Справа № 191/6173/13-к
Провадження № 1-кп/191/3/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2022 року м. Синельникове Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду м.Синельникове Дніпропетровської області кримінальні провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002767 від 01 грудня 2013 року, №0000436 від 16 березня 2020 року, №0000696 від 11 листопада 2021 року відносно:

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Іларіонове Синельниківського району Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 13.03.2001 Синельниківським міським судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 81, 102, 42 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3роки 6 місяців, на підставі ст. 45 КК України від відбуття покарання звільнити з іспитовим строком 2 роки,
- 05.02.2002 Синельниківським міським судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ст.71 КК України до 4 років позбавлення волі;
- 13.09.2005 Самарським районним судом м.Дніпропетровська за ч. 2 ст. 121, ст.71 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі,
- 16.02.2021 Бабушкінським районним судом м.Дніпропетровська за ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.2 ст.185, ч.2 ст.190, ч.1 ст.357 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

01.12.2013 приблизно о 04.00 год. ОСОБА_4 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, знаходячись біля будинку АДРЕСА_1 , підійшов до потерпілого ОСОБА_5 та схватив мобільний телефон, який знаходився у лівій руці потерпілого, але останній його не відпускав, тоді ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що його дії помічені іншими особами і оцінюються ними як викраданні, але ігноруючи дані обставини, умисно із корисливих мотивів з метою відкритого викрадення майна , із застосуванням фізичної сили руками штовхнув ОСОБА_5 , від чого той впав на землю та в цей момент вирвав у нього з лівої руки мобільний телефон «Acer» чорного кольору, вартістю 2207 гривень, з чохлом зі штучної шкіри вартістю 57 гривень та двома сім-картами мобільних операторів «Life» та «МТС» вартістю 10 гривень кожна, після чого зник з місця скоєння злочину і розпорядився викраденим за власним розсудом, чим спричинив потерпілому матеріальні збитки на загальну суму 2284 гривень.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України, тобто грабіж, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

Далі, 03.03.2014 приблизно о 15.00 годині ОСОБА_4 , маючи намір на заволодіння грошовими коштами з платіжної картки «ПриватБанк», яка належала ОСОБА_6 , визначив для себе вказану картку, як предмет, яким можна таємно заволодіти на свою користь, достовірно знаючи, що платіжна картка знаходиться у неповнолітньої доньки ОСОБА_6 - ОСОБА_7 , 2001 р.н., прибув на вул. Чапаєва смт. Іларіонове Синельниківського району Дніпропетровської області, де на той час повинна була повертатися зі школи неповнолітня ОСОБА_7 , та реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння офіційного документу, шляхом шахрайства, а саме платіжної картки «ПриватБанк», переслідуючи при цьому ціль незаконного збагачення, 03.03.2014 приблизно о 15.00 годині, перебуваючи на вул. Чапаєва смт.Іларіонове Синельниківського району Дніпропетровської області, зустрів неповнолітню ОСОБА_7 , умисно, із корисливих мотивів виманив у неї платіжну картку «ПриватБанк», яка належала ОСОБА_6 , позбавивши тим самим останню можливості використовувати офіційний документ за його цільовим призначенням, що виразилося у неможливості використовувати вищевказану пластикову картку з метою зняття грошових коштів, що перебували на рахунку потерпілої ОСОБА_6 .
Своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 357 КК України, тобто заволодіння офіційним документом, шляхом шахрайства, вчинене з корисливих мотивів.
Далі, в цей же день (03.03.2014) приблизно о 15 год. 15 хв.,продовжуючи свою злочинну діяльність направлену на повторне заволодіння чужим майном, ОСОБА_4 , впевнившись, що його дії носять таємний характер, перебуваючи біля будинку за адресою: АДРЕСА_2 , побачив банкомат ПАТ КБ «ПриватБанк» і, знаючи від потерпілої ОСОБА_6 пін-код її картки, зняв з рахунку банківської картки «ПриватБанк» грошові кошти в сумі 1220 гривень.
Викраденими грошима розпорядився на власний розсуд, завдавши потерпілій ОСОБА_6 матеріальний збиток на суму 1220 гривень.
Своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужою майна (крадіжка), вчинена повторно.
Далі, 08.03.2014 приблизно о 16.00 годині ОСОБА_4 , знаходячись в гостях у своїх знайомих в буд. АДРЕСА_3 , який належить ОСОБА_8 , а саме в кухонній кімнаті, побачив на столі мобільний телефон «Samsung GТ-S 5282», який належить останньому, і визначив як предмет, який можна заволодіти на свою користь Маючи раптово виниклий злочинний умисел на заволодіння чужим майном, 08.03.2014 року приблизно о 19.00 годині ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , шляхом обману, умисно, повторно, із корисливих мотивів, поросив у неповнолітньої доньки ОСОБА_8 - ОСОБА_9 , 2004 р.н. коробку від мобільного телефону «Samsung GT - S 5282», який знаходився на столі кухонної кімнати, після чого отримавши від ОСОБА_10 вказану коробку поклав туди телефон зі столу та незаконно заволодівши ним під вигаданою підставою з місця злочину пішов, чужим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальних збитків на суму 1453,50 грн.
Своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.
Продовжуючи свою злочинну діяльність ОСОБА_4 , 11.03.2014 приблизно о 17.00 годині, знаходячись в приміщенні магазину ПП «Бєлкова», розташованого за адресою: Дніпропетровська область, Синельниківський район, смт. Іларіонове, вул. Робоча 13, де на той час працювала ОСОБА_11 , попрохав у неї у тимчасове користування у її ноутбук «LENOVO Idea Pad G 580», запевнивши її, що поверне його після користування, на що остання погодилася та надала ноутбук.
Під час користування ноутбуком «LENOVO Idea Pad G 580», ОСОБА_4 визначив його як предмет, яким можна заволодіти на свою користь, після чого з корисливих спонукань, шляхом зловживання довірою, повторно, умисно, не повідомивши ОСОБА_11 розпорядився її майном продавши ноутбук, гроші витратив на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_11 матеріальних збитків на суму 5135,90 грн.
Своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.
Крім того, 28 жовтня 2021 року о 15 годині 00 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи неподалік магазину «Пиво, як воно є», розташованого по вул. Робочій, 24 в смт.Іларіонове Синельниківського району Дніпропетровської області, побачив потерпілого ОСОБА_12 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння. В цей час у ОСОБА_4 раптово виник прямий злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення майна ОСОБА_12 , вчинене повторно з застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого.

ОСОБА_4 , розуміючи, що ОСОБА_12 з-за стану свого алкогольного сп`яніння позбавлений можливості чинити опір, з метою реалізації свого прямого злочинного умислу, направленого та відкрите викрадення майна потерпілого, підійшов до потерпілого та наніс декілька послідовних ударів руками в область його обличчя, після чого з застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, усвідомлюючи, що його дії носять відкритий характер, діючи умисно з корисливих мотивів, шляхом ривка викрав барсетку , яка була одягнена на плечі потерпілого ОСОБА_12 , та мобільний телефон «HUAWEI» моделі Y6p ROM: 64 GВ, RАМ: 3 GВ, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , в корпусі зеленого кольору, який знаходився в правій передній кишені джинсів, одягнених на потерпілому. Після цього, утримуючи викрадене при собі, ОСОБА_4 з місця скоєння злочину втік, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_12 матеріальний збиток на загальну суму 3484 гривні 57 копійок.?

Своїми умисними діями ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, з застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні вищезазначених кримінальних правопорушень визнав у повному обсязі, щиро покаявся і пояснив обставини подій таким чином, як вони викладені вище.

Потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Претензій морального та матеріального характеру до обвинуваченого не мають.

Оскільки учасники судового провадження не оспорювали обставин вчиненого кримінального правопорушення та не заперечували проти скороченого судового розгляду, суд, у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. За таких обставин суд прийняв рішення про проведення скороченого судового розгляду. Прийняття такого рішення свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку.

Крім того, це повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з якими суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Враховуючи викладене вище, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому злочинів при обставинах, викладених в обвинувальних актах, доведена повністю, дії обвинуваченого кваліфіковано вірно за ч.2 ст. 185 КК України,ч.2 ст.186, ч.2 ст.190, ч.1 ст.357 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості скоєних злочинів, які відповідно до ст.12 КК України відносяться як до нетяжких, так і тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, скоїв кримінальні правопорушення, в тому числі, в період іспитового строку, за місцем мешкання характеризується посередньо, не працює на обліку лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Пом`якшуючими обставинами, згідно положень ст. 66 КК України, суд вважає щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання, згідно зі ст. 67 КК України, є рецидив злочинів.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує положення ст.ст. 50, 65 КК України, нормами яких встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами і особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Під час судового розгляду детально проаналізовано поведінку обвинуваченого після вчинення злочинів, наслідки суспільно-небезпечного діяння, а також враховуючи, що при призначенні покарання має бути застосований принцип гуманізації відповідальності з врахуванням засад закріплених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню згідно зі ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд вважає, що виправлення обвинуваченого неможливо без його ізоляції від суспільства, а тому вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі з урахуванням вироку Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 16.02.2021.

На підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону № 838-VIII ), враховуючи, що деякі злочини були вчинені обвинуваченим ОСОБА_4 до 20 червня 2017 року, суд вважає необхідним зарахувати засудженому ОСОБА_4 строк попереднього ув`язнення з часу його затримання -10.11.2021 до набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Цивільні позови по справі не заявлені.

Судові витрати за проведення судових експертиз підлягають стягненню з обвинуваченого на користь експерта.

Долю речових доказів суд вирішує згідно зі ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 349, 368-371, 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.2 ст.185, ч.2 ст.190, ч.1 ст.357 КК України та призначити йому покарання:
-за ч.2 ст. 186 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі;
-за ч.2 ст. 185 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі;
-за ч.2 ст. 190 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі;
-за ч.1 ст. 357 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, призначити покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 16.02.2021 та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 4 (чотирьох ) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Строк відбування покарання обчислювати з 10 листопада 2021 року.
Зарахувати в строк відбуття покарання тримання під вартою з 10 листопада 2021 року до набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Залишити ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Речові докази по кримінальному провадженню:

-мобільний телефон «Асеr» чорного кольору- залишити у власності потерпілого ОСОБА_5 ,;

-ноутбук «LENOVO Idea Pad G 580» - залишити у власності потерпілої ОСОБА_11 ;
-документа на ім`я ОСОБА_12 , вилучені в ході проведення огляду предмету, та мобільний телефон марки «HUAWEI» моделі Y6p ROM: 64 GВ, RАМ: 3 GВ, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , в корпусі зеленого кольору - залишити у власності потерпілого ОСОБА_12 .
Стягнути з ОСОБА_4 на користь експерта ОСОБА_13 (р/р: НОМЕР_3 , ІПН: НОМЕР_4 ), процесуальні витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи №3642/20 від 20.10.2020 та №3643/20 від 20.10.2020 в загальному розмірі 600 (шістсот) грн. 00 коп.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України, до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1