, який остання незаконно зберігала з метою подальшого збуту. Крім цього, у останньої також було вилучено мобільний телефон Nokia чорного кольору, мобільний телефон Redmi чорного кольору у силіконовому чохлі сірого кольору та 200 гривень однією купюрою серії УД6426991. Як пояснила під час затримання ОСОБА_5 вказані грошові кошти вона отримала від збуту наркотичних засобів.

Вилучені під час огляду вищевказані речі мають суттєве значення в доказуванні у кримінальному провадженні № 0001397 від 15.11.2021.

У відповідності до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Згідно ч. 4 ст. 170 КПК України заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.

Виходячи з того, що вищезазначене майно відповідає критеріям, передбаченим ч. 2 ст. 167 КПК України, є необхідність накласти на вилучені речі під час затримання ОСОБА_5 , на підставі ст.170 КПК України, забезпечивши, таким чином, виконання завдань кримінального провадження.

Відповідно до вимог п. 1 ч 2. ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Враховуючи, що згідно ч.11 ст.170 КПК України, - заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна, тому виникла необхідність накласти арешт на грошові кошти отримані під час вчинення злочину ОСОБА_5 , що мають значення речових доказів у вказаному кримінальному провадженні, з метою недопущення здійснення будь-яких дій пов`язаних з їх знищенням та розтратою, а також метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Зазначена вилучені речі є предметом у кримінальному провадженні і їх збереження у непорушному стані має значення для досудового розслідування та судового розгляду.

Арешт може бути накладено на майно у вигляді речей, документів, грошей, якщо вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 КПК України), а саме є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом та одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та (або) є доходами від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Виходячи з того, що вищезазначене майно відповідає критеріям, передбаченим ч. 2 ст. 167 КПК України, є необхідність здійснити арешт зазначених вилучених речей під час обшуку, на підставі ст.170 КПК України, забезпечивши, таким чином, виконання завдань кримінального провадження.

Незастосування заходу забезпечення кримінального провадження (накладення арешту на майно) може призвести до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, перенесення предметів вчинення злочину, що мають значення речових доказів у вказаному кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, враховуючи, що надані підстави мають безумовне підтвердження відповідно до вимог статей 40, 131, 132, 167, 170, 171, 236 КПК України, слідчий просив клопотання задовольнити.

У судове засідання слідчий надав заяву про розгляд клопотання за його відсутності, в зв`язку з тим, що він зайнятий в інших слідчих діях, клопотання підтримав у повному обсязі.

Власник майна ОСОБА_5 надала заяву в якій заперечувала проти накладення арешту.

Вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Статтею 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема збереження речових доказів. У такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку, зокрема на рухоме майно.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема, правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчим суддею встановлено, що викладені в клопотанні обставини підтверджуються доданими до нього слідчим документами.

За встановлених обставин слідчий суддя погоджується з наведеними слідчим підставами для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження з метою досягнення дієвості цього провадження, оскільки є достатні підстави вважати, що вилучене майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, та може бути використане як доказ у кримінальному провадженні.

При цьому слідчим суддею враховуються вимоги ч. 4 ст. 173 КПК України про те, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна та зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

З огляду на наведене, виходячи із загальних засад кримінального провадження, з метою забезпечення збереження вказаного майна як доказу вчинення кримінального правопорушення, враховуючи розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідки арешту майна, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слідчого є обґрунтованим, тому його слід задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 131, 132, 170, 172, 173, 369-372 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання старшого слідчого СВ Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Криворізької центральної окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , про арешт майна в кримінальному провадженні за №0001397 від 15.11.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України задовольнити.

Накласти арешт на грошові кошти номіналом 200 (двісті) гривень номіналом серією УД6426991 (упаковані у спец пакет SUD2040020), мобільний телефон Nokia чорного кольору, мобільний телефон Redmi чорного кольору у силіконовому чохлі сірого кольору (упаковані у спец пакет SUD2040021), вилучені 15.11.21 під час затримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала слідчого судді, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала слідчого судді, яка набрала законної сили, обов`язкова для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Роз`яснити, що відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя ОСОБА_1