Справа № 573/77/22
Номер провадження 1-кп/573/35/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 лютого 2022 року Білопільський районний суд Сумської області у складі:

Головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білопіллі кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 15 грудня 2022 року за №0000364, по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Кальченки Білопільського району Сумської області, зі спеціальною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , згідно зі ст. 89 КК України не судимого,

- за ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 162 КК України,
ВСТАНОВИВ:
15 грудня 2021 року, близько о 00:05 год., ОСОБА_4 з метою позичити гроші у знайомого ОСОБА_5 прийшов до квартири АДРЕСА_2 , у якій мешкають ОСОБА_5 , 2000 року народження, та ОСОБА_6 , 1984 року народження.

Надалі ОСОБА_4 подзвонив у дверний дзвінок вказаної квартири, але її мешканці не відчинили. Потім обвинувачений почав гучно стукати у двері і від сильних ударів вони самовільно відчинилися. У цей момент у ОСОБА_4 виник умисел на незаконне проникнення до приміщення цієї квартири.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 шляхом самовільного відчинення вхідних дверей потрапив до квартири АДРЕСА_2 , в якій фактично проживає ОСОБА_6 , тим самим порушивши недоторканість їх житла.

Окрім того, отримавши незаконний доступ до приміщення квартири, 15 грудня 2021 року близько, 00:15 год., ОСОБА_4 , перебуваючи у коридорі квартири побачив на підлозі жіночий рюкзак рожевого кольору, що належав ОСОБА_6 .

У цей момент у ОСОБА_4 виник умисел на таємне заволодіння вказаним рюкзаком, бо він припустив, що там можуть знаходитися гаманець з грошима.

Реалізуючи свій злочинний корисливий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає і є непомітними для оточуючих, забрав зазначений рюкзак і покинув квартиру.

Вийшовши на вулицю, ОСОБА_4 відкрив рюкзак, в середині якого знаходився гаманець. У подальшому ОСОБА_4 з гаманця таємно викрав грошові кошти в сумі 700 грн. Далі жіночий рюкзак, який матеріальної цінності для потерпілої не представляє, він залишив на вулиці біля дверей до під`їзду будинку, а сам з викраденими грошовими коштами залишив місце вчинення кримінального правопорушення.

Викраденими грошима ОСОБА_4 розпорядився у своїх корисливих цілях.

Виконуючи вказані дії, ОСОБА_4 розумів їх суспільну небезпечність, усвідомлював можливість настання суспільно небезпечних наслідків від цих дій та бажав їх настання, тобто діяв з прямим умислом.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість визнав повністю, щиро розкаявся та дав показання, які відповідають обставинам, викладеним у обвинувальному акті. Зокрема пояснив, що з 14 на 15 грудня 2021 року йшов додому до знайомого ОСОБА_5 , який мешкає у багатоквартирному будинку навпроти поліції у м. Білопілля, щоб позичити у нього грошей, так як йому терміново потрібно було поїхати в село. Прийшов до квартири, де останній мешкав, став стукати у двері, але ніхто не відчиняв. Тоді він сильно стукнув по вхідних дверях і вони відкрилися. Зайшов усередину, хоча ніхто йому дозволу на це не давав. Перебуваючи вже у квартирі, у коридорі він помітив жіночий рюкзак. У цей момент у нього виник умисел викрасти його, бо розумів, що там можуть бути гроші. Взяв рюкзак і вийшов з ним з квартири. На вулиці забрав з нього 700 грн та пішов звідти у своїх справах. Рюкзак залишив біля під`їзду будинку. Про вчинене шкодує.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації №6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з якими суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

При цьому встановлено, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, а тому в суду немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій.

Також судом обвинуваченому роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують його особу, дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень при обставинах, викладених в обвинувальному акті та вироку суду, доведена повністю.

За таких обставин суд дії ОСОБА_4 кваліфікує за ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст. 185 КК України, оскільки він вчинив незаконне проникнення до житла та таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

При призначенні виду та міри покарання суд враховує обставини вчинення проступків, особу обвинуваченого, який задовільно характеризується за місцем проживання, не перебуває на обліку в лікарів нарколога та психіатра.

Обставинами, що пом`якшують покарання, є щире каяття, оскільки ОСОБА_4 критично оцінив вчинені ним проступки, своєю поведінкою під час досудового розслідування та судового провадження прагнув зменшити негативні наслідки своєї протиправної поведінки; активне сприяння їх розкриттю, бо правдиво повідомив про обставини вчинення проступків.

Обставини, що обтяжують покарання, відсутні.

Загальні засади призначення покарання (стаття 65 КК України) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Тому суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

З урахуванням наведених вище всіх обставин та того, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, а також другорядну роль кари як мети покарання, суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 необхідно призначити остаточне покарання у виді громадських робіт. Таке покарання буде достатнім для того, щоб він довів своє виправлення.

Потерпілою ОСОБА_6 до обвинуваченого заявлений цивільний позов, у якому вона просить стягнути на її користь 700 грн майнової шкоди (а. п. 12-14).

Обвинувачений ОСОБА_4 позов визнав повністю.

Заслухавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні.
Згідно зі ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Отже, враховуючи, що злочинними діями ОСОБА_4 , які полягали у викраденні грошей у сумі 700 грн, потерпілій ОСОБА_6 заподіяна майнова шкода на цю суму, тому цивільний позов підлягає задоволенню у повному обсязі.
З обвинуваченого ОСОБА_4 також підлягають стягненню у доход держави процесуальні витрати в сумі 858,10 грн за залучення експерта.

Питання про речові докази необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання:

-за ч. 1 ст. 162 КК України у виді штрафу у доход держави у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становлять 850 грн;
-за ч. 1 ст. 185 КК України у виді громадських робіт на строк 120 годин.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді громадських робіт на строк 120 (сто двадцять) годин.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 майнову шкоду у розмірі 700 (сімсот) гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 в доход держави 858 грн 10 коп. процесуальних витрат.

Речові докази сліди рук, запаковані у сейф-пакети, які знаходяться у матеріалах кримінального провадження, що перебуває у Білопільському відділі Сумської окружної прокуратури, залишити там же.

На вирок може бути подана апеляція до Сумського апеляційного суду через Білопільський районний суд Сумської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя