Справа № 128/3585/20
Провадження №11-кп/801/1104/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 вересня 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
з секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
перекладача ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 , подану в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 10.08.2021 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_10 в кримінальному провадженні № 0000131 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 301 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Вінницького районного суду Вінницької області знаходиться кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № №0000131 від 17.03.2020 по обвинуваченню ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 301 КК України.
Оскаржуваною ухвалою обвинуваченому ОСОБА_12 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, а саме до 08.10.2021.
При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_12 , суд першої інстанції врахував, що останній обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення проти громадського порядку та моральності, який відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, ризики, заявлені під час обрання запобіжного заходу ОСОБА_13 не зникли та прокурором доведено, що останній може продовжити свою злочинну діяльність, переховуватись від суду, вчиняти нові злочини, незаконно впливати на потерпілого та свідків, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.
В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 просить суд скасувати ухвалу, постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора задовольнити частково та застосувати до його підзахисного запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.
Апелянт вважає оскаржувану ухвалу необґрунтованою та невмотивованою, прийнятою з порушенням кримінального процесуального закону. Переконаний, що ризики відповідно до ст. 177 КПК України щодо ОСОБА_7 в даному кримінальному провадженні відсутні, обвинувачений не володіє ні українською, ні російською мовами, що виключає будь-який вплив на потерпілого та свідків в кримінальному провадженні, в обвинуваченого закінчилася дія паспорту, що унеможливлює залишення меж України з метою переховування від слідства та суду, відсутність документів не дозволять вільно пересуватися Україною, він раніше не судимий, має постійне місце проживання, стійкі соціальні зв`язки, одружений.
Заслухавши суддю-доповідача, виступ обвинуваченого та його захисника на підтримку апеляційної скарги, перевіривши надані суду матеріали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов1язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене.
Судом першої інстанції під час судового розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 301 КК України, постановлено ухвалу про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_14 .
Приймаючи рішення в даному провадженні, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_15 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на певний строк, обвинувачений може продовжити свою злочинну діяльність, переховуватись від суду, вчиняти нові злочини, незаконно впливати на потерпілого та свідків, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, що свідчить про неможливість запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Зазначаючи про наявність вказаних ризиків, суд взяв до уваги, що кримінальне провадження перебуває на стадії судового розгляду, наразі не допитано малолітнього потерпілого, свідків, обвинувачених, не досліджено письмові та речові докази, тобто докази на яких може ґрунтуватися або якими може спростовуватися обвинувачення, судом не досліджувалися. Обвинувачений ОСОБА_15 є громадянином іншої держави - Австрії; на час затримання не був працевлаштований на території України; не мав постійного законного джерела доходу; є особою, тричі судимою на території Австрії за вчинення умисних злочинів: один з яких за підроблення документів та двічі за вчинення злочинів пов`язаних з незаконним обігом наркотичних та психотропних речовин, 30.06.2021 йому повідомлено про підозру у вчиненні нових епізодів кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 301 КК України.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 199 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.
На думку суду апеляційної інстанції, суд першої інстанції правильно дійшов висновку про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_13 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Суд апеляційної інстанції вважає, що з врахуванням даних про особу обвинуваченого, які перевірялися судом першої інстанції, з огляду на тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, і суспільну небезпечність самого кримінального правопорушення, в даному випадку мають місце відповідні ризики, а саме спроби обвинуваченого здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
На даний час стороною обвинувачення доведено, що застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, не зможе запобігти відповідним ризикам, та, що у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, існує значна ймовірність того, що обвинувачений ОСОБА_15 порушуватиме покладені на нього процесуальні обов`язки.
Більш того, стороною захисту не наведено, як змінилися обставини, які були взяті до уваги при обранні запобіжного заходу, які нові обставини виникли після прийняття рішення про застосування запобіжного заходу.
Суд апеляційної інстанції вважає, що з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, відповідно до вимог кримінального процесуального закону, суд першої інстанції правильно задовольнив клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу.
Більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого.
Таким чином, тримання під вартою обвинуваченого в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.
Твердження апелянта про недоведеність обставин, які виправдовують необхідність продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, є непереконливими.
Істотних порушень кримінального процесуального закону при розгляді даного питання не встановлено, а тому і підстав для скасування судового рішення колегія суддів не знаходить.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422-1 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 залишити без задоволення.
Ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 10.08.2021 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_10 залишити без змін.
Ухвала набуває законної сили з моменту оголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4