14.01.2022
Справа № 642/2455/21
Провадження № 1-кс/642/181/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 січня 2022 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора - ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові клопотання слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтава, ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт Пісочин, Харківської області, працюючого на посаді завідувача Зміївським РВ ХОБСМЕ, одруженого, маючого на утриманні мати похилого віку, раніше не судимого, проживає за адресою АДРЕСА_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 384 КК України,
встановив:
До слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова звернувся слідчий другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтава, ОСОБА_7 із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у відношенні підозрюваного ОСОБА_5 з покладенням на останнього обов`язків, вказуючи, що Другим слідчим відділом слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000098 від 19.11.2019 за підозрою ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 127 КК України, а також за підозрою ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 384 КК України.
Досудовим розслідування встановлено, що ОСОБА_5 на підставі наказу комунального закладу охорони здоров`я Харківське обласне бюро судово-медичної експертизи (ХОБСМЕ) №511-к від 01.12.2006 призначений на посаду лікаря судово-медичного експерта Зміївського РВ ХОБСМЕ, має стаж роботи за фахом з 1999 року, 5 кваліфікаційний клас, та вищу кваліфікаційну категорію.
Діючи відповідно до посадової інструкції, затвердженої 11.05.2017 начальником ХОБСМЕ, з якою ОСОБА_5 був письмово ознайомлений, він як лікар судово-медичний експерт, повинен керуватися чинним законодавством України про охорону здоров`я, кримінально-процесуальним кодексом України та документами, що регламентують діяльність судово-медичної експертизи та організацію судово-медичної служби в державі. Повинен проводити судове-медичне дослідження трупа, класифікує смерть, бере матеріал для лабораторних досліджень, узагальнює результати та оформлює «Висновок експерта». Дотримується принципів медичної деонтології. Лікар судово-медичний експерт зобов`язаний:
-Виконувати доручені йому судово-медичні експертизи, дослідження та інші види експертних робіт на високому науковому і професійному рівні, об`єктивно та в належні строки.
-Своєчасно інформувати відповідні органи дізнання, попереднього слідства і суду про відомості, що були одержані при проведенні експертизи і які не були відображені в справі, а також про обставини і факти, які мають значення для розслідування і судовому розгляду.
-Надавати консультативну допомогу працівникам органів дізнання, попереднього слідства і суду з неясних для них питань судово-медичної експертизи.
-На вимогу органів дізнання, попереднього слідства, а також суду брати участь у судових засіданнях, оглядах місця події, відтворенні обстановки і обставин події та інших слідчих діях.
Несе відповідальність за:
-Якість та своєчасність виконання покладених на нього даною посадовою інструкцією обов`язків.
-Розголошення даних матеріалів справи і даних медичного характеру, які стали йому відомі у ході проведення експертизи.
Повинен знати:
-Чинне законодавство про судово-медичну експертизу та нормативні документи, що регламентують діяльність органів та установ судово-медичної служби.
-Права, обов`язки та відповідальність лікаря судово-медичного експерта.
-Міжнародну класифікацію хворіб, травм і причин смерті.
-Правила та основні методи судово-медичного дослідження трупів.
-Механізм утворення і морфологічні особливості ушкоджень різного характеру, визначення ступеня їх тяжкості.
Встановлено, що СВ Зміївського ВП ГУНП в Харківській області проводилося досудове розслідування кримінального провадження № 0001038 від 17.11.2019 за ознаками тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.
У вказаному вище кримінальному провадженні 18.11.2019 близько 17.00, відповідно до протоколу затримання, затримано ОСОБА_10 в порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у скоєнні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.
Судово-медичний експерт ОСОБА_5 , будучи ознайомленим з правами та обов`язками експерта, що передбачені ст. 69 КПК України, та відповідно до ч. 2 ст. 102 та ст. 70 КПК України попереджений щодо кримінальної відповідальності за ст.ст. 384, 385 КК України за завідомо неправдивий висновок експерта, та відмову без поважних причин експерта від покладених на нього обов`язків, на підставі постанови заступника начальника СВ Зміївського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_11 від 18.11.2019 про призначення судово-медичної експертизи наявності тілесних пошкоджень у ОСОБА_10 в ході проведення досудового розслідування по кримінальному провадженню №0001038 від 17.11.2019 за ознаками особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, провів судово-медичну експертизу ОСОБА_10 та його візуальний огляд в невстановлений в ході досудового розслідування точний час, але не пізніше 17.00 год. 18.11.2019, в ході якого в дослідницькій частині висновку судово-медичної експертизи № 12-14/200-Зм/19 від 19.11.2019 вказав, що на момент судово-медичної експертизи будь-яких тілесних ушкоджень у ОСОБА_10 не мається, та прийшов до висновку: що ступень тяжкості тілесних ушкоджень у ОСОБА_10 встановити не представляється можливим, в зв`язку з відсутністю у нього яких-небудь тілесних ушкоджень, відсутністю медичної документації (згідно п.4.13 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995р.).
Крім того, судово-медичний експерт ОСОБА_5 , будучи ознайомленим з правами та обов`язками експерта, що передбачені ст. 69 КПК України, та відповідно до ч. 2 ст. 102 та ст. 70 КПК України попереджений щодо кримінальної відповідальності за ст.ст. 384, 385 КК України за завідомо неправдивий висновок експерта, та відмову без поважних причин експерта від покладених на нього обов`язків, на підставі постанови прокурора Зміївського відділу Чугуївської місцевої прокуратури ОСОБА_12 від 20.11.2019 про призначення додаткової судово-медичної експертизи наявності тілесних пошкоджень в ОСОБА_10 в ході проведення досудового розслідування по кримінальному провадженню №0000098 від 17.11.2019 за ознаками тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, провів додаткову судово-медичну експертизу ОСОБА_10 та 25.11.2019 провів візуальний огляд ОСОБА_10 , в ході якого в дослідницькій частині висновку судово-медичної експертизи № 12-14/207-Зм/19 від 26.11.2019 вказав, що на момент судово-медичної експертизи будь-яких тілесних ушкоджень у ОСОБА_10 не мається, та проаналізував надану медичну документацію (картку амбулаторного хворого ОСОБА_10 №3907, Зміївської ЦРБ 18.11.2019) та прийшов до висновку: що ступень тяжкості тілесних ушкоджень у ОСОБА_10 встановити не представляється можливим, в зв`язку з відсутністю у нього, при повторному огляді, яких-небудь тілесних ушкоджень (згідно п.4.13 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995р.).
Діагнози: забій грудної клітки праворуч, садна шкіри на обличчі, внутрішньошкірні крововиливи задньої поверхні грудної клітини праворуч, які вказані в представленій мед документації, при оцінці ступені тяжкості не враховувалися, оскільки вони оцінювалися на підставі суб`єктивних факторів і не підтверджуються об`єктивними судово-медичними даними. Окрім цього, враховуючи характеризуючи особливості вищевказаних тілесних ушкоджень, які були вказані в представленій мед документації, а також при первинному огляді від 18.11.2019, так і при повторному огляді ОСОБА_10 від 25.11.2019, вищевказані тілесні ушкодження не підтвердилися об`єктивними судово-медичними даними (згідно п.4.6 та п.4.13 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995).
Разом з тим, наявність тілесних ушкоджень в ОСОБА_10 18.11.2019 підтверджена карткою виїзду бригади швидкої медичної допомоги за викликом захисника-адвоката ОСОБА_13 до приміщення Зміївського ВП ГУНП в Харківській області для надання медичної допомоги ОСОБА_10 , що відбувалось в період з 19.34 год. до 21.00 год., що зафіксовано в карті виїзду швидкої допомоги № 1218 від 18.11.2019.
Крім того, 18.11.2019 в 21.30 год. тілесні ушкодження у ОСОБА_10 зафіксовані при огляді лікарями КП «Зміївська центральна районна лікарня», що підтверджено довідкою №1499 від 21.11.2019.
Також, 18.11.2019 в 23.00 год. тілесні ушкодження у ОСОБА_10 зафіксовані при огляді співробітниками Ізолятору тимчасового тримання №1 ГУНП в Харківській області, що підтверджено довідкою № 519/119-37-1/01-2021 від 07.05.2021.
20.11.2019 о 10.00 год. наявність тілесних ушкоджень в ОСОБА_10 підтверджена при огляді лікарем ДУ «Харківський СІЗО», що відображено у листі № 932-вих19 від 20.11.2019.
На підставі висновків судово-медичної експертизи № 09-245/2021 від 24.03.2021, додаткової судово-медичної експертизи № 09-1138/2021 від 26.07.2021 та висновку комісійної судово-медичної експертизи №08-284/2021 від 09.08.2021, підтверджена наявність станом на 18.11.2019 в ОСОБА_10 легких тілесних ушкоджень, його показання надані під час проведення слідчого експерименту в цілому не суперечать об`єктивним судово-медичним даним в частині часу, механізму утворення і способу спричинення визначених тілесних ушкоджень. Вірогідність утворення тілесних ушкоджень у ОСОБА_10 в умовах його падіння на площину, враховуючи їх характер, локалізацію і визначені вище механізми утворення, можна виключити.
Тобто, за вищевказаних обставин лікар судово-медичний експерт Зміївського РВ ХОБСМЕ ОСОБА_5 , діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, склав та надав органу досудового розслідування завідомо неправдиві висновки судово-медичної експертизи № 12-14/200-Зм/19 від 19.11.2019, та додаткової судово-медичної експертизи № 12-14/207-Зм/19 від 26.11.2019, в яких умисно не вказав наявність в ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, за матеріалами кримінального провадження №0001038 від 17.11.2019 за обвинуваченням ОСОБА_10 у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.
Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України, введені в оману суду або іншого уповноваженого органу, тобто складання та надання орану досудового розслідування, завідомо неправдивого висновку експерта, поєднане з обвинуваченням у тяжкому злочині.
06.01.2022 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пісочин, Харківського району, Харківської області, громадянина України, працюючого на посаді завідувача Зміївським РВ ХОБСМЕ, одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, повідомлено про підозру у скоєння злочину, передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України.
ОСОБА_5 підозрюється у скоєнні нетяжкого кримінального правопорушення, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України (ч.4 ст. 177 КПК України).
Застосування більш м`яких запобіжних заходів до ОСОБА_5 , ніж нічний домашній арешт, у даному кримінальному провадженні орган досудового слідства вважає недостатніми з наступних підстав.
ОСОБА_5 , усвідомлюючи ступінь тяжкості злочину, за яким він підозрюється та за вчинення якого йому може бути призначено судом покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, з метою ухилення від кримінального покарання може без перешкод залишити своє місце проживання та переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, переховувати або спотворити будь-які з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.
Крім того, існують достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 , будучи обізнаним про наявність стосовно нього обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України, розуміючи невідворотність покарання, намагатиметься тиснути на свідків у кримінальному провадженні, схиляючи їх до надання неправдивих показань, зміни раніше наданих свідчень, чим перешкоджатиме досудовому розслідуванню.
Зміст інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення свідчить про те, що з метою ускладнення притягнення ОСОБА_5 та інших причетних до вчинення кримінального правопорушення осіб до кримінальної відповідальності він у подальшому може знищити або спотворити будь-яку із приховуваних ним речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Вказані обставини у сукупності свідчить про наявність існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а тому застосування до ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, ніж нічний домашній арешт, на думку слідчого, буде недостатнім.
В судовому засіданні прокурор підтримав дане клопотання, посилаючись на викладені в ньому обставини.
Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні заперечували проти запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, зазначивши, що ОСОБА_5 працює експертом та заробітна плата від такої роботи є його єдиним доход. Він має на утриманні мати-пенсіонера, доньку 2007 р.н., на утримання якої з нього стягуються аліменти на підставі рішення Балаклійського районного суду Харківської обл. від 10.12.2008. В той час, ОСОБА_5 як експерт може виїжджати на виклики у нічний час для виконання своїх трудових обов`язків згідно посадової інструкції. Тому просили відмовити в задоволенні клопотання слідчого.
Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.
Другим слідчим відділом (з дислокацією у м.Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтава, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000098 від 19.11.2019 за підозрою ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 127 КК України, а також за підозрою ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 384 КК України.
06.01.2022 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у скоєння злочину, передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України.
Відповідно до ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно з ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.
Стосовно обґрунтованості підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України, суд бере до уваги п. 57 рішення Європейського суду з прав людини у справі «K.F. проти Німеччини» від 29 серпня і 24 жовтня 1997 року, згідно з яким наявність «обґрунтованої підозри» означає, що вже існують факти або інформація, які спроможні переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа, ймовірно, вчинила правопорушення, а також рішення ЄСПЛ по справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, в якому зазначено, що факти, які породжують підозру, не обов`язково мають такий саме рівень з`ясовності, який потребується на пізнішому етапі кримінального розслідування, тобто факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку.
Суд враховує, що злочин, передбачений ч. 2 ст. 384 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , в силу ч. 5 ст. 12 КК України є нетяжким злочином, оскільки за його вчинення законом передбачено покарання у вигляді виправних робіт на строк до двох років або обмеження волі на строк до п`яти років, або позбавлення волі на строк від двох до п`яти років.
Як зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.
Враховуючи викладене, суд вважає такими, що заслуговують на увагу, доводи прокурора про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч.1 ст. 177 КПК України, але, на думку слідчого судді, такий ризик є мінімальним, враховуючи міцні соціальні зв`язки підозрюваного, аліментні зобовязання та його вік.
Надаючи оцінку доводам прокурора про наявність таких ризиків, як знищення, схов або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконний вплив на свідків та експертів у цьому кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється, суд вважає за необхідне вказати, що всупереч п. 5 ч. 1 ст. 194 КПК України слідчим та прокурором не наведено жодної фактичної обставини, яка б свідчила про реальну можливість настання таких ризиків.
Вказуючи на наявність ризику незаконного впливу на експертів слідчий та прокурор не порушують перед судом питання про покладення на ОСОБА_5 обов`язку, передбаченого п. 4 ч. 5 ст.194 КПК України - утримуватися від спілкування з експертами, які на думку слідчого, можуть зазнати незаконного впливу з боку підозрюваного, що ставить під сумнів наявність дійсних підстав для застосування запобіжного заходу саме у зв`язку з ризиком, передбаченим п. 3 ч.1 ст.177 КПК України.
Посилаючись на можливість вчинення ОСОБА_5 іншого кримінального правопорушення або ж продовження злочину, у вчиненні якого він підозрюється, слідчий не додає до клопотання жодного доказу, який би характеризував особистість підозрюваного як особи, схильної до систематичного вчинення злочинів.
Натомість, виходячи зі змісту підозри та матеріалів клопотання, ОСОБА_5 раніше не судимий, має на утриманні матір-пенсіонера, доньку, 2007 р.н, працює на посаді завідувача Зміївським РВ ХОБСМЕ, доказів наявності у провадженні органу досудового розслідування або суду інших кримінальних проваджень щодо нього до клопотання не додано.
Крім того, слідчий суддя вказує, що всупереч приписам п.п. 6, 7 ч. 1 ст.194 КПК України клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу не містить достатнього обґрунтування неможливості запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж домашній арешт, а також обґрунтування необхідності покладення на підозрюваного саме тих обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 КПК України, які зазначені у клопотанні, зокрема, заборони залишати місце проживання саме в період з 21.00 год. до 07:00 год. наступного дня, враховуючи, що посадовою інструкцією ОСОБА_5 передбачено на вимогу судово-слідчих органів брати участь у судових засіданнях, оглядах місць події, відтворення обстановки події та інших слідчих діях, в тому числі в нічний час доби.
Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного слідчим обґрунтування клопотання.
Враховуючи викладене, беручи до уваги, що слідчим та прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_5 , а також наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, однак не доведено недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, слідчий суддя приходить до висновку про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням обов`язків, передбачених пунктами 1-3, 8 частини 5 статті 194 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 181, 182, 193, 194, 200, 314, 331, 371, 372 КПК України, суд, -
ухвалив:
Клопотання слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтава, ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком на два місяці до 12 березня 2022 року.
Покласти на підозрюваного, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:
1) Прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;
2) Повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.
3) Не відлучатися із Харківської області, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
4) Здати уповноваженому органу на зберігання закордонний паспорт;
Строк дії ухвали 60 днів, тобто до 12 березня 2022 року включно.
Попередити підозрюваного, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Контроль за виконанням ухвали суду покласти на слідчого другого СВ (з дислокацією у м.Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтава, ОСОБА_6 .
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Слідчий суддя